АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Качана В.Я.

при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2014р. про скасування забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановила:

рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2011р. частково задоволено позов ОСОБА_1 та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 510грн. матеріальної шкоди, 500грн. моральної шкоди та 171грн. судового збору, а всього 1181грн.

У вересні 2014р. ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою про скасування забезпечення позову у вигляді накладення арешту на автомобіль «Міні Купер», який був накладений ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 15 грудня 2010р. у забезпечення позову ОСОБА_1, посилаючись на виконання рішення суду.

Ухвалою суду від 2 жовтня 2014р. заяву задоволено.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати.

Апелянт посилається на незаконність ухвали суду, оскільки рішення суду боржником не виконано.

Відповідач, будучи належним чином повідомленою про день та час розгляду апеляційної скарги за адресою, зазначеною у апеляційній скарзі, у судове засідання не з'явилася, причини своєї неявки суду не повідомила, тому відповідно до положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів провела судовий розгляд за її відсутності.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника апелянта, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає з таких підстав.

Ухвалою суду від 15 грудня 2010 року з метою забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди було накладено арешт на автомобіль «Міні Купер», реєстраційний номер НОМЕР_1, який належить відповідачу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 березня 2011 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 510 грн. матеріальної шкоди, 500грн. моральної шкоди та 171грн. судового збору, а всього 1181грн.

Скасовуючи забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що рішення суду виконано в повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він відповідає обставинам справи, наданим доказам та ґрунтується на нормах процесуального права.

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/4259/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Притула Н.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.

- 2 -

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

З наданих суду першої інстанції документів вбачається, що постановою головного державного виконавця органу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції в м. Києві від 26 грудня 2012р. знято арешт з майна боржника ОСОБА_3, так як борг виплачено трьома квитанціями від 13 квітня 2012р. (с.с.105).

Отже, рішення суду виконано і суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку про відсутність підстав для збереження забезпечення позову.

Доводи апелянта про те, що рішення суду не виконано, не підтверджено належними доказами, надані заявником документи не спростовані.

Посилання апелянта на те, що суд першої інстанції не викликав її у судове засідання, у якому розглядалася заява про скасування забезпечення позову, що позбавило її можливості надати відповідні документи, спростовуються матеріалами справи, згідно яких ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про день та час розгляду заяви ОСОБА_2 і разом із судовим повідомленням їй була направлена копія заяви та додані до неї документи, які були нею отриманні 1 жовтня 2014р. (с.с.110-111).

Крім того, ОСОБА_1 не була позбавлена можливості надати докази невиконання рішення суду до апеляційного суду або приєднати їх до апеляційної скарги, проте, даною можливістю апелянт не скористалася.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що доводи апелянта не знайшли свого належного підтвердження.

Відповідно до ч. 3 ст. 154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Враховуючи, що боржником надано суду належні докази виконання рішення суду, які не були спростовані стягувачем, суд першої інстанції правомірно скасував заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом першої інстанції оскаржувана ухвала постановлена з дотриманням норм процесуального права, тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 2 жовтня 2014р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: