УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про відшкодування майнової шкоди, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що нею у Новотроїцькому відділенні Херсонської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райфайзен Банк Аваль») відкрито поточний рахунок «Вільні кошти» за НОМЕР_2, на який вона 22 березня 2006 року та 19 березня 2007 року передала працівнику банку грошові кошти у розмірі 195 доларів США, що за курсом Національного банку України було еквівалентно 984 грн 75 коп. для внесення їх на рахунок. Факт внесення готівки в касу банківської установи, підтверджується її поясненнями та працівника банку ОСОБА_6 Ці обставини встановлені у вироку Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року про засудження колишніх працівників банку ОСОБА_6 і ОСОБА_8 і в ухвалі апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року. Колишній працівник банку ОСОБА_6 визнала факт викрадення грошей і оскільки грошові кошти їй не повернуто, просила стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 4 584 грн 45 коп. на відшкодування майнової шкоди та 1 700 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнути з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на користь ОСОБА_4 4 194 на відшкодування майнової шкоди та 500 грн витрат на правову допомогу. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди відмовленою

У касаційній скарзі ПАТ «Райфайзен Банк Аваль», посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції у частині задоволення позову та передати справу у цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року встановлено, що 22 березня 2006 року та 19 березня 2007 року ОСОБА_6 прийняла від ОСОБА_4 165 та 30 доларів США, а всього - 195 доларів США для внесення на вклад «Вільні кошти» (з пролонгацією) на рахунок НОМЕР_1. Про прийняття грошових коштів ОСОБА_6 зробила відмітку у договорі НОМЕР_1, однак на рахунок ОСОБА_4 їх не внесла, а умисно розтратила, незаконно передавши у приміщенні Новотроїцького відділення Херсонської обласної філії ПАТ «Райфайзен Банк Аваль» невстановленим слідством клієнтам банку в якості належних їм відсотків за вкладом, спричинивши ОСОБА_4 майнову шкоду у розмірі 195 доларів США, що за курсом Національного Банку України було еквівалентно 984 грн 75 коп. (а. с. 40, зворот).

Вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року та ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року ОСОБА_6 засуджена за скоєння злочину, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Загальні положення про відшкодування заподіяної майнової шкоди закріплені у нормах статті 1166 ЦК України.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року <nau://ukr/v0006700-92> № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Із аналізу зазначеної статті вбачається, що покладення обов'язку відшкодувати шкоду на юридичну або фізичну особу пояснюється тим, що працівник у даному випадку юридично втілює його волю. Тобто юридична або фізична особа реалізує свою цивільну праводієздатність, зокрема, деліктоздатність, через дії працівників. Отже, дії працівників юридичне сприймаються як дії самої юридичної або фізичної особи.

Вироком суду підтверджені протиправні працівника банку щодо незарахування вкладу ОСОБА_4, розмір завданої позивачці майнової шкоди та причинний зв'язок між шкодою та поведінкою заподіювача, тому суди дійшли правильного висновку про задоволення позову ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди з банку.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами першої та апеляційної інстанцій при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 25 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Євграфова Є.П.