Ухвала

іменем україни

15 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з указаним позовом та просило стягнути заборгованість із ОСОБА_4 у розмірі

11 642 грн 76 коп. за кредитним договором від 24 грудня 2007 року та судові витрати.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 травня

2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Закриваючи провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суди правильно виходили з того, правонаступництво у разі смерті фізичної особи у порядку ст. 37 ЦПК України можливе шляхом залучення правонаступника, а не заміни відповідача, однак лише за умови, що фізична особа померла після пред'явлення позову та відкриття провадження у справі.

При цьому суди правильно виходили з того, що стороною у справі може бути особа, яка має цивільну процесуальну правоздатність і цивільну процесуальну дієздатність (ч. 1 ст. 30 ЦПК України) на момент пред'явлення позову, а цивільна правоздатність відповідача припинилась у день його смерті (ч. 4 ст. 25 ЦК України) ще до пред'явлення до нього позову.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 7 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 11 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д. Луспеник

С.П. Штелик