Справа № 466/8600/15 Головуючий у 1 інстанції: Білінська Г.Б.
Провадження № 22-ц/783/4987/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

Головуючого судді: Мікуш Ю.Р.

Суддів: Ніткевича А.В., Павлишина О.Ф.

Секретар: Іванова О.О.

З участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням суду позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 800 грн. щомісячно, які підлягають індексації відповідно до закону, починаючи з 2 грудня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь держави судовий збір в розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення суду оскаржив представник відповідача ОСОБА_2 В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним та необґрунтованим. Стверджує, що суд в порушення вимог ст. 182 СК України не дослідив матеріальний стан платника аліментів, а саме не врахував того, що ОСОБА_3 засуджений Яворівським районним судом Львівської області за ст.187 ч.3 КК України до 7 років позбавлення волі з конфіскацією майна та відбуває покарання в Сокальській виправній колонії №47 до 18.01.2019 року. У зв»язку з наведеним відповідач не може працювати і не отримує жодних доходів. Крім цього, суд під час розгляду справи не врахував заперечення на позов та заяву про визначення порядку виконання рішення і відстрочення його виконання до звільнення ОСОБА_3 в порядку ст.217 ЦПК України, а натомість застосував ст.367 ЦПК України та допустив рішення в частині стягнення аліментів за один місяць до негайного виконання. На думку апелянта, таким незаконним рішенням суд створив умови за яких боржник не може вчасно виконати ухвалене рішення, що порушує його права. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 2005 р.н. у розмірі частки доходу ОСОБА_3 на рівні 30 відсотків прожиткового мінімуму встановленого законом на момент стягнення. Відстрочити виконання рішення до закінчення строку позбавлення волі ОСОБА_3 до 18.01.2019 року.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача на підтримання доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі, який розірвано 08.10.2011 року (а.с.4).

Від шлюбу сторони у справі мають дочку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.7).

Дитина проживає з матір»ю та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою з місця проживання (а.с.6) та не заперечується відповідачем у справі.

З довідки Сокальської виправної колонії №47 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, 26 липня 2012 року засуджений Яворівським районним судом Львівської області за ст.187 ч.3 КК України до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, початок строку 18.01.2012 року. Покарання відбуває в Сокальській виправній колонії №47. (а.с.19).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції виходив з вимог ст.180 СК України, якою передбачено обов»язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Колегія суддів цілком погоджується з таким висновком суду виходячи з наступного.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

У відповідності до ч.1 ст.184 ЦПК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі, суд першої інстанції дійшов висновків про те, що відповідач має нерегулярний та мінливий дохід.

Така позиція суду є вірною, оскільки відповідач не подав суду жодних доказів на спростування вказаних висновків.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не отримує жодних доходів, а відтак суд повинен був застосувати ст.217 ЦПК України, а саме відстрочити виконання рішення до часу звільнення відповідача з місць позбавлення волі, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відстрочка виконання рішення під час ухвалення рішення є правом суду, а не його обов»язком.

Крім того, незадовільний майновий стан платника аліментів не являється підставою для відстрочення виконання рішення на чому наполягає відповідач у апеляційній скарзі, а лише враховується при визначенні розміру аліментів.

Питання про відстрочку виконання рішення може бути вирішене в порядку виконання рішення державною виконавчою службою.

Ставлячи питання про стягнення аліментів у частці доходу, відповідач не надав суду доказів про регулярний дохід відповідача, який дає підстави для визначення аліментів в частці доходу у відповідності до вимог ст. 183 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для скасування рішення суду, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи те, що рішення суду про стягнення аліментів є справедливим та законним, оскільки дитина не може залишатися без матеріального забезпечення, яке їй зобов»язані надавати батьки, підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1, 308, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Мікуш Ю.Р.

Судді: Ніткевич А.В.

Павлишин О.Ф.