Справа № 363/1352/15 Головуючий у І інстанції Підкураганний В.В.
Провадження № 22-ц/780/5086/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 38 13.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Ігнатченко Н.В., Лащенка В.Д.

за участю секретаря Токар Т.Ю.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області, управління Держземагенства у Вишгородському районі Київської області, третя особа - державний нотаріус Вишгородської районної державної нотаріальної контори Загвоздіна Альона Миколаївна, про визнання недійсним державного акту на право власності та визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом та просив визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1, виданий Жукинською сільською радою Вишгородського району Київської області 12 липня 2010 року на підставі рішення виконкому Жукинської сільської ради від 22 липня 1994 № 1/9 та скасувати запис в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 76 від 12 липня 2010 року в управлінні Держземагентства у Вишгородському районі Київської області; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Загвоздіною А.М. від 18 вересня 2013 року серія та номер НОМЕР_5 та скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої по АДРЕСА_1; скасувати державну реєстрацію земельних ділянок: площею 0,1334 га кадастровий номер НОМЕР_3, та площею 0,1166 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою за адресою: АДРЕСА_1 на території Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області та зобов'язати Управління Держземагентства у Вишгородському районі Київської області внести відповідні відомості до державного земельного кадастру; визнати за ОСОБА_3 право користування на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої по АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у квітні 2008 року ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 Після смерті ОСОБА_5 спадщину отримав відповідач ОСОБА_2 До складу спадщини увійшла, в тому числі й земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок позивача. ОСОБА_2 не дає можливість позивачу в повному обсязі користуватися земельною ділянкою.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_1, виданий Жукинською сільською радою Вишгородського району Київської області 12 липня 2010 року на підставі рішення виконкому Жукинської сільської ради від 22 липня 1994 № 1/9 та скасовано запис в Книзі записів реєстрації державник актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 76 від 12 липня 2010 року в управлінні Держземагентства у Вишгородському районі Київської області. Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Загвоздіною А.М. від 18 вересня 2013 року серія та номер НОМЕР_5 та скасовано державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,25 га кадастровий номер НОМЕР_2, розташованої по АДРЕСА_1. Скасовано державну реєстрацію земельних ділянок: площею 0,1334 га кадастровий номер НОМЕР_3, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 на території Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області; площею 0,1166 га, кадастровий номер НОМЕР_4, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою АДРЕСА_1 на території Жукинської сільської ради Вишгородського району Київської області.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково застосував норму закону, яка не підлягає застосуванню. До позивача перейшло право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком та ту частину, яка необхідна для його обслуговування.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 25 квітня 2008 року ОСОБА_6, яка діяла від імені ОСОБА_5, подарувала ОСОБА_3 житловий будинок по АДРЕСА_1 (а.с.5).

30 травня 2008 року за ОСОБА_3 було зареєстровано право власності на зазначений будинок, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.6).

ОСОБА_5 являлася власником земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1, що підтверджується державним актом НОМЕР_1 від 04 серпня 2010 року та витягом з рішення виконкому Жукинської сільської ради від 22 липня 1994 року за № 1/9 (а.с.7-8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла (а.с.99).

18 вересня 2013 року ОСОБА_2 видано свідоцтво про право на спадщину, яка складається з земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1, кадастровий номер - НОМЕР_2.

12 червня 2015 року за відповідачем ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на дві земельні ділянки площею 0,1166 га та 0,1334 га по АДРЕСА_1, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.87-95).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що факт закріплення права власності на земельну ділянку за ОСОБА_2, обмежує права позивача на неї, як власника житлового будинку, що розташований на цій земельній ділянці.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 377 ЦК України (в редакції, яка діяла на час набуття позивачем права власності на будинок) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України (в редакції, яка діяла на час набуття позивачем права власності на будинок) до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

За таких обставин, внаслідок набуття ОСОБА_3 права власності на житловий будинок до позивача перейшло право на земельну ділянку, цільове призначення якої - для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_2 зазначає, що позивачу для обслуговування житлового будинку буде достатньо виділити земельну ділянку площею 70 кв.м. Однак, в силу ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України до позивача перейшло право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га., оскільки вся земельна ділянка була відведена для обслуговування жилого будинку.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 18-1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16 квітня 2004 року розмір земельної ділянки, необхідний для обслуговування житлового будинку, будівлі або споруди, визначається шляхом проведення за клопотанням сторін експертизи з врахуванням чинних нормативних документів у галузі будівництва, санітарних норм.

Разом з тим, клопотання про призначення експертизи у суді першої інстанції відповідачем не заявлялося.

Відповідно до вимог ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Враховуючи те, що державні акти, які були видані на ім'я спадкодавця ОСОБА_5 та відповідача ОСОБА_2 після набуття позивачем у власність житлового будинку разом з земельною ділянкою, порушують права ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про визнання їх недійсними.

Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Оскільки, ОСОБА_2 не мав права на спадкування земельної ділянки площею 0,25 га по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_5, свідоцтво про право на спадщину, видане на його ім'я підлягає визнанню недійсним.

В ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції сторони звернулись до суду з клопотання про визнання мирової угоди. Однак в подальшому позивач відмовився від зазначеної угоди, а відтак вона не може бути визнана судом.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, рішення суду є законним та обґрунтованим, ґрунтується на наявних у матеріалах справи доказах, а тому підстави для його скасування відсутні.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову не оскаржувалося, а, відтак, в апеляційному порядку не переглядається.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 17 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Лащенко В.Д.