Справа № 450/2515/15-ц Провадження № 2-н/450/128/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року суддя Пустомитівського районного суду Львівської області Мусієвський В.Є., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного підприємства «Аргентум» про видачу судового наказу,-

в с т а н о в и в :

08.10.2015 року до Пустомитівського районного суду Львівської області надійшла заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного підприємства «Аргентум» про видачу судового наказу.

Проаналізувавши подану заяву та додані до неї матеріали суддя дійшов до висновку про те, що в прийнятті такої слід відмовити в частині вимог ОСОБА_3 з наступних підстав.

Відповідно до п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати. До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011р. № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обов'язок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

У прохальній частині заяви про видачу судового наказу, крім іншого, зазначено, що ОСОБА_3 просить видати судовий наказ про стягнення із ДП «Аргентум» на його користь заборгованість по заробітній платі за період з грудня 2014 року по квітень 2015 року у розмірі 2 721,19 грн. Однак, згідно довідки ДП «Аргентум» вих. №77/02 від 28.09.2015 року заборгованість останнього по заробітній платі станом на 01.05.2015 року за період з 01.12.214 року по 30.04.2015 року перед ОСОБА_3 становить 1 453,34 грн. Більше того, у матеріалах справи міститься копія наказу ДП «Аргентум» №10-к про припинення трудового договору (контракту) згідно якого, 22.01.2015 року ОСОБА_3 звільнено з підприємства за власним бажанням на підставі його заяви від 30.12.2014 року, також зазначено, що з останнім слід провести остаточний розрахунок та виплатити йому компенсацію за невикористану щорічну відпустку за період роботи з 07.10.2014 року по день звільнення.

Враховуючи наведене вище випливає висновок про наявність спору про право, внаслідок чого заява не може бути розглянута у порядку наказного провадження в частині вимог ОСОБА_3.

Згідно п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до ч.5 ст.100 ЦПК України у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов'язані і окремий їх розгляд неможливий, то суд відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст. 100 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

У прийнятті заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до державного підприємства «Аргентум» про видачу судового наказу відмовити в частині вимог ОСОБА_3.

Ухвала може бути оскарженою в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, які її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_5