Справа № 487/6120/15-ц
Провадження № 2/487/2480/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2015 року Заводський районний суд м.Миколаєва у складі: головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Забродській Г.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

04.08.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказувала, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 23.08.2013 року. Свої вимоги розірвання шлюбу мотивувала тим, що у сімї виникли суперечки, ускладнилися взаємовідносини, втрачені один до одного почуття любові, взаєморозуміння, із-за суттєвих розбіжностей у поглядах на життя, несумісності характерів. Подальше збереження шлюбу неможливе, примирення теж, у звязку з чим позивач звернулась до суду з позовом.

11.08.2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування вимог зазначав, що з 23.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 Від шлюбу мають спільну дитину доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того зазначав, що має постійне місце роботи та місце проживання, має належні умови для виховання та розвитку для дитини. Посилаючись на те, що має змогу створити для доньки належні умови для проживання та нормального розвитку, повною мірою займатися вихованням дитини, просив визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_2 разом з ним, за адресою: АДРЕСА_1.

У судове засідання ОСОБА_1 не зявилась, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, проти розірвання шлюбу з ОСОБА_1 не заперечує. Наполягає на задоволенні позову про визначення місця проживання дитини.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

Встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 23.08.2013 року. Від шлюбу мають дитину: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони з квітня 2015 року припинили шлюбні відносини.

Відповідно до ст.ст. 110-112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення.

Відповідно до ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Приймаючи до уваги, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач дає згоду на розірвання шлюбу, суд вважає що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню.

Статтею 150 Сімейного Кодексу України передбачено,що батьки зобовязані піклуватися про здоров`я дитини,її фізичний,духовний та моральний розвиток,також забов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти,готувати її до самостійного життя.

За правилами ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

За принципом 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст. 141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню. У разі визнання відповідачем позовних вимог суд за наявності для того законних підстав задовольняє їх (ст.174 ЦПК України).

Приймаючи до уваги, що ОСОБА_1 не заперечує проти визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з батьком, суд вважає за необхідне зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,13,212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини задовольнити.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Палагнюк ) і ОСОБА_2, 23 серпня 2013 року у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 504 розірвати.

Після розірвання шлюбу залишити ОСОБА_1 прізвище «Дзарданова».

Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, за адресою: АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляційна скарга в апеляційний суд Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст. 294, 295 ЦПК України.

СУДДЯ В.В.АНДРОЩУК