Справа № 152/1552/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23 жовтня 2015 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

представника заявника ОСОБА_1,

заінтересованої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи Голинчинецька сільська рада Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_2,

встановив:

23.09.2015 року ОСОБА_3 звернувся до Шаргородського районного суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Мотивуючи заяву, зазначив, що 21.11.2011 року померла тітка його матері ОСОБА_4, яка на день смерті постійно проживала ІНФОРМАЦІЯ_1, а була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2.

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, що складається із земельної ділянки, розташованої на території Голинчинецької сільської ради, та майнового паю.

Він є спадкоємцем майна після смерті ОСОБА_4 за заповітом.

Інший спадкоємець його мати ОСОБА_5 на спадщину не претендує.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 він прийняв, так як весь час, скільки себе памятає, а також на день смерті ОСОБА_4, проживав разом нею по вул. Лісова, 47, в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області.

В ході підготовки документів для оформлення своїх спадкових прав він звертався в нотаріальну контору, але у оформлені спадщини йому відмовлено через те, що пропустив шестимісячний строк для подачі заяви в нотаріальну контору, оскільки не підтверджується факт його проживання однією сімєю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Просить встановити факт його постійного спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_4 в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області по вул. Лісова, 47, на час відкриття спадщини, тобто на день смерті ОСОБА_4, що сталася 21.11.2011 року.

Встановлення цього факту має для нього юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_4

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_3 ОСОБА_1, що діє на підставі довіреності від 15.09.2015 року (а.с.10), підтримав заяву, зсилаючись на ті самі доводи. Просив встановити юридичний факт постійного проживання заявника з ОСОБА_4 на час відкриття спадщини після смерті останньої, що сталася 21.11.2011 року. Встановлення означеного факту має для заявника юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на отримання спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4, оскільки інших спадкоємців у померлої немає, так як мати заявника ОСОБА_2 на спадщину після смерті ОСОБА_4 не претендує.

Представник заінтересованої особи Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судове засідання не зявився. Голинчинецький сільський голова ОСОБА_6 подав заяву про розгляд справи у відсутності представника сільської ради, заявлені ОСОБА_3 вимоги визнає, щодо задоволення заяви не заперечує (а.с.16-17).

Заінтересована особа ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву визнала, не заперечувала щодо встановлення факту постійного проживання ОСОБА_3 із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Суду пояснила, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, була її тіткою, тобто маминою рідною сестрою. ОСОБА_4 мала власний будинок в с. Голинчинці на вул. Чехова, 10, який в 1990 році згорів. Тітка будинок не відновлювала, так як не мала коштів, тому вона забрала її проживати до себе. Її тітка ОСОБА_4, вона та син ОСОБА_3, починаючи з 1990 року проживали однією сімєю в с. Голинчинці на вул. Лісовій, 47. ОСОБА_4 допомагала їй по господарству та виховувати сина, так як вона постійно працювала. ОСОБА_3 називав її бабусею. При житті ОСОБА_4 склала заповіт на імя ОСОБА_3, зробила заповітне розпорядження, відповідно до якого заповіла останньому все майно. Проте, її син не може оформити спадщину, так як тітка ОСОБА_4 не була зареєстрована по місцю свого фактичного проживання, а була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4.

Вислухавши пояснення представника заявника, заінтересованої особи, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_3 постійно проживав з ОСОБА_4 в будинку за №47, що знаходиться на вул. Лісовій в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області, починаючи з 1990 року по день смерті останньої, що сталася 21.11.2011 року, тобто на час відкриття спадщини.

