Справа № 303/4541/15-ц
н.р. стат. звіту - 26
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

16 жовтня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючого судді Носова В.В., при секретарі Іванчо Л.М., за участю представника позивача ПАТ КБ «ПриватБанк»- Біша Ю.Г., представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сафір Ф.О. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сафір Ф.О. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення з останнього заборгованості за кредитним договором №MKH0AU04521689 від 28.09.2006 року в розмірі 23846,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.05.2015 року становить 501731,62 гривень та 3654,00 гривень сплаченого судового збору.

Позов мотивує тим, що 28.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №MKH0AU04521689, згідно якого останній отримав кредит у розмірі 9400 доларів США.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань, в останнього станом на 28.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 23846,56 доларів США, з яких: 4972,77 доларів США - заборгованість за кредитом; 5238,76 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 366,60 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 13268,43 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, яку позивач просить стягнути з відповідача.

Відповідно до поданих представником відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 заперечень останній просить в задоволенні позову відмовити, виходячи з того, що сума отриманих банком коштів від реалізації автомобіля «Деу Ланос», який, будучи заставним майном, був реалізований банком, становить 3504,00 долари США, що значно перевищує суму боргу в розмірі 2506 доларів США, яка виникла в межах строку позовної давності, який з урахуванням правової позиції ВСУ по справі №6-61цс14, охоплює період з 23.07.2012 року (3 роки з моменту подання позову) по 27 вересня 2013 року (закінчення строку дії договору), та зважаючи на наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому не в повному обсязі вказані здійснені відповідачем платежі, загальна сума яких становить 8160 доларів США.

Відповідно до поданих представником позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бігарі В.В. пояснень на заперечення ОСОБА_3 банком було отримано від реалізації заставного автомобіля кошти в сумі 28000,00 грн., які були розподілені на рахунок згідно п.3.2. та 3.3 Договору. Проте, відповідачу завідомо було відомо, що отримана від реалізації т/з сума коштів ніяк не могла покрити суму заборгованості в розмірі 97185,53 грн., яка виникла у останнього на момент звернення Банку з позовом про звернення стягнення на автомобіль. Крім того, заявлене клопотання представника відповідача щодо застосування строків позовної давності вважає необґрунтованим, оскільки згідно п.5.1 Договору, останній діє до його повного виконання.

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» - Біша Ю.Г. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволені позову виходячи з наступного. Так, в межах строку позовної давності, який повинен бути застосований до заявлених позивачем вимог, з урахуванням правової позиції ВСУ по справі №6-61цс14, та який охоплює період з 23.07.2012 року по 27 вересня 2013 року, у відповідача перед Банком виникли зобов'язання за кредитним договором на суму 2506 доларів США (14 місяців х 178,99 доларів США - щомісячний платіж позичальника ОСОБА_2 згідно умов кредитного договору).

Виключенню з вказаної суми підлягають суми: 1752,46 доларів США - частина суми від отриманої позивачем суми в розмірі 3504,00 доларів США від реалізації заставного автомобіля, яка відповідно до поданого позивачем розрахунку заборгованості, останнім не була зарахована в розрахунок погашення боргу за кредитом, а також сума в розмірі 10000,00 гривень, що за курсом 7.99 грн. за 1 долар США, відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.10.2012 року, складає 1251,56 доларів США, та була солідарно стягнута за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 13.12.2012 року з ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент - Банк». Зважаючи на викладене, за відсутності заборгованості, просить суд відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 28.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №MKH0AU04521689, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 12914,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення 27.09.2013 року. (а.с.8-14).

В забезпечення виконання зобов'язання за вказаним кредитним договором, 28.09.2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір застави рухомого майна, а саме автомобіля марки «DAEWOО» модель «Lanos», д/н НОМЕР_1, №кузова НОМЕР_2 (а.с. 42-44)

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 13.12.2012 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором №MKH0AU04521689 від 28.09.2006 року у розмірі 12158,83 доларів США, звернуто стягнення на вищевказаний предмет застави, автомобіль марки «DAEWOО» модель «Lanos», д/н НОМЕР_1. Окрім того, даним рішенням стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк», що виступив його поручителем, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за вказаним кредитним договором в розмірі 10000,00 гривень (а.с.55-56).

З наявної в матеріалах справи довідки-рахунку №450276 від 03.04.2013 року вбачається, що автомобіль марки «DAEWOО» модель «Lanos», № кузова НОМЕР_2, було продано за 28000,00 (двадцять вісім тисяч) гривень.

Відповідно до п. 1.1. договору №MKH0AU04521689 від 28.09.2006 року встановлено строк дїї договору по 27 вересня 2013 року, черговий щомісячний платіж становить 178,99 доларів США, який має бути внесено з 10 по 15 числа кожного місяця (а.с. 8-10).

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до постанови ВСУ за № 6-31цс15 від 03 червня 2015 року в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

З врахуванням вищенаведеного та правових позицій викладених у постановах ВСУ № 6-31цс15 від 03 червня 2015 року, № 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року, № 6-20цс14від 19 березня 2014 року та № 6-61цс14та 18 червня 2014 року суд вважає обґрунтованим заяву представника відповідача щодо застосування строків позовної давності щодо кожного щомісячного платежу та вважає, що період, який підлягає до розрахунку заборгованості становить: серпень 2012 року - вересень 2013 року.

Щодо розміру заборгованості суд приходить до наступного.

Позивач звернувся з позовом до суду 23 липня 2015 року, а отже перший платіж, який враховується в межах строку позовної давності - це платіж, що підлягає сплаті з 10 по 15 серпня 2012 року, а останній платіж - з 10 по 15 вересня 2013 року, таким чином період розрахунку заборгованості становить - 14 місяців, а тому заборгованість має становити 2505,86 доларів США (178,99х14місяців).

Предмет застави реалізовано за 28000,00 грн (а.с. 59), що за курсом долара США станом на момент реалізації (а.с. 80), становить 3504,38 доларів США (28000,00 грн./7,99 грн.).

З урахуванням розрахунку, наданого позивачем (а.с. 4-6) внесено за рахунок продажу автомобіля, що також підтвердив представник позивача в судовому засіданні, 1751,54 долари США, тобто різниця, яка не відображена в розрахунку становить 1752, 84 долари США.

Твердженння представника позивача в судовому засіданні, що вищевказана сума була витрачена банком додатково на витрати щодо реалізації заставного майна, не доведено належними доказами, а тому суд вважає, що ця сума має бути врахована на користь відповідача при розрахунку.

Окрім цього, суд враховує, що за рішенням Індустріального суду м. Дніпропетровськ від 13.12.2012 року стягнуто солідарно з відповідача 10000 грн., що за курсом доллара США станом на момент ухвалення рішення (а.с. 80) становить1251,56 долари США (10000,00 грн./7.99 грн.). У зв'язку з цим суд вважає, що сума 1251,56 доларів США також має бути врахована на користь відповідача при остаточному розрахунку.

З врахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку, що заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача станом на день звернення з позовом до суду - 23 липня 2015 року має становити 2505,86 доларів США, з якої необхідно виключити: 1752, 84 доларів США (різниця, яка не відображена в розрахунку, щодо продажу автомобіля) та 10000,00 гривень, що відповідно до перерахунку становить 1251,56 доларів США (стягнуто за рішенням Індустріального суду та також не відображено в розрахунку), що свідчить про відсутність заборгованості, а отже про безпідставність позовних вимог, а тому суд приходить до висновку, що в задоволенні позову необхідно відмовити .

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208-209, 212-218, 360-7 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1048, 1050, 1052, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Сафір Ф.О. до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором №MKH0AU04521689 від 28.09.2006 року в розмірі 23846,56 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.05.2015 року становить 501731,62 гривень - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали учать у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мукачівського

міськрайонного суду В.В. Носов