Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Попрас В.О.,

при секретарі - Пархоменко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить визнати договір поруки №15Ф-ІК-410z2 від 25.04.2008 р., укладений між нею та відповідачем, таким що припинив дію.В обґрунтування позовних вимог позивачка посилається на те, що 25.04.2008 р. між ОСОБА_1 та ВАТ «ВТБ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК», було укладено кредитний договір №15Ф-ІК-410 та отримано грошові кошти у розмірі 50600 доларів США. 25.04.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором між позивачкою ОСОБА_1, ОСОБА_1 та Банком укладено договір поруки №15Ф-IK-410z2. Позивачка посилається на ч.4 ст.559 ЦК України, згідно якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У Договорі поруки строк припинення договору не встановлено. Аналізуючи ст.559 ЦК України, позивачка проходить до висновку, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців і моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами). Згідно з п. 8.1 Кредитного договору платежі по погашенню кредиту та процентів за користування кредитом здійснюються Позичальником щомісячно платежем в сумі не менше, ніж 581 долар США в період з 21 по 28 число кожного місяця, починаючи з травня 2008 року згідно з Додатком 1 до цього Кредитного договору. Починаючи з 29.04.2009 р., ОСОБА_1 не виконує свої зобов'язання за Кредитним договором щодо сплати відсотків. Тому позивачка вважає, що з вказаної дати у Банка виникає право пред'явити вимогу до позивачки, як до поручителя за Кредитним договором, і таке право триває до 29.10.2009 р. Проте, у зазначений період з 29.04.2009 р. по 29.10.2009 р. Банк не пред'явив до позивачки вимогу щодо стягнення заборгованості за Кредитним договором. Таким чином, оскільки Банк протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до позивачки, як до поручителя, а саме шестимісячного строку від дня настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, позивачка вважає, що договір поруки припинив дію.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими, оскільки підстави для припинення договору поруки відсутні, тому в задоволенні позову просив відмовити. Також зазначив, що 25.04.2008 р. між Банком та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №15Ф-ІК-410, згідно з яким Банк надав Позичальнику кредит в сумі 50600 доларів. 25.04.2008 р. з метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між позивачкою та Банком був укладений договір поруки №15Ф-ІK-410z2. В зв'язку з тим, що Позичальник з квітня 2010 року несвоєчасно виконував зобов'язання передбачені кредитним договором, Банк, користуючись правом наданим ст.1050 ЦК України, 22.12.2014 р. направив Позичальнику вимогу про повне дострокове погашення заборгованості тобто змінив строк виконання основного зобов'язання. 02.02.2015 р. аналогічна вимога була направлена на адресу поручителя. В зв'язку з тим, що зобов'язання передбачені кредитним договором, не були виконані добровільно ні позичальником, ні поручителем, 21.04.2015 р. Банк звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 Вважає, що Банк пред'явив позов до поручителя протягом шести місяців від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, а тому посилання позивачки щодо припинення договору поруки на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України є хибними, та спростовуються зазначеними вище доказами. Вказує, що в разі, коли кредитор змінює на підставі частини 2 ст. 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати, а тому ПАТ «ВТБ БАНК» не пропустило строк пред'явлення вимоги до поручителя передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України. Аналогічні висновки щодо цього питання містяться у правовій позиції Верховного суду України висловленій у постановах від 09.09.2015 року у справі №6-933цс15; від 06.07.2015 року у справі №6-616цс15; від17.09.2014 року у справі №6-125цс15; від 21 травня 2012 року у справі №6-68цс11 та у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Третя особа ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, представника відповідача, третю особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

25 квітня 2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «ВТБ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК», було укладено кредитний договір №15Ф-ІК-410, згідно якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 50600 доларів США, строком до 25.04.2028 року, сплатою 12,5 % річних в строки передбачені у договорі.

25 квітня 2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язання за Кредитним договором №15Ф-ІК-410 між ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ПАТ «ВТБ Банк» укладено договір поруки №15Ф-IK-410z2.

Згідно ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Обсяг зобовязань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначений обсяг зобовязань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Відповідно до п.1 договору поруки № 15Ф-IK-410z2 від 28.04.2008 року поручитель поручився перед банком за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, комісій, пені, штрафних санкцій та збитків, розмір, термін та умови повернення та сплати яких встановлюється кредитним договором.

Договором поруки № 15Ф-IK-410z2 від 25.04.2008р. не визначено строк, після закінчення якого поруки припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення усіх зобовязань боржника за кредитним договором.

Зазначені умови договору поруки є результатом домовленості сторін, які вільні у визначені зобовязань за договором та будь-яких інших умов своїх взаємовідносин, що не суперечить законодавству.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткової (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ст.1050 ЦК України якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої ст.1050 ЦК України строк виконання основного зобовязання, то передбачений частиною четвертою ст. 559 ЦК України шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

22.12.2014 р. ПАТ «ВТБ Банк» направив ОСОБА_1 лист-вимогу щодо виконання своїх обовязків по кредитного договору №15Ф-ІК-410 від 25.04.2008р. та дострокове погашення заборгованості за кредитом.

02.02.2015 р. ПАТ «ВТБ Банк» направив ОСОБА_1, як поручителю, лист-вимогу щодо виконання обовязків по кредитного договору №15Ф-ІК-410 від 25.04.2008р. та дострокове погашення заборгованості.

21.04.2015 р. ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором №15Ф-ІК-410 від 25.04.2008 р.

Оскільки 22.12.2014 р. ПАТ «ВТБ банк» предявив вимогу до позичальника ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту, 02.02.2015 р. ПАТ «ВТБ Банк» предявив вимогу по поручителя ОСОБА_1, а 21.04.2015 р. ПАТ «ВТБ Банк», тобто в межах встановленого законом шестимісячного строку, звернувся до них з позовом, порука поручителя ОСОБА_1 не припинилась.

Приймаючи до уваги викладене, суд вважає, підстави для припинення дії договору поруки № 15Ф-IK-410z2 від 25.04.2008 р., укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_1, відсутні, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, ст. ст. 6, 526, 553, 554, 559, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «ВТБ Банк», третя особа ОСОБА_2 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