Справа № 471/1241/15-ц
Провадження №2/471/543/15
Номер рядка звіту 26
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Братський районний суд Миколаївської області
у складі: головуючого - судді Губанової В.М.
при секретарі- Тягнирядно І.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Братське цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Маріуполь-Техсервіс», ОСОБА_1, про стягнення заборгованості
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором у вигляді звернення стягнення на майно.
В своєму позові позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № КМ-483Г від 02.06.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю ТзОВ "Маріуполь-Техсервіс" (далі - Відповідач - 1) 02.06.2011 року отримав кредит у розмірі 1761288,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2015.
У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач - 1 станом на 17.09.2015 року має заборгованість - 2299374,72 грн., яка складається з наступного:
- 874932,18 грн. - заборгованість за кредитом;
- 165286,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 1178718,57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;
- 1000,00 грн. - штраф (фіксована частина).
Зобов'язання за вказаним договором кредиту забезпечено порукою у розмірі 1000 грн.
Договір поруки № 03/ДЗ від 02.02.2015 року, укладеним з поручителем ОСОБА_1 (надалі Відповідач - 2) в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Відповідача -1.
Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 26.12.2011 р. уклали договора застави рухомого майна (надалі - Договір застави). Згідно з Договорів застави Відповідач надав в заставу:
В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав.
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, цілком очевидно, що виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - неможливо без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.Позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором вилучити у Відповідача - 1 та передати Позивачу і звернути стягнення на предмет застави.
До початку судового засідання представник позивача звернувся із заявою, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав в повному об'ємі та не заперечував проти винесення заочного рішення.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили, а тому суд, за згоди представника позивача, на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що Відповідно до укладеного договору № КМ-483Г від 02.06.2011 року Товариство з обмеженою відповідальністю ТзОВ "Маріуполь-Техсервіс" (далі - Відповідач - 1) 02.06.2011 року отримав кредит у розмірі 1761288,50 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.12.2015.
Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав.
Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.
У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач - 1 станом на 17.09.2015 року має заборгованість - 2299374,72 грн., яка складається з наступного:
- 874932,18 грн. - заборгованість за кредитом;
- 165286,47 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;
- 1178718,57 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;
- 1000,00 грн. - штраф (фіксована частина).
Зобов'язання за вказаним договором кредиту забезпечено порукою у розмірі 1000 грн.
Договір поруки № 03/ДЗ від 02.02.2015 року, укладеним з поручителем ОСОБА_1 (надалі Відповідач - 2) в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Відповідача -1.
Вимога, що була пред'явлена до поручителів щодо виконання забезпеченого зобов'язання, залишена без задоволення.
Відповідно до вимог ст.ст. 610,554 Цивільного кодексу України, боржник та поручитель несуть відповідальність як солідарні боржники.
Згідно зі ст.32 ЦПК України позов може бути пред'явлений до кількох осіб. Участь у справі кількох відповідачів допускається, якщо предметом спору є спільні права та обов'язки кількох відповідачів; предметом спору є однорідні права та обов'язки.
Приймаючи до уваги, що відповідачі у кредитних правовідносинах діють як солідарні боржники; предметом спору є однорідні права та обов'язки, що випливають з кредитного договору та договору поруки, з метою здійснення принципу процесуальної економії, вважаємо за доцільне об'єднати позовні вимоги Позивача до кількох відповідачів в одній позовній заяві.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і Відповідач 26.12.2011 р. уклали договора застави рухомого майна (надалі - Договір застави). Згідно з Договорів застави Відповідач надав в заставу:
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Договором застави передбачено, що у випадку порушення Заставодавцем/Позичальником зобов'язань за кредитним договором, або за договором застави, Заставодавець зобов'язаний передати предмет застави Заставодержателю в заклад.
В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору, Відповідач зобов'язання за Договором застави не виконує; предмет застави в заклад банку не передав.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»).
Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені Заставодавця.
Приймаючи до уваги, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заявлено позов саме з підстав, вказаних у попередньому абзаці, виконання рішення суду стосовно звернення стягнення на предмет застави шляхом надання права безпосереднього продажу конкретному покупцю, - не може бути виконано без фактичного знаходження предмету застави у володінні ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК».
Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України, одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів є примусове виконання зобов'язання в натурі. Примусове виконання зобов'язання в натурі, - це спосіб захисту, який випливає з загального принципу повного і належного виконання зобов'язання та полягає в зобов'язанні здійснити дію, або утриматися від її здійснення, незалежно від застосування до боржника інших заходів впливу.
З огляду на те, що законом та умовами договору передбачено обов'язок Відповідача передати предмет застави в заклад Заставодержателя (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»), суд вважає вимогу Позивача стосовно зобов'язання Відповідача виконати зобов'язання в натурі, - законною і обґрунтованою.
Відповідно до ч.3 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який ініціює звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до початку процедури звернення стягнення зареєструвати в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет обтяження.
Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі, якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача (заклад). Аналогічна умова міститься в договорі застави.
Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.
Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.
Керуючись ст.ст.10, 209, 210 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до товариства з обмеженою відповідальністю «Маріуполь-Техсервіс», ОСОБА_1, про стягнення заборгованості -задовольнити в повному об'ємі.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого цим Кодексом, тобто протягом десяти днів з дня проголошення або отримання копії рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Суддя Губанова В. М.,