15 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Черкаського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним знесенням лісових насаджень,
за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У червні 2014 року Черкаський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним знесенням лісових насаджень.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що під час проведення перевірки з додержанням вимог природоохоронного законодавства щодо самовільної порубки лісових насаджень, вчинених відповідачами на території Бучацького лісництва ДП «Канівське лісове господарство», встановлено, що ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 самовільно без необхідних дозвільних документів незаконно провели порубку лісових насаджень на території Бучацького лісництва ДП «Канівське лісове господарство» кв. 65 виділ 3, що розташований за адресою: Черкаська область, Канівський район, близько с. Курилівка, в результаті чого було знесено 95 дерев.
Спеціальний дозвіл (лісорубний квиток) на використання лісових ресурсів (вирубки лісу) відсутній, а тому порубку здійснено з порушенням вимог чинного законодавства, а саме ст. ст. 69, 70 Лісового кодексу України.
Вищевказаний факт порушення природоохоронного законодавства був виявлений 20 березня 2013 року лісничим Бучацького лісництва
ОСОБА_7, в результаті чого відносно ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 складено протоколи про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 65 КУпАП.
22 березня 2013 року ДП «Канівське лісове господарство», розглянувши вищевказані протоколи про порушення вимог лісового законодавства відносно ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, винесло постанови про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та накладено на останніх адміністративні стягнення у вигляді штрафу у розмірі 85 грн на кожного. З урахуванням наведеного та уточнених позовних вимог, внаслідок порушення природоохоронного законодавства державі заподіяна шкода яка становить 57 977 грн 13 коп., яку прокурор просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку.
Рішенням Канівського міськрайонного суду Черкаської області від

15 травня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 до спеціального фонду Державного бюджету України відповідно до норм розподілу вказаних сум між бюджетами заподіяну шкоду в розмірі 57 977 грн 13 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від

15 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять скасувати ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 17 липня

2015 року та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st324> підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st335> під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що у звʼязку із порушенням відповідачами природоохоронного законодавства державі заподіяна майнова шкода, що становить 57 977 грн 13 коп., яка підлягає до стягненню в солідарному порядку з відповідачів.

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що Черкаський міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, на обґрунтування позовних вимог посилався на постанови ДП «Канівське лісове господарство» від 22 березня 2013 року, згідно яких ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ОСОБА_6, притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 65 КУпАП та накладено на останніх адміністративні стягнення у виді штрафу у розмірі 85 грн на кожного.

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, доводи скаржників про те, що постанови про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності від 22 квітня 2013 року, винесені державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища у Черкаській області були скасовані постановою Канівського міськрайонного суду від 06 листопада 2013 року і провадження у справах закрито не заслуговують на увагу суду касаційної інстанції, оскільки судом в якості доказів про вчинення відповідачами правопорушень було прийнято до уваги постанови ДП «Канівське лісове господарство» від

22 березня 2013 року про притягнення відповідачів до адміністративної відповідальності, які ніким не скасовані.

Крім того, не заслуговують на увагу суду касаційної інстанції доводи скаржників про те, що судом апеляційної інстанції не вірно застосовано норму ст. 307 ЦПК України, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право: постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін; скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог; змінити рішення; постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду.

З ухвали апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року вбачається, що апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 відхилено, а рішення Канівського міськрайонного суду Черкаської області від 15 травня 2015 року залишено без змін, тобто судом апеляційної інстанції дотримано вимоги передбачені ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Що стосується доводів скаржників про те, що суд не вірно оцінив покази свідка, то суд касаційної інстанції не приймає їх до уваги, оскільки в силу положень ч. ч. 1, 2 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Таким чином, перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін ухвали апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року, тому що судове рішення законне та обґрунтоване.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332 <nau://ukr/1618-15|st332>, 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 337 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st337>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2015 року в справі за позовом Черкаського міжрайонного прокурора з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, заподіяної незаконним знесенням лісових насаджень залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко Є.П. Євграфова Ю.Г. Іваненко