Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
№ 22ц/778/4098/ 2015 р.
Є.У.№ 334/599/15-ц
Головуючий у 1 інстанції: Колесник С.Г.
Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бондаря М.С.

суддів: Подліянової Г.С.

Дашковської А.В.

при секретарі: Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «МетаБанк»,3-я особа ФГ «Простор-3» про визнання договору поруки припиненим,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим, в якому зазначив, що 28.10.2011р. між ПАТ "МетаБанк" та ФГ "Простор - З" був укладений кредитний договір № 59-11 /005 0-К, за яким позичальнику було надано кредит у сумі 1 290 000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії на термін до 26.11.2013 року включно (відповідно до умов додаткової угоди № 4 від 27.11.2012 р.) зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно договору (з 28.10.11 р. по 06.06.12 р. -18% річних, з 07.06.12 р. по 26.11.12 р. - 18,5% річних, з 27.11.12 р. - 10% річних). Забезпеченням виконання зобов'язань позичальника за вищевказаним кредитним договором, відповідно доп. 1.3.7 та п.1.3.8 кредитного договору, є порука ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_3, згідно до укладених договорів поруки.

Оскільки остаточною датою виконання зобов'язань за кредитним договором визначено 26.11.2013 року, відповідно до п. 1.1. кредитного договору № 59-11/0050-К, договір поруки, укладений між ним та ПАТ "МетаБанк" № 59-11/0050-К/П-1 від 28.10.2011 року є припиненим через пропуск 6-ти місячного строку пред'явлення вимоги до нього як до поручителя.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року позов задоволено.Визнано договір поруки №59-11/0050-К/П-1 від 28.10.2011 року, укладений між AT «МетаБанк» (правонаступником якого є ПАТ «МетаБанк») та ОСОБА_3, припиненим.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ «МетаБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду, постановити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_3 про припинення договору поруки, суд першої інстанції виходив із того, що з моменту настання строку виконання основного зобв"язання - 26 листопада 2013 року Банк не пред"явив до поручителя ОСОБА_3 вимоги в шестимісчний строк, тому на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилася.

З таким висновком суду першої інстанції можна погодитись.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом установлено, що 28.10.2011 року між ПАТ "МетаБанк" та ФГ "Простор - З" був укладений кредитний договір № 59-11 /005 0-К, за яким позичальнику було надано кредит у сумі 1 290 000 грн. у вигляді відновлювальної кредитної лінії на термін до 26.11.2012 року включно. Відповідно до умов додаткової угоди № 4 до зазначеного кредитного договору дію кредитного договору було продовжено до 26 листопада 2013 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно договору ( з 28.10.2011 року по 06.06.12 року - 18 % річних, з 07.06.12 року по 26.11.12 року - 18,5% річних, з 27.11.12 року - 10% річних ) ( а.с. 3-8, а.с. 64).

Того ж самого дня між ПАТ « Мета Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки № 59-11/0050-К/П-1, за умовами якого поручитель зобов'язавс відповідати перед банком за повне та своєчасне виконання боржником умов вказаного кредитного договору ( а.с. 9-10).

Договори поруки від 28.10.2011 року також були укладені з ОСОБА_4, ОСОБА_5 Додатковою угодою № 4 до договору поруки № 59-11/0050-К/П-1 дія кредитного договору продовжена на один рік включно.

Отже остаточною датою виконання зобов"язакн за кредитним договором визначено 26.11.2013 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання не пред"явить вимоги до поручителя.

З договору поруки, що укладений між сторонами, не встановлено строку, після якого порука припиняється.

За кредитним договором строк виконання зобов"язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту 26.11.2013 року..

За таких обставин в ПАТ "Мета Банк» право пред"явити вимогу до поручителя ОСОБА_3 про виконання порушеного боржником зобов"язання щодо повернення кредиту виникло, починаючи з 27 листопада 2013 року, протягом наступних шести місяців, тобто до 27 травня 2014 року.

Заперечуючи проти позову ПАТ «Мета Банк» зазначає, що на адресу поручителів, в тому й числі і на адресу ОСОБА_3 направлялося повідомлення № 52-0202/1998 БТ від 03.12.2013 року № 52-0202/1997 БТ від 03.12.2013 року. № 52-0202/19999 БТ від 03.12.2013 року про порушення позичальником умов договору кредиту з вимогою сплатити заборгованість, зокрема, їм було надано місячний строк для виконання зобов"язання за кредитним договором. Тим самим, внаслідок заявлення банком вимоги до ОСОБА_3 наслідки, передбачені ст. 559 ЦК України відносно припинення договору поруки не поступили ( а.с. 36).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Натомість, відповідач не надав суду доказів отримання ОСОБА_3 вказаної вимоги від 03.12.2013 року відповідно до поштового повідомлення з листом описом.

Посилання апелянта на те, що суд порушив вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України, знехтував фактами, що встановлені заочним рішенням Кам"янсько - Дніпровського районного суду від 23.12.2014 року, яким встановлено дійсність вимог Банку, при цьому всі обставини, на які посилається ОСОБА_3 вже знайшли своє відображення у цьому рішенні не заслуговує на увагу, оскільки наявність вищезазначеного заочного рішення, яким задоволені вимоги Банку до ФР « Простор-3». ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5 про стягнення солідарно заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, не позбавляє права поручителя ОСОБА_3 на звернення до суду з вимогою про захист свого порушеного права, у відповідності до ст. 15 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, про що свідчить інший предмет та підстави позовних вимог.

Водночас, в мотивувальній частині заочного рішення Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області від 23 грудня 2014 року за позовом ПАТ « Мета Банк» до ФГ « Простор-3», ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( справа № 318/3112/14-ц) зазначено лише те, що на адреси поручителів, вказаних у договорах поруки, направлялися повідомлення від 03.12.2013 року про порушення позичальником умов кредитного договору з вимогою сплатити заборгованість.

Натомість, цим рішенням не було встановлено факту отримання ОСОБА_3 цієї вимоги, про це в рішенні нічого не йдеться ( а.с. 37-38).

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 був письмово повідомлений про усунення порушення зобов"язання за кредитним договором вимогою від 13.12.2013 року не заслуговують на увагу.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53цс14, що закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов"язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов"язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Як вбачається з матеріалів справи таку вимогу до поручителя банк пред"явив лише в жовтні 2014 року, звернувшись до Кам"янсько-Дніпровського районного суду Запорізької області з відповідним позовом ( а.с.111-113) ), тобто вже після спливу встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячного строку.

Посилання апеляційної скарги на те, що в додатковій угоді № 4 від 27.11.2012 року до договору поруки строк позовної давності за вимогами, що випливають з цього договору, встановлений тривалістю 10 років, тому банк звернувся з позовом до поручителя про стягнення всієї суми заборгованості в рамках строку позовної давності не заслуговують на увагу, оскільки аналіз частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки ( будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб"єктивного права кредитора й суб"єктивного обов"язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку ( який э преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, зокрема й застосування судових заходів захисту свого права ( шляхом пред"явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року № 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки в договорі поруки не передбачений строк його закінчення в розумінні ст. 251 ЦК України, тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про застосування норми ч. 4 ст. 559 ЦК України щодо шестимісячного строку для пред"явлення вимог до поручителя від дня настання строку виконання основного зобов"язання, який настав з 27.11.2013 року..

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків. Не має передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для підстав для постановлення нового рішення по справі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «МетаБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: