№ 317/1056/15-ц
№/п 2/317/869/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчука М.І.

при секретарі - Гармаш А.А.

за участі представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - Лісняка Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, та зазначив, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 року було винесено рішення, за яким з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.06.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального становища сторін, та також стягнуто кошти на утримання ОСОБА_4 у зв'язку з доглядом за неповнолітньою дитиною - ОСОБА_6, у розмірі 500 гривень щомісячно починаючи з 15.06.2014 року до зміни матеріального становища сторін.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2014 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 року було змінено в частині визначення розміру аліментів з 1/4 частини на тверду грошову суму 1.000 гривень, а також виключено з резолютивної частини рішення речення «до зміни матеріального становища сторін».

Враховуючи вищезазначене, розмір грошових коштів, який підлягає щомісячній оплаті, разом становить 1.500 гривень. Вказана сума значно перевищує суму, яку позивач має можливість на теперішній час сплачувати, оскільки стан його здоров'я погіршився, та у зв'язку з цим погіршився матеріальний стан.

ОСОБА_3 перебував на стаціонарному лікуванні з діагнозом МРТБ в/долі правого легеня ПТБ інфільтративного туберкульозу В2 справа без стеноза, та на теперішній час йому надано статус інваліда 2-ї групи за списком № 1, що підтверджується пенсійний посвідченням НОМЕР_1.

У зв'язку з вищезазначеним позивач ОСОБА_3 був вимушений звернутися до суду з даним позовом та просить суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1.000 гривень до 1/4 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, та змінити розмір коштів, які стягуються на користь ОСОБА_4 на її утримання у зв'язку з доглядом за неповнолітньою дитиною-інвалідом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 500 гривень до 1/6 частини всіх видів доходу.

21.04.2015 року від позивача ОСОБА_3 надійшла уточнена позовна заява, в якій він просив суд змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши з нього 1/4 частину всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до повноліття доньки, та змінити розмір коштів, які стягуються на користь ОСОБА_4 на її утримання у зв'язку із доглядом за неповнолітньою дитиною-інвалідом ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши з нього 1/6 частину всіх видів доходу щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

05.08.2015 року від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Лісняка Я.В. надійшли пояснення по справі (а.с. 80), в яких він зазначив, що відповідач позов не визнає з наступних підстав:

У своїй позовній заяві ОСОБА_3 нормативно обґрунтовує свої позовні вимоги посиланням на ст. 192 СК України, та зазначає, що він є хворим на туберкульоз, у зв'язку з чим йому надано статус інваліда ІІ групи, і це, в свою чергу, є підставою для погіршення матеріального його стану. Відповідач акцентує увагу на те, що посилання позивача на наявність у нього хвороби є повністю безпідставною та необґрунтованою. Аліменти, які на цей час стягуються з позивача на користь відповідача, встановлені рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2014 року. При цьому, відповідно до позовної заяви, хворобу у позивача було діагностовано вже 11.07.2014 року, тобто навіть ще до винесення судом першої інстанції рішення про стягнення аліментів, яке мало місце 03.10.2014 року. Але під час розгляду вищезазначеної справи судами першої та апеляційної інстанції, для зменшення розміру аліментів позивач не вказував про наявність у нього хвороби та погіршення його матеріального становища у зв'язку з цим. Виходячи з вищезазначеного та норм ст. 192 СК України немає підстав стверджувати про те, що матеріальне становище позивача погіршилось вже після набрання законної сили рішенням про стягнення аліментів, яке приймалось судом вже з урахуванням існуючого матеріального становища позивача за наявності у останнього захворювання.

Крім того, позивач не сплачує аліменти, у зв'язку з чим, у нього станом на 01.07.2015 року виникла заборгованість у розмірі 18.800,00 грн., що підтверджується розрахунком державної виконавчої служби від 17.06.2015 року. В той же час, в рішенні Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 року зазначено, що з 01.01.2011 року по 30.06.2011 року позивач здійснював підприємницьку діяльність, але доходу не отримував. Яким чином при цьому позивач матеріально забезпечував сім'ю до моменту розірвання шлюбу, тобто до 19.11.2013 року - не відомо.