Вказаний факт підтверджується, крім пояснень представника заявника та заінтересованої особи, показаннями свідків та дослідженими судом доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, свідок ОСОБА_7 суду показала, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5 на вул. Лісовій, 46, тобто по сусідству із заявником, з 2005 року. Їй достовірно відомо, що із заявником в будинку №47 по вул. Лісовій, в с. Голинчинці проживає матір останнього ОСОБА_2 та до 21.11.2011 року проживала тітка матері ОСОБА_4. Будинок ОСОБА_4 на вул. Чехова, 10, в с. Голинчинці згорів і остання постійно проживала із племінницею та заявником в їх будинку на вул. Лісовій, 47. Останніх три роки життя ОСОБА_4 була паралізована, а ОСОБА_3 здійснював за нею постійний догляд. ОСОБА_4 померла в будинку заявника на вул. Лісовій, 47, в с. Голинчинці.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що народилася в с. Голинчинці, там постійно проживала, але на теперішній час працює і проживає в м. Шаргород. Заявника ОСОБА_3 знає з народження, також добре знала тітку його матері ОСОБА_4, яка проживала одиноко в с. Голинчинці на вул. Чехова, 10. Проте, у 1990 році будинок ОСОБА_4 згорів і вона перейшла проживати до своєї племінниці ОСОБА_2 та сина останньої ОСОБА_3 на вул. Лісову, 47, в с. Голинчинці, де постійно проживала до самої смерті, яка сталася 21.11.2011 року.

Також, вказаний факт підтверджується довідкою Голинчинецької сільської ради від 06.10.2015 року за №795, з якої вбачається, що ОСОБА_4 на день смерті, що сталася 21.11.2011 року, постійно проживала в с. Голинчинці на вул. Лісовій, 47, з племінницею ОСОБА_2 та її сином ОСОБА_3, хоча була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_4. На день смерті ОСОБА_3 постійно проживав із спадкодавцем і є спадкоємцем ОСОБА_4 за заповітом (а.с.19).

21.11.2011 року ОСОБА_4 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-АМ №216019 (а.с.5).

Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, що складається з майнового паю члена КСП та земельної ділянки, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Голинчинецької сільської ради (а.с.7-8).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_4 є її внучатий племінник ОСОБА_3, що підтверджується заповітом від 28.08.1998 року, посвідченим секретарем Голинчинецької сільської ради ОСОБА_9 та зареєстрованим в реєстрі нотаріальних дій за №50, який не змінений і не скасований (а.с.6).

Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_4 немає.

Таким чином, судом встановлено факт, що ОСОБА_3, починаючи з 1990 року і по день смерті ОСОБА_4 та відкриття спадщини після її смерті, що сталася 21.11.2011 року, постійно проживав з ОСОБА_4 в домогосподарстві, що знаходиться на вул. Лісовій, 47, в с. Голинчинці Шаргородського району Вінницької області.

Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч. 1 ст. 1221 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України ).

Відповідно ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з розясненнями, що містяться в п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Відповідно до розяснень, що містяться в п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановлений судом факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сімєю на час відкриття спадщини, тобто на час смерті ОСОБА_4, що сталася 21.11.2011 року, в судовому засіданні підтверджений поясненнями представника заявника, заінтересованої особи ОСОБА_2, показаннями свідків, а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи, визнається представником заінтересованої особи Голинчинецької сільської ради, що вбачається із заяви сільського голови ОСОБА_6 (а.с.16).

09.09.2015 року завідуючою Шаргородською ДНК Вінницької області ОСОБА_10 відмовлено ОСОБА_3 у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки не надано доказів спільного проживання зі спадкодавцем за однією адресою на час відкриття спадщини, а заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк ним подано не було (а.с.4).

У звязку із наведеним встановлення означеного факту має для заявника ОСОБА_3 юридичне значення.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦК, ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання спадщини.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявником надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви ОСОБА_3

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Керуючись ст.ст. 3, 213-215, 218, 223, 234-235 ЦПК України, на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України, ст.1268 ЦК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, заінтересовані особи Голинчинецька сільська рада Шаргородського району Вінницької області, ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_7, українця, громадянина України зі спадкодавцем ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4, що сталася 21.11.2011 року.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя