Справа № 502/582/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
07 жовтня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Балана М.В.,
при секретарі Урсул Г.К.,
розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2

до

ОСОБА_3

про
розірвання договіру оренди житлового приміщення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та скасування реєстрації, -
В С Т А Н О В И В :
Позивачі звернулись до Кілійського районного суду Одеської області 18.03.2015 року з позовом до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди житлового приміщення та усунення перешкод у користуванні власністю з зобов`язанням зняти відповідача з реєстраційного обліку. Обґрунтовуючи позовні вимоги та уточнені позовні вимоги, позивачі вказують, що їм на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 . Крім позивачів, у вищезазначеному будинку зареєстровані також ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яка є наймачем житлового приміщення за вищезазначеною адресою. Однак, рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 26.02.2015 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , внаслідок чого остання переїхала до своїй матері та з травня 2014 року не проживає за місцем реєстрації. На неодноразові прохання щодо зміни реєстрації місця проживання, відповідач категорично відмовлялась, внаслідок чого позивачі змушені звернусь до суду з позовом про визнання договору оренди житлового приміщення, усунення перешкод у користуванні власністю та зобов`язання Кілійського РС ГУДМС зняти відповідача з реєстраційного обліку.

Позивачі в судове засідання не з`явились, подали відповідні клопотання про розгляд справи у їх відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечують.

Відповідач, ОСОБА_3 , про час та місце слухання справи повідомлялась належним чином, в судове засідання не з`явилась, судова повістка повернута без виконання в зв`язку з не проживанням особи за місцем реєстрації. У зв`язку з наведеним зі згоди позивачів, суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши надані письмові докази та розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог, судом достовірно встановленні наступні факти та відповідні їм правовідносини:
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази мають бути належні та допустимі.

Судом достовірно встановлено, що відповідно до договору купівлі - продажу від 29.09.1982 року, посвідченого державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори за реєстровим № 4987, ОСОБА_5 Продавець, з одного боку та ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , - з другого боку, уклали договір відповідно до якого позивачі придбали житловий будинок АДРЕСА_1 . /а. с.6-7/

Відповідно до договору оренди житлового приміщення від 12.11.2013 року, орендодавці ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , надає, а орендар ОСОБА_3 приймає в оренду житлове приміщення, яке складається з кімнат площею 12, 9 кв. м., та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно умов вищезазначеного договору, приміщення та майно здається в оренду на період з 12.11.2013 року по 12.11.2018 року.

Також зазначено, що договір може бути достроково припинений за вимогою однієї із сторін у письмовому повідомленні іншої сторони не пізніше, ніж за 1 місяць до моменту припинення цього договору. При цьому сторони повинні провести взаємні розрахунки між собою.

Також відповідно до листа від 18.03.2015 року, ОСОБА_3 було сповіщено про необхідність розірвання договору оренди житлового приміщення по АДРЕСА_1 , що підтверджується поштовим повідомлення про вручення від 21.03.2015 року. / а. с. 20/

Відповідно до довідки про склад сім`ї виданої виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області за вих. № 8071 від 24.06.2015 року, за адресою АДРЕСА_1 проживають :

- ОСОБА_1 , 1960 року народження;

- ОСОБА_2 , 1957 року народження;

- ОСОБА_4 , 1981 року народження.

Відповідно до вимог ст. 71 ч. 1 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Таким чином, виходячи з аналізу зазначених правових норм член сім`ї наймача (колишній член сім`ї) може бути визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням, з підстав відсутності понад шість місяців у цьому жилому приміщенні, якщо він був відсутній протягом цього строку підряд без поважних причин.

У зв`язку з тим, що позивачами були надані належні та допустимі докази того, що ОСОБА_3 не проживає за адресою: АДРЕСА_1 , понад встановлений законом строк (6 місяців), не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню житла, не приймає участь у спільному побуті, не є членом сім`ї позивачів, а також виконання орендодавцями п. 6 Договору оренди житлового приміщення, суд вважає позовну вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком обґрунтованою та підлягаючою задоволенню.

Згідно зі ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

В статті 3 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" від 11.12.2003 року (в подальшому Закон) визначено: місце проживання - адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік; реєстрація місця проживання або місця перебування особи - внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб (далі - орган реєстрації).

Відповідно до ст. 6 Закону, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Реєстрація місця проживання особи здійснюється в день подання особою документів. Реєстрація місця проживання за заявою особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання.

У відповідності до ст. 7 Закону зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Згідно ст. 71 ч. 1 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Ст. 383 Цивільного кодексу України передбачено, що власник житла має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім`ї.

Ст. 3 Сімейного кодексу України визнає сім`ю спільне проживання осіб, що пов`язані спільним побутом та мають взаємні права та обов`язки.

Згідно ч.2 ст.107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваний з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня його вибуття.

Суд не може задовольнити вимоги позивачів в частині зняття відповідача з реєстраційного обліку, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином рішення суду про визнання відповідача таким, що втратив право користування є підставою для подальшого зняття відповідача з реєстраційного обліку на підставі ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», а тому вимога про зняття відповідача з реєстраційного обліку є передчасною та безпідставною.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 15, ЗО, 62,169,174, 212-215, 218, 294 ЦПК України, ст. ст. 328,334, ЦК України, ст.ст.150,155 ЖК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд, -

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.

Визнати договір оренди житлового приміщення від 12.11.2013 року будинку АДРЕСА_1 , укладеним між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , розірваним з часу вибуття відповідача ОСОБА_3 , з травня 2014 року.

Усунути перешкоди у здійсненні права власності на будинок АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан