Справа № 466/5721/15-ц
Провадження № 2/444/1036/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Ясиновський Р. Б.,

секретар судового засідання Реміцька І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідач про стягнення грошових коштів за договором позики. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.04.2014 року між громадянами ОСОБА_1 (надалі позивач) та ОСОБА_2 (надалі відповідач) було укладено договір позики, що підтверджується розпискою. Таким чином, починаючи з 30.04.2014 року між сторонами виникли договірні (боргові) зобов'язання, у яких з 02.04.2015 року має місце прострочення виконання грошового зобов'язання. Позивач вживав заходів досудового врегулювання спору. Однак, незважаючи на його неодноразові звернення щодо погашення заборгованості відповідач ухиляється від такого, посилаючись на скрутну фінансово-економічну ситуацію. За таких обставин позивач вважає своє право порушеним, на захист якого звертається до суду. Позовні вимоги обґрунтовує наступним. Таким чином, розрахунок суми позовних вимог складається з наступних сум: 1) пряма сума заборгованості за договором позики у розмірі 219 640.00 грн. (двісті дев'ятнадцять тисяч шістсот сорок грн.. 00коп.). що еквівалентно 10 000.00 (десяти тисячам) доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на момент звернення з позовом до суду (1 долар США/21.964 грн.); 2) проценти за користування грошовими коштами відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України у розмірі 18 594.18 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири грн. 18 коп.; 3) інфляційні відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 37 272.91 грн.; 4) 3 % річних відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України у розмірі 1 859.42 грн. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять грн. 42 коп.). Таким чином, загальний розмір грошових коштів, який підлягає до стягнення з відповідача, складає: 277 366.51 грн. (дві сімдесят сім тисяч триста шістдесят шість грн., 51коп.). У зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить такий позов задоволити.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в позовній заяві. Просить такий задоволити у повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що дійсно, 30.04.2015 року він взяв в позику кошти у сумі 10 000 доларів США у позивача ОСОБА_1. На даний час він повернув йому вказані кошти, однак, жодної розписки про повернення він не має. Чому позивач звернувся до суду він не розуміє. Просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задовольнити виходячи з наступних підстав.

Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Щодо стягнення заборгованості за Договором позики.

Відповідно до ст. 626 ч. 1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 638 ч. 1 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст. 639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася.

З розписки вбачається, що 30.04.2014 року між громадянами ОСОБА_1 (надалі позивач) та ОСОБА_2 (надалі відповідач) було укладено договір позики. Згідно даної розписки відповідач ОСОБА_2 взяв в позику у ОСОБА_3 кошти в сумі 10000.00 (десять тисяч) доларів США та зобов'язався повернути кошти 01.04.2015року.

В судовому засіданні відповідач підтвердив факт написання ним даної розписки власноручно. Визнаючи факт складання, написання та скріплення власноручним підписом розписки, відповідач ОСОБА_2 тим самим визнав, що вказані у цій розписці відомості відповідають дійсності.

Договір позики, як загальна договірна конструкція є підставою для виникнення правовідносин, учасниками яких є будь-які фізичні або юридичні особи, оскільки ЦК України не містить жодного виключення як щодо суб'єктного складу, так і щодо права на одержання від позичальника процентів від суми позики, розмір яких і порядок їх одержання встановлюється договором (ч. 1 ст. 1048 ЦК України)

Згідно с. 526 ЦКУ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст. 1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Від так, сума боргу по розписці станом на 24.07.2015 рік становить 10 000 доларів США, що еквівалентно 219 640.00 грн. (двісті дев'ятнадцять тисяч шістсот сорок грн.. 00коп.) / 10 000 х = 21.964 гривень /.

Відповідач в судому засіданні вказує, що фактично він повернув позивачу кошти, отримані ним згідно розписки. Однак, суд враховує те, що відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачем не представлено жодних допустимих та належним доказів, які б підтверджували факт повернення грошових коштів позивачу, отриманих ним згідно розписки від 30.04.2014 року у повному або частково розмірі. Не здобуті такі докази і в судовому засіданні.

А від так, враховуючи вищенаведене, суд прийшов до переконання, що позовна вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 219 640.00 грн. - заборгованості за договором позики, є підставна та підлягає до задоволення.

Щодо стягнення процентів за користування позиковими коштами.

Згідно ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національної банку України.

З розписки вбачається, що такою не встановлено розмір процентів за користування позикою. А від так, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України

З розрахунку суми процентів за користування позиковими коштами вбачається, що їх розмір становить 18 594, 18 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири грн. 18 коп.) згідно наведеного нижче розрахунку: 219 640, 00 грн. х 30 % / 365 х 103 =18 594.18 грн., де: 219 640, 00 грн. - сума заборгованості за договором позики; 30 % - облікова ставка НБУ в період існування заборгованості, визначена на підставі Постанови НБУ від 21.04.2008 року № 107; 365 - кількість календарних днів на рік; 103 - кількість прострочених календарних днів з 02.04.2015 р. (дата початку прострочення виконання грошового зобов'язання) до 15.07.2015 р. (дата звернення до суду).

Таким чином загальна сума процентів за користування позиковими коштами складає 18 594, 18 грн. (вісімнадцять тисяч п'ятсот дев'яносто чотири грн. 18 коп.), які підлягають стягненню з відповідача.

Щодо стягнення 3 % річних від простроченої суми боргу в зв'язку з прострочення грошового зобовязання та інфляційних втрат.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

За змістом зазначеної правової норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримані компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

З розрахунку 3 % річних вбачається, що їх розмір 1 859.42 грн. (одна тисяча вісімсот п'ятдесят дев'ять грн. 42 коп.), а саме: 219 640,00 грн. х 3 % / 365 х 103 = 1 859.42 грн., де: 219 640, 00 грн. - сума заборгованості за договором позики; 3 % - річні проценти від простроченої суми; 365 - кількість календарних днів на рік; 103 - кількість прострочених календарних днів з 02.04.2015 р. (дата початку прострочення виконання грошового зобов'язання) до 15.07.2015 р. (дата звернення до суду).

З розрахунку інфляційних втрат вбачається, що їх розмір становить 37 272.91 грн., а саме: (219 640.00 грн. х 116.97%) - 219 640.00 грн. = 37 272.91 грн., де 219 640,00 грн. - сума заборгованості за договором позики; 114.63 % - індекс інфляції за період з квітня до липня 2015 року.

Щодо стягнення судових витрат.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Також, згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

З квитанцій № 25 від 22.07.2015 року, вбачається, що позивачем за звернення до суду з даним позовом сплачено судовий збір в загальному розмір 2773,68 грн..

А тому, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 2773,68 грн.

За таких обставин суд прийшов до переконання що позовні вимоги ОСОБА_1 є підставними і підлягають до часткового задоволення.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, народився та зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, проживає ІНФОРМАЦІЯ_5/1в, ІПН НОМЕР_2 грошові кошти, а саме у розмірі:

- 219640.00 грн. - заборгованості за договором позики;

- 18594.18 грн. - процентів за користування грошовими коштами;

- 37272.91 грн. - інфляційних втрат;

- 1859.42 грн. - 3 % річних, а також

- судові витрати у розмірі 2773.67 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Ясиновський Р. Б.

Повний текст рішення складено 29.09.2015 року.