АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача СтрижеусаА.М.,

суддів: Волошиної В.М., Шкоріної О.І.,

при секретарі: Луцькій Л.С.

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою боржника за виконавчим провадженням - ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року в справі за скаргою ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної Ольги Олександрівни про закінчення виконавчого провадження, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №752/732/2015
№ апеляційного провадження:22-ц-796/9648/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Мирошниченко О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. про закінчення виконавчого провадження, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження № 17194894 від 27.11.2012 року, зобов'язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережну О.О. відновити виконавче провадження.

В обґрунтування скарги посилався на те, що 27 листопада 2012 року постановою головного державного виконавця ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві Бережною О.О. було закінчено виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-139/09 від 01 лютого 2010 року, щодо порядку спілкування скаржника з його малолітньою дитиною.

ОСОБА_3 вважав незаконною причину закінчення виконавчого провадження, якою була категорична відмова його сина спілкуватися з ним, з посиланням на акти державного виконавця від 17 квітня 2010 року та 25 листопада 2012 року, що було розцінено державним виконавцем як фактичне виконання рішення суду у повному обсязі.

Крім того, скаржник посилався на порушення державним виконавцем процесуальних вимог шляхом не направлення йому процесуальних документів, що спричинило порушення прав скаржника щодо своєчасного повідомлення про час та місце провадження виконавчих дій.

Зокрема, ОСОБА_3 зазначав, що на його адресу не надходила постанова про закінчення виконавчого провадження № 17194894 від 27 листопада 2012 року, про яку він дізнався з Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, у зв'язку з чим він просив суд поновити йому строк для подання скарги.

Крім того, закриття виконавчого провадження ОСОБА_3 розцінює як закінчення законних заходів впливу на боржника з метою забезпечення відносин стягувача з сином.

ОСОБА_3 посилається на те, що державний виконавець не здійснював виконавчих дій на його клопотання від 21 серпня 2012 року, 29 серпня 2012 року, 31 серпня 2012 року, 10 вересня 2012 року щодо забезпечення виконання рішення суду щодо його зустрічей з дитиною 26 серпня 2012 року, 01 вересня 2012 року, 09 вересня 2012 року, 15 вересня 2012 року, зустрічі з дитиною у вказані дні державною виконавчою службою не були забезпечені, а боржник добровільно можливість спілкування з дитиною не надавав.

Отже, ОСОБА_3 вважав, що рішення суду, щодо виконання якого було відкрито виконавче провадження, має немайновий характер, і може бути закрите лише після досягнення дитиною повноліття. Закриття провадження порушило його право бачити сина.

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року скаргу ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної О.О. про закінчення виконавчого провадження, задоволено.

Поновити ОСОБА_3 строк для звернення зі скаргою на постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної О.О. від 27 листопада 2012 року про закінчення виконавчого провадження за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень 17194849 за виконавчим листом № 2-136/09, виданим Голосіївським районним судом м. Києва.

Визнати незаконними дії головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної ОльгиОлександрівни щодо внесення 27 листопада 2012 року постанови про закінчення виконавчого провадження за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень 17194849 за виконавчим листом № 2-136/09, виданим Голосіївським районним судом м. Києва.

Скасувати постанову головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережної ОльгиОлександрівни від 27 листопада 2012 року про закінчення виконавчого провадження за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень 17194849 за виконавчим листом № 2-136/09, виданим Голосіївським районним судом м.Києва.

Зобов'язати головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції в м. Києві Бережну ОльгуОлександрівну відновити виконавче провадження за номером у Єдиному державному реєстрі виконавчих проваджень 17194849 за виконавчим листом № 2-136/09, виданим Голосіївським районним судом м. Києва.

Не погоджуючись з ухвалою суду, боржником за виконавчим провадженням -ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу в якій вона просить скасувати ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги відмовити.

Зокрема, посилається на те, що судом першої інстанції при постановленні вищевказаної ухвали було порушено норми матеріального та процесуального права.

В судове засідання сторони не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином (т.3 а.с.81,82,83), а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу за їх відсутності у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Суд першої інстанції постановляючи вказану ухвалу суду виходив з того, що закінчення виконавчого провадження постановою головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві Бережною О.О. по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-136/09 щодо порядку спілкування скаржника з його малолітньою дитиною було здійснено до закінчення усіх дій щодо його фактичного виконання, дії щодо прийняття вказаної постанови є незаконними.

Колегія суддів повністю погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст.ст.1,5 Закону України «про виконавче провадження», виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Згідно п.1 ч. 2 цієї статті передбачено, що відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 19 березня 1997 року у справі «гористі проти Греції», виконання рішення суду є елементом справедливого судового розгляду, передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 жовтня 2009 року зобов'язано ОСОБА_2, яка у подальшому змінила прізвище на ОСОБА_2, не чинити ОСОБА_3 перешкод у спілкуванні та вихованні сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та встановлено регламент особистого спілкування ОСОБА_3 з сином: 1 і 3 субота місяця з 10:00 до 18:00 в межах проживання ОСОБА_3 з можливістю відвідування дитячих установ, культурно-розважальних закладів.

05 лютого 2010 року постановою державного виконавця ВДВС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві Бережної О.О. було відкрите виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-316/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 01 лютого 2010 року.

Як убачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звертався до ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві із заявами від 04.07.2012 року про проведення виконавчих дій 07.07.2012 року, від 21.08.2012 року про проведення виконавчих дій 26.08.2012 року, від 29.08.2012 року про проведення виконавчих дій 01.09.2012 року, від 31.08.2012 року про проведення виконавчих дій 09.09.2012 року, від 10.09.2012 року щодо проведення виконавчих дій 15.09.2012 року, від 10.09.2012 року з проханням звернутися до правоохоронних органів з поданням про притягнення до кримінальної відповідальності боржника за невиконання рішення суду.

Крім того, як убачається з копії виконавчого провадження, виконавчий лист було прийнято до провадження державним виконавцем, однак виконавчих дій спрямованих на виконання рішення відповідно до вказаного у рішенні регламенту та відповідно до заявлених стягувачем клопотань про вчинення виконавчих дій, державним виконавцем не вчинялося.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи суду.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, обов'язок суду розглянути скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень. Можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців є гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні.

Спосіб, час та місце спілкування ОСОБА_3 з дитиною були встановлені рішенням Апеляційного суду м. Києіва від 14 жовтня 2009 року, що встановив регламент особистого спілкування заявника зі своїм сином. Боржника зобов'язано не чинити перешкод заявнику у спілкуванні та вихованні з сином. Цей регламент вказаний і у виконавчому листі № 2-316/09, виданого Голосіївським районним судом м. Києва від 20 серпня 2012 року. Регламент не обмежений строком і надає стягувачу право спілкуватися з сином та виховувати його відповідно до цього регламенту до досягнення останнім повноліття.

Отже, державний виконавець зобов'язаний здійснювати всі необхідні заходи щодо своєчасного та повного виконання рішення. Однак державним виконавцем не було вжито всіх необхідних заходів щодо своєчасного та повного виконання рішення суду з метою захисту прав стягувача, про що правомірно було вказано судом першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про те, що закінчення виконавчого провадження ВДВС Голосіївського РУЮ у м. Києві БережноюО.О. щодо порядку спілкування ОСОБА_3 зі своїм сином було здійснено до закінчення усіх необхідних дій щодо його фактичного виконання.

Колегія суддів, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Ухвала суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для її скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 312, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу боржника за виконавчим провадженням - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 02 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: