Справа №201/9540/15-ц
Провадження № 2/201/2553/2015р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» (3-тя особа - Міністерство науки та освіти України) про стягнення не нарахованих та недоплачених сум стипендії та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ :

08.06.2015р. прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах неповнолітнього ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» про стягнення не нарахованих та недоплачених сум стипендії та зобовязання вчинити певні дії (а.с. № 1-5).

Під час судового засідання 02.07.2015р. за клопотанням представника відповідача до участі в розгляді справи в якості 3-ї особи також було залучено Міністерство науки та освіти України (а.с. № 37-38, 41).

В обґрунтування позовних вимог, прокурор в позовній заяві посилався на те, що ОСОБА_1, наказом №1355-л від 11.08.2014р. Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» зараховано до складу студентів на навчання за державним замовленням на гірничий факультет. На момент вступу ОСОБА_1 до Державного ВНЗ «Національний гірничий університет», його батько - ОСОБА_2 мав стаж робити на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 20 років 4 місяці, що підтверджується довідкою ПАТ«ДТЕК Павлоградвугілля» від 29.05.2014р. №583, а тому у відповідності до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» цей студент має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановлених законом для працездатних осіб. З вересня 2014р. по грудень 2014р. (включно)йому не було доплачено 1426,60 грн., цю суму прокурор просив стягнути на користь ОСОБА_1, а також з огляду на те, що відповідач ухиляється від виконання свого обовязку, прокурор просив зобовязати Державний ВНЗ «Національний гірничий університет» виплачувати ОСОБА_1 стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання, за наявності законних підстав.

В судове засідання представник прокуратури ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 21.05.2015р. - а.с. № 40) надала заяву про розгляд справи за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування процесу технічними засобами, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. № 56).

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені прокурором вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.№ 55).

Представник відповідача в судове засідання 15.10.2015р. не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою (а.с. № 50), своєю заявою, що надійшла до суду 15.10.2015р. представник ОСОБА_4 (діє на підставі довіреності від 25.12.2014р.- а.с. № 51), просила розглядати справу за її відсутності (а.с. № 57). В наданих суду 03.07.2015р. запереченнях відповідач просив відмовити в задоволені позовних вимог, посилаючись на те, що вищім навчальним закладом було отримано пояснення МОНМСУ, в якому вказано, що підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються на гірничих спеціальностях, у звязку з чим виплата позивачу стипендії в розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб не можлива Крім того, підставою для відмови в проведені донарахування стипендії стало й те, що державним бюджетом не передбачені видатки на дану статтю витрат (а.с. № 46-47).

3-тя особа - Міністерство науки та освіти України - в судові засідання свого представника не направило, про дату та час слухання справи було кожного разу повідомлено належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи поштовими повідомленнями (а.с. № 48, 53).

За таких обставин, суд розглянув справу за відсутністю сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ст. 169, ч. 2 ст. 197 ЦПК України з винесенням по справі рішення суду на загальних підставах, оскільки заперечення відповідача будуть враховані судом під час розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. № 1556-VII (з наступними змінами та доповненнями), особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI, шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, наказом №1355-л від 11.08.2014р. Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» зараховано до складу студентів на навчання за державним замовленням на гірничий факультет (а.с. № 22, 26). На момент вступу ОСОБА_1 до Державного ВНЗ «Національний гірничий університет», його батько - ОСОБА_2 мав стаж робити на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 20 років 4 місяці, що підтверджується довідкою ПАТ«ДТЕК Павлоградвугілля» від 29.05.2014р. №583 (а.с. № 23), а тому зарахування студента відбулося поза конкурсом (а.с. № 24). З вересня 2014р. По грудень 2014р.(включно)ц ьому студенту не було доплачено 1426,60 грн. (а.с. № 20, 21, 25).

Наявність пільг у ОСОБА_1 на зарахування його поза конкурсом за вимогами ч. 1 ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI не заперечував і у своїх письмових поясненнях представник відповідача (а.с. № 46-47).