Відповідно до довідки № 1481 від 11.03.2015 року, позивач ОСОБА_3 з листопада 2014 року отримує пенсію по інвалідності в сумі 2.317,42 грн. щомісячно. Таким чином є всі підстави стверджувати, що матеріальне становище позивача з моменту отримання пенсії тільки покращилось, і він може сплачувати аліменти в повному обсязі. В той же час, якщо залишити дитині аліменти в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму, то ця сума буде становити лише 385,80 грн. і її буде бракувати для належного утримання тяжкохворої дитини-інваліда, що страждає на цукровий діабет.

21.08.2015 року від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Лісняка Я.В. надійшли доповнення до пояснень по справі (а.с. 91), в яких він зазначив наступне:

Позивач є не працевлаштованим та припинив власну підприємницьку діяльність.

Між тим, відповідно до ст. 26, 28 ЗУ «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», ст. 21 ЗУ «Про захист населення від інфекційних хвороб», Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 559 від 23.05.2001р. «Про затвердження професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов'язковим профілактичним медичним оглядам, порядку проведення цих оглядів та видачі особистих медичних книжок» та деяких інших нормативних актів, позивач не може працювати на роботах, які, в основному, пов'язані з наданням послуг населенню, контактуванню з продуктами харчування, доглядом за приміщеннями, медициною та навчанням. На будь-яку іншу роботу позивач може працевлаштуватись без будь-яких обмежень. Не зважаючи на це, він не здійснив жодних залежних від нього заходів для працевлаштування і покращення свого власного матеріального стану з метою виплати аліментів.

Також зазначив, що позивач ОСОБА_3 та його представник, в судовому засідання 05.08.2015 року заявляли, що пенсія за інвалідністю є єдиним джерелом доходу позивача. Відповідач наполягає на тому, що позивач вводить суд в оману. В позовній заяві зазначено, що позивач використовує наступні номери мобільних телефонів: НОМЕР_3, НОМЕР_4. Таким чином ця обставина не підлягає доказуванню. Між тим, вказані номери телефонів використовуються інтернет-магазином сантехніки й гідро масажного обладнання, що підтверджується скріншотом інтернет-сайту, який розташований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_6. Таким чином, позивач або є працівником вказаного інтернет-магазину, або є його власником, що в будь-якому випадку означає наявність доходу від діяльності інтернет-магазину.

14.09.2015 року від представника відповідача ОСОБА_4 - адвоката Лісняка Я.В. знову надійшли доповнення до попередніх пояснень по справі (а.с. 120), в яких він зазначив наступне:

На підставі адвокатського запиту від 03.09.2015 року, представник відповідача звернувся до Комунальної установи «Обласний центр медико-соціальної експертизи»Запорізької обласної ради з метою встановлення дати надання позивачу висновку медико-соціальної експертизи. Відповідно до відповіді від 08.09.2015 року, 03.11.2014 року фтизіопульмонологічною МСЕК позивачу була встановлена ІІ група інвалідності «загального захворювання», строком до 01.12.2015 року. Відповідно до довідки № 1481 від 11.03.2015 року, виданої УПФУ в Ленінському районі м. Запоріжжя, пенсія по інвалідності нараховується та виплачується позивачу з 03.11.2014 року. Відповідач акцентує увагу на ті обставини, що розмір аліментів, який бажає зменшити позивач, встановлений рішенням апеляційного суду Запорізької області 11.11.2014 року. Але під час розгляду вищезазначеної справи в апеляційному суді, позивач не зазначав, що він визнаний інвалідом, а це могло вплинути на розмір аліментів.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Виходячи з цієї норми права, приводом для зменшення розміру аліментів можуть бути лише ті обставини, які відбулися вже після винесення судом первісного рішення про встановлення розміру аліментів. Але, як доводиться відповідь на адвокатський запит від 08.09.2015 року, зміна стану здоров'я позивача відбулась до винесення судом рішення про встановлення розміру аліментів, тобто вже з урахуванням стану здоров'я позивача. Також представник відповідача зазначає, що в ході розгляду цивільної справи про стягнення аліментів, позивач не надав суду ані медичних документів щодо наявності в нього хвороби, ані фінансової документації з придбання ліків, в той час як сам позивач та його представник були присутніми судовому засіданні апеляційного суду під час винесення первісного рішення про встановлення розміру аліментів.

З урахуванням вищенаведеного, відповідач вважає, що в даному випадку ст. 192 СК України не підлягає застосуванню, а позов задоволенню.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання 16.10.2015 року не з'явився. В попередніх судових засіданнях уточнений 21.04.2015 року позов підтримав в повному обсязі та просив суд його задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_1 в судовому засіданні уточнений 21.04.2015 року позов підтримала в повному обсязі, просила суд його задовольнити та зменшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1000 гривень щомісячно до 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову та до досягнення донькою повноліття, та зменшити розмір коштів, які стягуються на утримання ОСОБА_4 з 500 гривень щомісячно до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання 16.10.2015 року не з'явилась. В попередніх судових засіданнях заперечувала проти задоволення позову.

Представник відповідача ОСОБА_4 - адвокат Лісняк Я.В. в судовому засіданні уточнений 21.04.2015 року позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, посилаючись на той факт, що всі долучені стороною позивача документи не підтверджують необхідність зменшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_3, а інвалідність встановлена йому на 1 рік з послідуючим переосвідуванням. Окрім цього зазначив, що дитина - ОСОБА_5, хворіє на цукровий діабет та також є інвалідом.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши думки сторін, проаналізувавши докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 року було винесено рішення, за яким з нього на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 15.06.2014 року та до досягнення дитиною повноліття, або до зміни матеріального становища сторін, та також стягнуто кошти на утримання ОСОБА_4 у зв'язку з доглядом за неповнолітньою дитиною - ОСОБА_6, у розмірі 500 гривень щомісячно з 15.06.2014 року до зміни матеріального становища сторін.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 11.11.2014 року рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 03.10.2014 року було змінено в частині визначення розміру аліментів з 1/4 частини на тверду грошову суму 1.000 гривень, а також виключено з резолютивної частини рішення речення «до зміни матеріального становища сторін».

Згідно виписки стаціонарного хворого ТБ 09 № 623 від 01.02.2014 року, ОСОБА_3, 1985 року народження перебував на стаціонарному лікуванні з 09.07.2014 року по 01.08.2014 року з клінічним діагнозом РМРТБ (11.07.14) в/долі правого легеня ПТБ інфільтративного туберкульозу В2 справа без стеноза.

На теперішній час ОСОБА_3 надано статус інваліда 2-ї групи загального захворювання, що підтверджується пенсійним посвідченням НОМЕР_1.

Відповідно до довідки № 1481 від 11.03.2015 року, виданої Пенсійним фондом України УПФУ в Ленінському районі, ОСОБА_3 отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідом ІІ групи за списком № 1.

Відповідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 3 ст. 80, ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом зменшений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану.

Згідно ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

У зв'язку з тим, що відповідач на теперішній час визнаний інвалідом ІІ групи, отримує пенсію, тобто має постійний дохід, він має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини доходу щомісячно, тому суд вважає, що потрібно визначити розмір аліментів на утримання дитини - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 03.04.2015 року та до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7, та стягувати кошти на утримання ОСОБА_4 у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.06.2015 року до досягнення дитиною повноліття, це відповідатиме можливостям відповідача та буде відповідати критеріям виваженості, розумності, справедливості і не суперечить нормам законодавства України.

При цьому суд виходив також і з того, що стягнений раніше з позивача ОСОБА_3 розмір аліментів на утримання дитини та її матері ОСОБА_4 - в сукупності 1.500 грн. - складає майже 70% від отриманого ним на даний час розміру призначеної пенсії - 2.532 грн. 55 коп. ( згідно довідки головного управління пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.09.2015 року - а.с. 131 ).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 80, 180, 181, 192 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Зменшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, на утримання доньки: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1000 гривень щомісячно до 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 03.04.2015 року та до досягнення донькою повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Зменшити розмір коштів, що стягуються з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, пенсіонера, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, ІПН НОМЕР_2, на її утримання з 500 гривень щомісячно до 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 03.04.2015 року до досягнення донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення.

Суддя: М.І. Галянчук