№556/1337/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2015 року.

Володимирецький районний суд Рівненської області в складі

головуючої судді Іванків О.В.,

секретаря Кньовець Н.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 Джейкобіна про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 Джейкобіна про розірвання шлюбу, укладеного 17.09.2006 року і зареєстрованого відділом РАГС Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №47. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі з 2006 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину. Сімейне життя з відповідачем не склалося, через різного роду непорозуміння. Часто сварилися через різні погляди на життя. Тривалий час сторони проживають окремо, місце проживання відповідача їй невідоме. В судове засідання позивач подала заяву про розгляд справи у її відсутності, дала згоду на заочний розгляд справи в разі відсутності відповідача.

Відповідач в судове засідання двічі не зявився, хоча своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду, в тому числі і через засоби масової інформації, у звязку з чим судом проведено заочний розгляд справи.

Враховуючи, що розгляд справи проводився у відсутності сторін, фіксація судового засідання технічними засобами у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалась.

Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 1, 2 ст. 60 ст. 63 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином.

Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання.

Згідно ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що останнє відоме місце проживання відповідача ОСОБА_2 знаходиться в Україні, а саме в смт.Володимирець Рівненнської області, а позивач ОСОБА_1 продовжує проживати в Україні, вказана справа підсудна Володимирецькому районному суду і розглядається на підставі положень законодавства України. Щодо позовних вимог про розірвання шлюбу, судом встановлено наступне

Як вбачається зі ст.ст.104, 105, 110 СК України, шлюб може бути припинено у звязку з його розірванням на підставі рішення суду за позовом одного з подружжя.

У відповідності до ст.112 СК України, при вирішенні питання про розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд приймає до уваги фактичні взаємини між подружжям, фактичні причини розірвання шлюбу та інші обставини.

В даному випадку в судовому засіданні встановлено, що шлюб існує формально, подружні та сімейні взаємини між сторонами припинено остаточно, подальше збереження шлюбу є неможливим і суперечить інтересам сторін.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що є передбачені законодавством підстави для розірвання шлюбу.

У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, клопотання позивача, приймаючи до уваги, що позивач ОСОБА_1 після реєстрації шлюбу змінювала прізвище, вона може іменуватись цим прізвищем і після розірвання шлюбу

Як вбачається з ч.ч.3, 4 ст.29 ЦК України, місцем проживання особи, фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Судом встановлено, що неповнолітня дитина ОСОБА_3, 01.06.2007 року, фактично проживає з матір"ю , і спору з цього приводу у сторін немає.

Керуючись ст.ст.15, 208, 209 ЦПК України, ст.ст.110, 112 Сімейного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб, укладений між ОСОБА_3 Джейкобіном та ОСОБА_1, укладений 17.09.2006 року і зареєстрований відділом РАГС Володимирецького районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №47.

Прізвище позивача ОСОБА_1 після розірвання шлюбу не змінювати.

Дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1після розірвання шлюбу залишити проживати з матірю.

Стягнути з ОСОБА_3 Джейкобіна в дохід держави судовий збір в сумі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн.. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Володимирецьким районним судом за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через районний суд. Апеляційну скаргу може бути подано протягом десяти днів після проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після оголошення ухвали апеляційного суду.

С У Д Д Я :