З вересня по грудень 2014р. (включно) цей студент отримував стипендію у розмірі 861 грн.40коп. щомісячно, з січня по лютий 2015р. стипендію не отримував (а.с. № 20).

З огляду на те, що ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (в редакції від 05.07.2012р.), передбачено що особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи, не менш як 15 років, гарантовано виплату за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, то суд вважає дії відповідача щодо відмови в нарахування стипендії саме в цьому розмірі неправомірними, оскільки вони ґрунтуються на зробленому хибному висновку.

Заперечення представника відповідача щодо відмови в задоволені позову з тих підстав, що розмір стипендії цьому студенту визначено з урахуванням п.1, п. 5 «Порядку призначення та виплати стипендії»? затвердженого Постановою КМУ № 882 від 12.07.2004р., п. 17 Порядку ( з урахуванням постанови КМУ № 507 від 24.05.1997р.), Постанови КМУ № 165 від 05.03.2008р., тобто вона і так є підвищеною на 18% від ординарної у 730грн., а тому виплата позивачу стипендії у встановленому Законом України «Про підвищення престижності шахтарської праці» розмірі не передбачена, суд оцінює критично, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Таким чином, Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-V1 має вищу юридичну силу ніж Постанова КМУ від 12.07.2004р. № 882 про затвердження «Порядку призначення і виплати стипендії», Постанови КМУ від 05.03.2008р. № 165, а невнесення відповідних змін до Постанов КМУ після прийняття Закону України не є підставою для порушення прав позивача на отримання стипендії у розмірі, встановленому Законом.

Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України, провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи, а з огляду на те, що на день винесення рішення редакція ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» не змінена та не виключена із Закону, то ОСОБА_1 має право на призначення йому стипендії у розмірі, визначеному Законом, тобто у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Посилання представників відповідача на те, що Бюджетом України на 2014-2015р.р. не передбачено коштів на виконання вимог ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» суд також оцінює критично, оскільки обовязок Держави, передбачений Законом щодо виплати стипендії в певному розмірі не може ставитися у залежність до наявності у бюджеті коштів.

Таким чином, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1 до Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» (3-тя особа - Міністерство науки та освіти України) задовольнити в повному обсязі та стягнути з Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_1 не нараховану та недоплачену стипендію в розмірі 1426,60 грн. за період з вересня 2014р. по грудень 2014р. (включно), зобовязавши відповідача виплачувати на користь цього студента стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб до закінчення ним навчання, за наявності законних підстав.

Оговорюючи питання розподілу судових витрат, з огляду на те, що позовні вимоги прокурора, який при подачі позву був звільнений від сплати судового збору за подачу позову, задоволено в повному обсязі, то на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487грн. 20коп. за вимогами майнового характеру щодо стягнення недоплаченої стипендії та 487грн. 20 коп. за вимогами немайнового характеру, що стосується зобовязання вчинити певні дії, оскільки відповідно до ст. 6 Закону України «Про судовий збір» у разі предявлення одночасно вимог майнового та немайнового характеру, судовий збір сплачується окремо за кожною із ставок (з урахуванням змін цих ставок з 01.09.2015р.).

На підставі викладеного, керуючись ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» від 01.07.2014р. (з наступними змінами та доповненнями), ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008р. № 345-VI, ст. ст. 8, 10, 11, 60, 74-76, 88, 169, ч. 2 ст. 197, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги прокурора Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_1 до Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» (3-тя особа - Міністерство науки та освіти України) про стягнення не нарахованих та недоплачених сум стипендії та зобовязання вчинити певні дії задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Державного ВНЗ «Національний гірничий університет» на користь ОСОБА_1 суму не нарахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2014р. по грудень 2014р. (включно) в розмірі 1426грн.60коп.

Зобовязати Державний ВНЗ «Національний гірничий університет» виплачувати ОСОБА_1 стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання, за умови наявності відповідних законодавством підстав для нарахування.

Стягнути з Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» на користь держави судовий збір в розмірі 974грн. 40коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Ткаченко Н.В.