У х в а л а

2 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 4 червня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ОСОБА_4 зазначає, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 27 жовтня 2014 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про задоволення позову, постановлено: стягнути з нього на користь публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта банк») заборгованість за кредитним договором в розмірі 929 тис. 539 грн 86 коп. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року його касаційну скаргу відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

ОСОБА_4 просить переглянути ухвалу суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 516, 517 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 31 жовтня, 26 листопада, 10, 24, 26 грудня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що позичальник належним чином не виконує грошові зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яку банк просив стягнути з відповідача. В матеріалах справи містяться докази відступлення публічним акціонерним товариством «Укрсиббанк» права вимоги за кредитним договором на користь ПАТ «Дельта банк», нотаріально засвідчений акт прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги, розрахунок заборгованості за кредитним договором.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 31 жовтня 2014 суд касаційної інстанції постановив відкрити касаційне провадження в справі за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки;

- від 26 листопада 2014 року суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки до спірних правовідносин підлягає застосуванню Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким предмет іпотеки не може бути примусово стягнутий;

- від 10 грудня 2014 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що відповідач взяті на себе грошові зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, тому суди дійшли правильного висновку про наявність підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки. Посилання на положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не може слугувати підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки на час ухвалення судового рішення зазначений закон не набрав чинності, а суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції з огляду на те законодавство, яке існувало на час його ухвалення;

- від 10 грудня 2014 року, постановленій у справі за позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд касаційної інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», яким встановлено заборону на примусове стягнення нерухомого житлового майна, яке є предметом іпотеки/застави, тому відсутні підстави для задоволення позову;

- від 24, 26 грудня 2014 року суд касаційної інстанції постановив відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на судові рішення судів першої та апеляційної інстанції;

- від 24 грудня 2014 року суд касаційної інстанції керувався тим, що на спірні правовідносини поширюється дія Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», тому в задоволенні позову про звернення стягнення на предмет іпотеки необхідно відмовити.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ОСОБА_4, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта банк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко