АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Корчевного Г.В.,

суддів: Слободянюк С.В., Крижанівської Г.В.,

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року в цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

УСТАНОВИЛА:

Унікальний номер справи: 759/3185/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12036/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Миколаєць І.Ю.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
У березні 2015 року ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що 11.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір № 690010133 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної картки Visa Альфа-банк з відновлювальною кредитною лінією у розмірі 10100,00 грн., з мінімальним щомісячним платежем 5% від суми загальної заборгованості, з кінцевим строком погашення до 11.03.2008 року. В додатку № 1 № договору встановлено розмір відсоткової ставки за користування відновлювальної кредитної лінії по операціях з її використанням. ОСОБА_1 кошти отримав, однак договірні зобов'язання, передбачені кредитним договором в частині повернення кредиту та плати процентів за користування наданими коштами не виконав, що надає банку право стягнення заборгованості та штрафних санкцій. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, за яким ПАТ Альфа Банк» відступив ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором ОСОБА_1 Зважаючи на вказане, позивач просив стягнути із ОСОБА_1 на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість в сумі 15491,75 грн., яка складається з: 8930,96 грн. - заборгованості за кредитом, 6560,79 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 0,00 грн. - прострочена комісія, 0.00 грн. - пеня, а також покласти на відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Росвен Інвест Україна» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що рішення суду 1-ї інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Вважає, що ухвалюючи рішення, судом не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Зазначає, що оскільки в ході розгляду справи відповідач був відсутній та не подавав заяву про застосування строку позовної давності, у суду першої інстанції були відсутні підстави застосування строків позовної давності, і суд був зобов'язаний розглянути справу на підставі наявних доказів.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд повинен свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів і висновків експертів.

Як встановлено судом першої інстанції, 11.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено договір №690010133 про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної картки Visa Альфабанк з відновлювальною кредитною лінією у розмірі 10100,00 грн., з мінімальним щомісячним платежем 5% від суми загальної заборгованості, з цільовим призначенням - на власні потреби. В додатку № 1 до договору встановлено розмір відсоткової ставки за користування відновлювальної кредитної лінії по операціях з її використанням (а.с. 15-26).

Згідно анкети-заяви ОСОБА_1 від 11.03.2008 року на отримання кредиту бажаним строком кредиту є 24 місяці (а.с. 13).

23.03.2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою про перевипуск своєї картки Visa Electron НОМЕР_2 (а.с.29).

На дату подачі цієї заяви ОСОБА_1 підтвердив, що його особисті дані відповідають нижчезазначеній інформації про прізвище, ім'я та по-батькові, паспортні дані ін. (а.с.30).

Крім того, судом першої інстанції встановлено, що 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, за яким ПАТ «Альфа Банк» відступив ТОВ «Росвен інвест Україна» право вимоги за договорами кредиту, в тому числі за кредитним договором ОСОБА_1 (а.с.5-8).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції встановив також, що згідно з реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу від 23.12.2013 року ПАТ «Альфа банк» передав ТОВ «Росвен Інвест Україна» право вимоги по заборгованості ОСОБА_1, яка складається з: простроченої заборгованості по тілу кредиту - 8930,96 грн., прострочених відсотків по користуванню кредитом - 6560,79 грн. (а.с.9).

Мотивуючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 визнавав свій борг до 25.02.2010 року про що свідчить виписка по рахунку кредитної картки останнього (а.с.34).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у зв'язку з визнанням відповідачем свого боргу перебіг строку позовної давності почався 25.02.2010 року, при цьому кредит видавався на 24 місяці, отже, ТОВ «Росвен Інвест Україна, яке звернулося до суду 02.03.2015 року, пропустило строк вимоги повернення кредиту.

Колегія суддів вважає необгрунтованим такий висновок суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Згідно з статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 31 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» із змінами внесеними Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 07.02.2014 р., при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону раїни"Про захист прав споживачів", яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Відповідно до п. 23 ст. 1 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) фізичним особам на придбання споживчих товарів або послуг у тимчасове користування, під процент, на умовах строковості та платності.

Суд першої інстанції врахував, що такі кредити можуть надаватися на і основі кредитної картки, отже між сторонами був укладений договір споживчого кредиту.

Відповідно до ч. 1, ч.3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг строку позовної давності починається заново.

Як вбачається з матеріалів справи, 23.03.2010 року ОСОБА_1 звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» з заявою про перевипуск своєї картки Visa Electron НОМЕР_2 (а.с.29).

Також вбачається з детального розрахунку заборгованості за кредитним договором №690010133 від 11.03.2008 р. між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1, що боржником останній платіж в розмірі 600,00 грн. було здійснено за період 28.09.2012-27.10.2012. (а.с. 91-92)

Згідно ст. 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що висновок суду першої інстанції про відмову в задоволенні позову з підстав пропуску строків позовної давності є необґрунтованим, оскільки право позивача було порушеним з настанням нового періоду сплати за кредитом, а саме - 28.10.2012 р., при цьому з позовом до суду позивач звернувся 03.03.2015 р., тобто в межах строків позовної давності.

Разом з тим, в матеріалах справи є досудова вимога, направлена від ТОВ «Росвен Інвест Україна» ОСОБА_1, в якій зазначена інформація щодо нового кредитора.

Згідно положення ч. 2 ст. 516 ЦК України, яким визначено: якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням, однак , як вбачається з матеріалів справи, доказів виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові не надано.

Крім того, колегія суддів зазначає, що згідно з витягом з реєстру передачі прав вимоги до Договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна», загальна сума переданої заборгованості ОСОБА_1 є 15 491,75 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту 8930,96 грн. та прострочених відсотків за користування кредитом 6560,79 грн., прострочена комісія 0 грн., пеня 0 грн. (а.с. 9)

Як вбачається зі змісту позовної заяви, предметом позову є стягнення заборгованості саме у розмірі 15 491,75 грн., тобто новим кредитором проценти, пеня та інші штрафи за кредитним договором №690010133 від 11.03.2008 р. ОСОБА_1 не нараховувалися.

Оскільки оскаржуване рішення є необґрунтованим, а обставини, викладені в ньому, не знайшли своє підтвердження в ході апеляційного розгляду справи, тому заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити.

Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів зазначає, що апелянтом надано належні та допустимі докази на обґрунтування доводів апеляційної скарги, та вважає, що за таких обставин наявні підстави для її задоволення.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу і скасовує рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» - задовольнити.

Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту: Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості- задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» () заборгованість за договором кредиту №690010133 від 11.03.2008 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «Альфа-Банк» та ОСОБА_1, в сумі 15491 (п'ятнадцять тисяч чотириста дев'яносто одна) грн. 75 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 (іпн НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» () витрати по сплаті судового збору в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: