Справа №451/1156/13-ц
Провадження № 2/451/224/15
УХВАЛА

судового засідання

28 жовтня 2015 року

Радехівський районний суд Львівської області

в складі: головуючого-судді Мулявка О.В.

при секретарі судового засідання Кріса М.М.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м.Радехові цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа орган опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядження будинком, шляхом виселення та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

28.10.2015 року у ході попереднього розгляду справи ОСОБА_7 заявлено клопотання про відвід судді Мулявка О.В..

В обґрунтування клопотання відповідач посилається на обставини розгляду кримінальної справи у 2011 році під головуванням судді Мулявка О.В., за наслідками якої ОСОБА_5 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України, а від так суддя може бути побічно заінтересований у результаті розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_5 та представник відповідача ОСОБА_2 звернене клопотання підтримали, а представник позивача ОСОБА_1 щодо такого заперечив.

Із копії вироку Радехівського районного суду Львівської області від 11.11.2011 року вбачається, що судом, під головуванням судді Мулявка О.В. було визнано ОСОБА_5 винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк два роки із звільненням від відбування покарання з іспитовим строком і вирішено стягнути у користь ОСОБА_4 (позивача у справі №451/1156/13-ц) восьми тисяч гривень моральної шкоди.

Статтею 20 ЦПК України визначено виключний перелік, який розширеному тлумаченню не підлягає, підстав при яких суддя не може брати участі в розгляді справи і відводиться.

Згідно з ст.8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

У національному законодавстві відсутні будь-які розяснення щодо визначення критеріїв чи обставин, які би могли враховуватися судом при надані оцінки фактам щодо неупередженості, а саме які складові елементи повинні містити обставини, щоб можна було прийти до висновку в неупередженості суду.

17 липня 1997 року Україна ратифікувала Конвенцію «Про захист прав людини і основоположних свобод» та Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції.

Відповідно до положень ст.9 Конституції України та ст.17 Закону України «Про міжнародні договори», від 22.12.1993 року, міжнародні договори, згода на обовязковість яких дана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Передбачено також, що коли міжнародним договором встановлені інші права, ніж ті, що передбачені законодавством України, то застосовуються правила міжнародного договору.

Статтею 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» визначено, що кожна особа має право на справедливий і відкритий розгляд справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Так, виходячи із основних засад і практики Європейського суду з прав людини, неупередженість (безсторонність) суду відповідно до п.1 ст.6 вказаної вище Конвенції, повинна визначатися за критеріями субєктивними, при яких беруться до уваги особисті переконання та поведінка судді та обєктивними, які визначаються, серед інших аспектів, чи забезпечував суд відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.

Європейський суд стверджує, що будь-який суддя, стосовно неупередженості якого є обґрунтований сумнів, повинен заявити самовідвід.

Щодо обєктивної неупередженості, Європейський суд з прав людини у справі «Фей проти Австрії» вказав, що така полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів в тому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на обєктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.

Також у рішенні від 9 листопада 2006 року у справі «Білуха проти України» щодо гарантій розгляду справи незалежним і безстороннім судом було встановлено порушення права особи на розгляд справи безстороннім судом: уряд не оспорював твердження заявниці стосовно того, що голова Артемівського міського суду, який одноособово розглядав справу заявниці у першій інстанції та чиї рішення були залишені без змін судами вищих інстанцій, просив та безоплатно отримував майно від компанії-відповідача. За цих обставин твердження заявниці щодо небезсторонності голови суду можна вважати обєктивно виправданими, незважаючи на той факт, що Артемівський міський суд задовольнив одну зі скарг заявниці. Більше того, суди вищих інстанцій, розглядаючи скарги заявниці, не взяли до уваги її скарги на упередженість судді.

Крім цього, Європейський суд з прав людини, у справі «Гаусшильдта проти ОСОБА_10» зазначив, що згідно з обєктивним критерієм, необхідно встановити, чи існують, якщо зовсім не брати до уваги особисту поведінку судді, легко зясовувані факти, які можуть ставити під сумнів його безсторонність. З цього погляду навіть виступи можуть мати певне значення. Найголовніше це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості і передусім, у разі кримінального провадження, в обвинуваченого. Отже, будь-який суддя, щодо безсторонності якого є законні підстави для побоювань, повинен дати відвід.

Таким чином, піддавши аналізу підстави для відводу та наявні в матеріалах справи №451/1156/13-ц докази стосовно уже висловлених позицій відповідачів та представника, суд вважає, що наявні обєктивні компоненти, які змушують учасників справи сумніватися в неупередженості судді незалежно від його поведінки, оскільки вони не залежать від волі самого суду, однак обєктивно існують, від так клопотання слід задоволити.

Крім цього, слід зауважити, що рішення Радехівського районного суду Львівської області від 02.12.2013 року під головуванням судді Семенишин О.З. ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2015 року скасовано (т.1 а.с.318-319), а ухвалою Радехівського районного суду Львівської області від 23.09.2015 року задоволено заяву про самовідвід судді Крета А.І. (т.2 а.с.31-32).

Приймаючи до уваги, що у штаті Радехівського районного суду Львівської області троє суддів Мулявка О.В., Крет А.І. та Семенишин О.З., суд приходить до висновку, що відповідно вимог ст.21 ЦПК України наведене унеможливлює розгляд справи №451/1156/13-ц цим місцевим судом.

Відповідно до ч.3 ст.25 ЦПК України, якщо після задоволення відводів (самовідводів) або за наявності підстав, зазначених у статті 21 цього Кодексу, неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, суд постановляє ухвалу про визначення підсудності справи в порядку, встановленому цим Кодексом.

Керуючись ст.ст.20,23-25,209-210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_7 про відвід головуючого у справі - судді Радехівського районного суду Мулявка О.В., задоволити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа орган опіки і піклування Радехівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні та розпорядження будинком, шляхом виселення та зняття з реєстрації передати для розгляду у Камянка-Бузький районний суд Львівської області.

Ухвала в частині передачі справи до іншого суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Радехівський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

В решта частині ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийОСОБА_11