Ухвала

іменем україни

06 жовтня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Євграфова Є.П.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визнання за ним права власності на земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,08 га, яка розташована на території Садівничого товариства «Верховина» (далі - СТ «Верховина») у АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що 24 вересня 2013 року він придбав у ОСОБА_3 дачний будинок, розташований на земельній ділянці НОМЕР_1 в СТ «Верховина», передав їй в рахунок покупки 7 тис. дол. США. Вказаний договір вони уклали в усній формі, але написали відповідні заяви про вхід і вихід із садового товариства. На підставі вищезазначених заяв сторін, 12 жовтня 2013 року збори членів СТ «Верховина» прийняли рішення про виключення із складу товариства відповідачки і включення його. З цього часу він належним чином володіє ділянкою НОМЕР_1, і на підставі книжки члена СТ «Верховина» сплачує внески та комунальні послуги. Позивач вказував, що у жовтні 2014 року відповідачка стала оспорювати його право власності і вимагає від нього звільнення дачного будинку та земельної ділянки. На підставі вищевказаного позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від

16 липня 2015 року, з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року, відмовлено ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, виходив з приписів ст. ст. 208, 220, 328 ЦК України, оскільки позивачем не доведені підстави набуття ним права власності на спірну земельну ділянку.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди першої та апеляційної інстанцій правильно застосували правові норми та ухвалили правильні судові рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги такі висновки не спростовують і зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ст. ст. 325, 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 09 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду

України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Є.П. Євграфова