У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального оскругу Кобелєва Алла Михайлівна, Відділ державної виконавчої служби Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Позивач посилався на те, що 14 червня 2007 року між ним та ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», був укладений кредитний договір № 49/МК/56/2007-840, згідно з умовами якого банк надав йому кредит в розмірі 42 тис. дол. США зі сплатою процентів у розмірі 14,4 % річних строком до 14 червня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором від 14 червня 2007 року між ним та банком того ж дня був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого іпотекодавець передав в іпотеку відповідачу нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 31 жовтня 2013 року виніс постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису від 30 серпня 2013 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1257 про звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення за рахунок стягнутих коштів заборгованості перед банком у розмірі 512 549 грн 47 коп. та витрат за вчинення виконавчого напису в розмірі 1700 грн, який був вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М.

Позивач вважає, що зазначений виконавчий напис вчинений нотаріусом з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню, оскільки заборгованість не була безспірною, а також на момент вчинення виконавчого напису в квартирі, яка є предметом іпотеки проживала малолітня дитина, а тому звернення стягнення на таку квартиру вчиняється лише за умови надання попередньої згоди органу опіки та піклування, а також на момент вчинення виконавчого напису існувало рішення Печерського районного суду м. Києва від 29 вересня 2009 року про розірвання кредитного договору, яким було розірвано кредитний договір на підставі якого був вчинений виконавчий напис, а також виконавчий напис вчинений після спливу трирічного строку, який встановлено для його виконання.

Враховуючи вказане, позивач просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 серпня 2013 року № 1257, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. та стягнути з відповідача понесені судові витрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 серпня 2013 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., зареєстрований у реєстрі за № 1257.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»).

Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, передбачено, що для одержання виконавчого напису подаються оригінал нотаріально посвідченої угоди та документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що нотаріус не мав права на вчинення виконавчого напису, оскільки не мав у своєму розпорядження доказів безспірності заборгованості позивача перед банком. Також судом враховано, що 27 грудня 2011 року у квартирі, на яку пропонується звернути стягнення за виконавчим написом, проживає малолітня дитина.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_4 та визнав таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 30 серпня 2013 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М., зареєстрований у реєстрі за № 1257.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком судів попередніх інстанцій та з їх оцінкою.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами попередніх інстанції не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Надра» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 03 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О. Нагорняк В.А. Писана Т.О.