АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Шумейко О.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді: Білич І.М.

Суддів: Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Абдуллаєвій Є.Б.

за участю: представника позивача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 то ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів.

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 лютого 2015 року вищевказаний позов було задоволено.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13 березня 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення, та скасовано заочне рішення, справу призначено до розгляду в загальному порядку.

20 квітня 2015 року ОСОБА_7 заявлено зустрічну позовну заяву про зміну розміру аліментів, яку судом прийнято до спільного розгляду.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року було задоволено заяву представника позивача ОСОБА_6 про залишення без розгляду позову про зміну розміру аліментів.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_5 було відмовлено у повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, де ставила питання про його скасування та залишення її зустрічної позовної заяви про зміну розміру аліментів без розгляду. Так як судом при його постановленні було порушено норми матеріального та процесуального права. А саме, суд першої інстанції в порушення статті 6 ЦПК України, не повідомляв її належним чином про час та місце розгляду справи, чим обмежив право на своєчасне подання та розгляду її заяви (від 12.06.2015 року) про залишення позову без розгляду за правилами ст. 207 ЦПК України, та як наслідок ухвалив незаконне рішення.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав подану апеляційну скаргу, та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача за зустрічним позовом не визнала скаргу, заперечувала проти її задоволення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 21 лютого, 2006 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 було укладено шлюб.

Від шлюбу з відповідачем у позивача народилися: син - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, донька - ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, син - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3.

10 жовтня 2013 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір між батьками про проживання, виховання та фінансове забезпечення дітей (аліментів та додаткових витрат), в якому сторонами погоджено місце проживання дітей, порядок здійснення батьківських прав та сплаті аліментів, додаткових витрат.

Відповідно до п. 4.3. договору розмір аліментів, які підлягають сплаті відповідачем на користь позивача, становить на одну дитину не менше 8100 гривень, що еквівалентно по курсу НБУ на момент платежу 1000 доларів США. Сплата аліментів здійснюється щомісячно не пізніше 10 числа поточного місяця на всіх дітей загальною сумою 24300 гривень.

Згідно з п. 5.3. договору сторони зобов'язалися переглянути умови цього договору протягом одного місяця з моменту настання певних обставин, зокрема, у разі зміни матеріального стану, погіршення здоров'я будь-якої із сторін до договору, тощо.

Договір укладений між сторонами у письмовій формі та посвідчений приватним нотаріусом КМНО Мазарчук Н.П., реєстровий номер 4095.

.ач

Звертаючись до суду з позовом на підтвердження заявлених вимог про збільшення розміру аліментів позивач вказувала на те, що відповідач перебуває на обліку як фізична особа підприємець, починаючи з 30 грудня 2003 року.

Згідно з довідкою ДПІ у Подільському районі м. Києва від 22 січня 2015 року отриманий ним дохід від здійснення підприємницької діяльності у 2012 році - 313564 гривень, у 2013 році - 22 300 гривень, 2014 році дохід відсутній.

Згідно з договором продажу нерухомості відповідачем придбано об'єкт нерухомого майна (квартиру) на території Республіки Туреччина за 84000 турецьких лір. 16 грудня 2014 року вказана квартира була відчужена ним на користь його матері ОСОБА_14

У листопаді 2014 року відповідачем отримано дохід з продажу ліцензій на використання об'єкта права інтелектуальної власності (літературного твору) на користь ТОВ «НФ» у загальному розмірі 13 800 гривень.

Крім того, у лютому 2015 року ОСОБА_6 отримав від ТОВ «Видавництво Фоліо» роялті у загальній сумі 4 450 гривень. Та частково роялті автору виплачено книжками. У березні 2015 року відповідач отримав винагороду за проведення вистави у розмірі 1500 гривень на підставі договору про падання послуг від 12 березня 2015 року, укладеного з ФОП ОСОБА_15 Згідно з поясненнями відповідача його щомісячний дохід наразі становив приблизно 10 000- 12 000 гривень на місяць.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що матеріалами справи підтверджено, що відповідач не має стабільного доходу, його дохід носить нерегулярний мінливий характер. Докази покращення матеріального становища відповідача у матеріалах справи відсутні, факти продажу відповідачем нерухомості, що перебувала у його власності на момент визначення розміру аліментів та утримання неповнолітніх дітей, не свідчать про покращення матеріального стану, оскільки не є його доходом.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги, про ухвалення незаконного рішення з підстав того, що не була розглянута заява позивача про залишення позову без розгляду у порядку положень ст. 207 ЦПК, виходячи з того, що на час постановлення судового рішення така заява до суду не надходила.

У той же час, подана апеляційна скарга містить у собі прохання позивача залишити поданий нею позов без розгляду у відповідності до її заяви з урахуванням положень ст. 207 ЦПК України.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява позивача за своїм змістом не суперечить її інтересам та узгоджується з нормами ЦПК.

А саме, згідно до ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що подана апеляційна скарга підлягає задоволенню з зазначених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305, 307, 310, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 травня 2015 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про зміну розміру аліментів, залишити без розгляду.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: