Справа № 515/1534/15-ц
Провадження № 2/515/2028/15
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Семенюк Л.А.

при секретарі Унгурян Т.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката - ОСОБА_2

відповідача представника Дивізійської сільської ради

Татарбунарського району Одеської області

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з позовом до Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, в якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку, посилаючись на слідуючі обставини.

09 листопада 2008 року в місті Татарбунари Одеської області помер батько позивачки ОСОБА_4. За життя спадкодавець вчинив заповіт на ім'я позивачки та її брата ОСОБА_3, яким заповів все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось.

Після смерті спадкодавця на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області залишилась земельна ділянка площею 4,58 га, засвідчена Державним актом на право приватної власності на землю серії ОД № 065378 від 16.08.2004 року.

Вищезазначене майно позивачка разом зі своїм братом мають право успадкувати, як спадкоємці по заповіту відповідно до ст.ст. 1233, 1234 Цивільного кодексу України, але ОСОБА_5 не бажає приймати вищевказану земельну ділянку у спадщину та втратив строки для прийняття спадщини.

Після смерті ОСОБА_4, позивачка звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка залишилась після смерті спадкодавця, але їй було відмовлено у відкритті спадкової справи у звязку з відсутністю достатніх доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини та пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини.

За таких обставин, посилаючись на письмові докази постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, позивачка вимушена звернутись до суду з вказаним позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку по праву успадкування по заповіту, враховуючи, що оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, який необхідно надати нотаріусу для прийняття спадку, втрачений, про що нею поміщена об'ява у пресі.

В судове засідання представник позивачки не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі(а.с.31).

Представник Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області направив до суду заяву з проханням заслухати справу у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, вважаючи їх обґрунтованими та законними (а.с.23).

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5 в судове засідання не з'явився, але направив до суду заяву про слуханя справи у його відсутність, проти вимог позову ОСОБА_1 не заперечував (а.с.32 ).

Дослідивши матеріали справи, суд вбачає правові підстави для задоволення позову, виходячи з наступного.

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 158426 (а.с.5), ОСОБА_4 помер 09 листопада 2008 року.

Копією Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД за № 063378 від 16.08.2004 року (а.с.6) підтверджується, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 4,58 га, розташованої на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, виділеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Із копії свідоцтва про народження серії ЯИ №447259 від 12.09.1956 року (а.с.9) видно, що батьками ОСОБА_6, 03.09,1956 року народження, є ОСОБА_4 та ОСОБА_7.

З копії свідоцтва про одруження І-ЖД № 440580 від 09.01.1979 року (а.с.10) видно, що позивачка ОСОБА_8 у 1979 році уклала шлюб з ОСОБА_9. Після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище Капітоненко.

Із заповіту (а.с.11) вбачається, що позивачка та її рідний брат - ОСОБА_5 є спадкоємцями по заповіту в рівних частинах на все майно, яке належало їхньому батькові ОСОБА_4.

Із довідки №573 від 18.06.2015 року виданої Дивізійською сільською радою Татарбунарського району Одеської області ( а.с.12) слідує, що ОСОБА_1 проживала разом із своїм батьком - спадкодавцем ОСОБА_4 до дня його смерті 09.11.2008 року за однією адресою: вул.Суворова,110 в с.Дивізія Татарбунарського району.

Як вбачається з витягу з технічної документації про визначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки № К-517/0-232/6-15 від 30.06.2015 року (а.с.13), вартість земельної ділянки площею 4,5812 га, що належить ОСОБА_4 згідно Державного акту серії ОД за № 065378, складає 183539,84 грн.

З листа нотаріуса №688/01-16 від 29.07.2015 року (а.с.14) слідує, що позивачці було відмовлено у прийнятті заяви про прийняття спадщини по заповіту у звязку з втратою нею 6-місячного строку для прийняття спадщини, не наданням доказів сумісного проживання зі спадкодавцем на день його смерті.

Із об'яви, опублікованої в газеті Татарбунарський вісник №32 від 22.08.2015 року (а.с.21) видно, що в графі втрачені значиться вважати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії ОД №065378 на ім'я ОСОБА_4.

Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру №41489392 від 14.09.2015 року (а.с.27) повідомляється, що за результатами пошуку спадкової справи після померлого 09.11.2008 року ОСОБА_4 - інформація відсутня .

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків /спадщини/ від фізичної особи, яка померла /спадкодавця/, до інших осіб /спадкоємців/.

У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частино першою ст. 6 Конвенції "Про захист прав людини і основоположних свобод" передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'зків цивільного характеру.

Відповідно до п. 4 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" №5 від 31.03.1995 року у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого факту повязане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийняті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз'яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах. Тому позивач вважає, що факт сумісного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини можна встановити в рамках позовного провадження, оскільки позивачкою втрачено правовстановлюючий документ, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкову земельну ділянку.

Частина перша статті 1223 ЦК України передбачає право на спадкування осіб, визначених у заповіті.

Згідно ст.1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

В силу ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину чи не прийняти її. Частиною третьою вказаної статті передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.4 ст.203 ЦК України, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Судом з достовірністю встановлено, що в звязку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини та відсутності доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, приватним нотаріусом ОСОБА_10 відмовлено позивачці у прийнятті заяви про прийняття спадщини за заповітом, в тому числі на земельну ділянку площею 4,58 га, посвідчену Державним актом на право приватної власності на землю серії ОД № 065378 від 16.08.2004 року (а.с.6, 14).

Однак, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт постійного проживання на час відкриття спадщини спадкодавця ОСОБА_4 із своєю донькою - позивачкою ОСОБА_1, що підтверджується належними та допустимими доказами (а.с.12), дослідженими судом.

За таких обставин, враховуючи, що воля спадкодавця ОСОБА_4 була зафіксована письмовим доказом - заповітом (а.с.11), в якому зазначено, що він заповів за життя позивачці та її рідному брату ОСОБА_3 все своє майно, де б воно не було, та з чого воно не складалося і ніхто з часу смерті спадкодавця заповіт не оспорював, відповідач та третя особа ОСОБА_3 проти вимог позову не заперечує (а.с.23, 32), суд вважає, що за ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом, може бути визнано право власності на земельну ділянку площею 4,58 га, розташовану на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 065378, виданого 16.08.2004 року, яка належала на праві приватної власності ОСОБА_4, померлому 09.11.2008 року, оскільки в установленому законом порядку отримати свідоцтво про право на спадщину по заповіту вона позбавлена можливості через втрату правовстановлюючого документу на спадкове нерухоме майно, про що свідчить об'ява у пресі (а.с.21).

Керуючись ст.ст. 203, 328, 1216, 1217, 1223, 1233, 1234, 1235, 1247, 1268 ЦК України, ст.ст.11, 15, 58-60, 197, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області про визнання права власності на земельну ділянку - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, як спадкоємцем по заповіту, право власності на земельну ділянку площею 4,58 га, розташовану на території Дивізійської сільської ради Татарбунарського району Одеської області, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ОД № 065378, виданого 16.08.2004 року ОСОБА_4, померлому 09 листопада 2008 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Семенюк