справа № 278/2029/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із зазначеною заявою, якою просив визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки площею 0,1100 га та ? частину земельної ділянки площею 0,2500 га, що розташовані за адресою: с. Тарасівка Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченка, 5, як за спадкоємцем за законом після смерті матері.

В судове засідання сторони не з'явились, проте спрямували заяви про слухання справи за їх відсутності. Позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Представник відповідача позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини.

9 листопада 2010 року позивач та його матір ОСОБА_2, згідно договорів купівлі продажу від 9 листопада 2010 року (а.с.13-14, 16-17), придбали в частці по ? кожному у ОСОБА_3: 1. земельну ділянку площею 0,1100 га, що розташована в с. Тарасівка Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченка, 5, кадастровий номер :02:001:0015; 2. земельну ділянку площею 0,2500 га, що розташована за тією ж адресою, кадастровий номер :02:001:0014. Дані договори купівлі-продажу зареєстровані в Державному реєстрі правочинів (а.с.15, 18). 9 вересня 2014 року ОСОБА_2 померла (а.с.9). На час смерті ОСОБА_2 та впродовж шести місяців після її смерті з нею за названою вище адресою проживав та був зареєстрований позивач (а.с.8). Заяву про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 подав лише позивач (а.с.10). Постановою нотаріуса від 14 травня 2015 року (а.с.7) позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частини вищевказаних і спірних у даній справі земельних ділянок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на них, а також витягу з Державного земельного кадастру.

За таких обставин позивач вказує, що його покійна матір за життя не встигла належним чином оформити своє право власності на спірні частини нерухомого майна, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав, оскільки іншим чином визнати право власності на належне йому спадкове майно не має змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Аналіз вищезазначених норм права та обставин справи у своїй сукупності дає підстави суду дійти до висновку, що ОСОБА_2 за життя була фактичним власником спірних ? частин зазначених земельних ділянок, однак належним чином документи на право власності нею оформленні не були, що позбавляє в даний час спадкоємця прийняти спадщину. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність даного нерухомого майна, і не може бути позбавлений цього права, оскільки набуття права власності, позивача, як спадкоємця за законом після смерті матері, чітко передбачено нормами ЦК України.

Отже, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена позивачем.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору в розмірі 318,35 гривень, з відповідача на користь позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 174, 209 ЦПК України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 321, ст. 1216, ст. 1217, ч. 2 ст. 1220, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як за спадкоємцем за законом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 9 вересня 2014 року, право власності на:

? частину земельної ділянки площею 0,1100 га, що розташована в с. Тарасівка Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченка, 5, кадастровий номер :02:001:0015;

? частину ділянки площею 0,2500 га, що розташована в с. Тарасівка Ліщинської сільської ради Житомирського району Житомирської області, вул. Шевченка, 5, кадастровий номер :02:001:0014.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи в розмірі 318,35 гривень.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян