Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2026/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Панфілова А. В.
Доповідач Єгорова С. М.
УХВАЛА

Іменем України

20.10.2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі: головуючого судді Єгорової С.М.

суддів: Дьомич Л.М., Карпенка О.Л.

із секретарем Кравченко Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_2на рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 червня 2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі: ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_2 15607,06 грн. заборгованості за кредитним договором, яка складається із заборгованості за кредитом - 7060 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 6145,58 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 1182,10 грн., штрафів: 500 грн. (фіксована частина) та 719, 38 грн. (процентна складова).

На обґрунтування своїх вимог посилалось на ті обставини, що 7 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і ОСОБА_2 укладено кредитний договір шляхом підписання останньою анкети-заяви про проєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку з оформленням та видачею платіжної кредитної картки, відповідно до умов якого відповідач отримала грошові кошти з кредитним лімітом у розмірі 7000 грн., який у подальшому змінювався, зі сплатою 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку з неналежним виконанням ОСОБА_2 зобов"язань за кредитним договором станом на 31 липня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 15607,06 грн., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 25 червня 2015 року позов задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» - 15607, 06 грн. заборгованості за кредитним договором та 243,60 грн. судового збору.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням ОСОБА_2подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування вказаного судового рішення і ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свої вимоги тим, що судом порушені норми процесуального права та неправильно застосовані норм матеріального права. Просить звернути увагу на відсутність належно укладеного кредитного договору, тому Умови та Правила надання банківських послуг, на яких відсутній її підпис, не можна вважати його складовою, визначений банком розмір заборгованості на її думку не обгрунтуваний, судом безпідставно не застосовано наслідки спливу позовної давності до вимог про стягнення процентів та штрафів.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, яка підтримала доводи апеляційної скарги, представника позивача, який заперечував проти скасування судового рішення, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини, на які сторони посилались у своїх доводах і запереченнях, перевіривши в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 07 грудня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу 7060 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування коштами 30 % річних на суму залишку заборгованості.

ОСОБА_2 особисто підписала анкету-заяву від 07 грудня 2011 року про те, що, ознайомившись із Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, виявила бажання оформити на своє ім"я платіжну картку "Універсальна"/Gold з кредитним лімітом 6000 грн. та дала згоду на те, що ця заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг.(а.с.7, 135) і отримала дві кредитні карти: "Універсальна" № НОМЕР_1 з терміном дії до 10/15 і ПІН-код до неї та "Gold kredit" № НОМЕР_2 з терміном дії до 05/14 і ПІН-код до неї, , на її ім"я був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_3 (а.с. 140-146). Своїм підписом на заяві ОСОБА_2 засвідчила, що Пам"ятка клієнта, Умови та правила надання банківських послуг, тарифи банку були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді, підтвердила факт отримання інформації про умови кредитування у ПАТ КБ «ПриватБанк», зобов"язалась виконувати вимоги Умов та правил, регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» (http://privatbank.ua.)

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов"язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до п. п. 2.1.1.1. пункту 2.1.1. «Кредитні карти" Умов та правил надання банківських послуг (далі Умови), які є складовою частиною договору про надання банківських послуг, для надання послуг банк на підставі заяви клієнта відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти, а клієнт зобов"язується виконати обслуговування і використання карт банка. Підпунктом 2.1.1.2. вказаного пунтку Умов передбачено, що для надання послуг банк видає клієнту карту відповідно до заяви клієнта, підписанням якої останній підтверджує укладення договору про надання банківських послуг та погоджується на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого банком (а.с.26 зв.).

Відповідно до п. п. 2.1.1.2.11 вказаного пункту Умов строк дії карти зазначений на лицьовій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а. с. 27).

Відповідно до п. 2.1.1.5 в обов"язки клієнта входить, зокрема отримувати виписки про стан картрахунку та про операції по ньому, при незгоді зі змінами Правил та/або Тарифів звернутися в банк для розірвання договору і погасити заборгованість, погашати заборгованість по кредиту, відсотках за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії (а.с.28 зв.). Строки та порядок погашення кредиту - поповнення картрахунку держателя карт, яке здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або безготівковим способом, а також шляхом договірного списання з інших рахунків, нарахування і оплати процентів, комісії, штрафних санкцій передбачені п.п. 2.1.1.12.

В порушення умов договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за договором не виконала, у зв'язку з чим, згідно позовних вимог та довідки (а.с. 2-4, 5-7) заборгованість станом на 31.07.2014 року - 15607, 06 грн., яка складається з: 7060 грн. - заборгованість за кредитом; 6145,58грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1182,10 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 719,38 грн. - штраф (процентна складова).

За наявним у матеріалах справи розрахунком (а.с.5-6) та листом представника позивача ( а.с. 87) та остання оплата з боку відповідача мала місце 01 жовтня 12 року в сумі 500 грн.

Cуд першої інстанції правильно вважав, що заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами по кредиту становить укладений між банком та відповідачем договір про надання банківських послуг та, врахувавши надання банком кредиту на одержані ОСОБА_2 платіжні картки, якими остання користувалась, знімала з рахунку кошти, погашала кредит та проценти, договір не оспорювала, що вказує на визнання нею договору та заборгованості по ньому, дійшов обґрунтованого висновку про необхість стягнення всієї суми заборгованості, розмір якої підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.5) та випискою з особового рахунку (а.с.136).

Суд врахував вимоги ст. 204 ЦК України про презумпцію правомірності правочину, та те, що договір про надання банківських послуг, на підставі якого відповідач отримала кредитні кошти, ніким не оскаржений та не визнаний недійсним, заява як письмовий доказ про його укладенняі містить підпис відповідача, зміна вказаного у заяві розміру встановленого кредитного ліміту відповідає п. 1.1.3.2. Умов та правил (а.с. 10-30), нарахування відсотків, комісій та штрафних санкцій проведено відповідно до тарифів (а.с.8-9), в матеріалах справи відсутні докази на спростування вказаних позивачем обставин, висновок про задоволення позову у своєму рішенні суд зробив із дотриманням норм процесуального права.

При цьому суд першої інстанції прийняв зазначені Умови та правила як належний доказ у справі, а відповідачем в своїй апеляційній скарзі у заперечення цих висновків не зазначено, чому Умови та правила мають містити підпис позичальника.

Заперечуючи проти стягнення штрафних санкцій відповідач у своїй апеляційній скарзі зазначає, що пеня та штрафи нараховані без урахування вимог закону щодо спеціальної позовної давності.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

До позовних вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується спеціальна позовна давність в один рік відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Відповідачем не було заявлено вимогу про застосування позовної давності в суді першої інстанції, а лише зазначено про це в апеляційній скарзі.

За змістом частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до частини першої статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції. Той факт, що сторона не брала участі у розгляді справи судом першої інстанції у випадках, передбачених законом може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, а не для вирішення апеляційним судом її заяви про застосування позовної давності.

Оскільки стаття 267 ЦК України є нормою матеріального права суд апеляційної інстанції не вправі розглядати заяву про застосування строків позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року у справі за № 6-780цс15, яка відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд з дотриманням ст. 212 ЦПК України належним чином перевірив доводи сторін, врахував вимоги ч. 4 ст. 60, статей 57, 212 ЦПК України про те, що рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, а всі докази оцінюються у сукупності і жоден з них не має для суду наперед встановленого значення.

Оскільки обставини, пов'язані із перевіркою доводів сторін та оцінкою доказів, наданих сторонами, характеру спірних правовідносин та норми права, яка підлягає застосуванню, судом з'ясовувались належним чином, з дотриманням норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179, 212-214 ЦПК України) і фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, встановлені та підтверджені доказами, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у мотивувальній частинісудового рішення, то відповідно до ст. 308 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 25 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з наступного дня.

Головуючий суддя

Судді: