Cправа №549/474/15-ц
Провадження№2/549/207/15
РІШЕННЯ

Іменем України

06 листопада 2015 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді Крєпкого С.І.

при секретарі Якубовській Т.О.

з участю: позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Чорнухи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської області, Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області, про видачу сертифіката на земельну частку (пай),

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив зобовязати Чорнухинську районну державну адміністрацію Полтавської області видати сертифікат на право на земельну частку (пай), площею 3,24 в умовних кадастрових гектарах із земель запасу чи резерву Кізлівської сільської ради Чорнухинського району Полтавської області.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що працював шофером в зазначеному підприємстві з червня 1980 року по лютий 2000 року і був його членом, а з 18.02.2000 р. переведений на посаду шофера в ТОВ «Промінь» - правонаступника КСП ім.Шляхом Ілліча, де працював по 07.08.2002 р.

При розпаюванні земель колективного сільськогосподарського підприємства ім.«Шляхом Ілліча» (далі КСП ім.Шляхом Ілліча) його не було включено до списку громадян, які мають право на земельний частку (пай), проте позивач вважає, що він, як член КСП ім.Шляхом Ілліча, мав право на земельну частку (пай).

Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі і суду, крім зазначеного пояснив, що про розпаювання земель КСП ім.Шляхом Ілліча у 1996 році і про те, що він відсутній у списках осіб, які мають право на земельні частки (паї), був обізнаний. Оскільки йому обіцяли, що він буде включений у додаткові списки таких осіб, тому він це питання до цього часу не піднімав.

Зазначив, що членом КСП ім.Шляхом Ілліча він був прийнятий зборами уповноважених членів колгоспу в кінці 1980 року.

З приводу видачі йому сертифіката на земельну частку (пай) він до Чорнухинської районної державної адміністрації не звертався.

Представник Чорнухинської районної державної адміністрації Полтавської проти позову заперечувала обгрунтовуючи тим, що з часу розпаювання земель КСП ім.Шляхом Ілліча пройшло майже 20 років, а тому просила застосувати строк позовної давності, який позивач пропустив без поважних причин.

Представник Кізлівської сільської ради проти позову заперечували з аналогічних підстав.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 5 ЗК України (в редакції 1993 року), земля може належати громадянам на праві колективної власності. Суб'єктами права колективної власності на землю є колективні сільськогосподарські підприємства, сільськогосподарські кооперативи, садівницькі товариства, сільськогосподарські акціонерні товариства, у тому числі створені на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с.15,17, 10) ОСОБА_1 з червня 1980 р. по 18.02.2000 р. працював в КСП ім.Шляхом Ілліча шофером та на різних сільськогосподарських роботах (а.с.9-10).

З 18.02.2000 р. позивач переведений на посаду шофера в ТОВ «Промінь», яке утворено шляхом реорганізації ім.Шляхом Ілліча, де працював по 07.08.2000 року включно (а.с.10,51. 53).

Як видно з матеріалів справи та встановлено судом, в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №1 від 15.07.1996 р. зареєстровано державний акт на право колективної власності на землю серії ПЛ-6, який був виданий КСП ім.Шляхом Ілліча (а.с.49-50).

Позивача до списку громадян-членів КСП ім.Шляхом Ілліча, які мають право на земельну частку (пай), а також до додаткових списків членів ТОВ «Промінь, внесено не було (а.с.38, 54-62).

В силу п. 2 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям від 8 серпня 1995 р., право на земельний пай отримали всі особи, які входили до складу КСП на момент паювання землі і яких внесено до списку, що його додають до державного акту на право колективної власності на землю. Членами КСП були, зокрема, постійні працівники - члени КСП, пенсіонери які раніше працювали в КСП і залишились його членами, незалежно від місця їхнього проживання.

Таким чином, вирішуючи питання про право певної особи на земельну частку (пай), необхідно з'ясувати, чи була ця особа членом КСП на час передання державного акта про право колективної власності на землю та чи була вона внесена до списку осіб, що додається до цього державного акта.

Згідно з ст.ст. 57, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Твердження позивача, що на час затвердження Держаного акту на право колективної власності на землю, він був членом даного товариства, а його неправомірно не включили до списку, не ґрунтується на доказах.

Так, відповідно до п.3,48 Примірного статуту колгоспу, прийнятого Третім Всесоюзним з'їздом колгоспників та затверджений постановою Ради Міністрів СРСР від 28 листопада 1969 року № 910 громадянин приймається в члени колгоспу на підставі його заяви, яка розглядається правлінням колгоспу в місячний термін. Прийом у члени колгоспу проводиться загальними зборами колгоспників за поданням правління в присутності особи, яка подала заяву. Статути ряду колгоспів надають право прийому нових членів колгоспу зборам уповноважених.

Частинами 1-2 ст. 4 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» ( в редакції 1992 року ) передбачено, що підприємство діє на основі статуту, в якому вказується найменування підприємства, його місцезнаходження, предмет і цілі діяльності, порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї, загальні права та обов'язки членів підприємства; передбачаються органи самоврядування, порядок їх формування та компетенція, права та обов'язки підприємства і його членів щодо використання й охорони земель, водних та інших природних ресурсів, виробничо-господарської, фінансової і трудової діяльності, питання оплати та охорони праці, соціальні гарантії, умови і порядок реорганізації та ліквідації підприємства.

Крім того, зі змісту ст.ст. 1 та 5 вказаного Закону слідує, що членство в колективному сільськогосподарському підприємстві, яке є добровільним об'єднанням громадян у самостійне підприємство, ґрунтується на праві добровільного вступу до членів підприємства і безперешкодного виходу зі складу його членів.

Отже, членство особи в КСП ім.Шляхом Ілліча виникало лише після затвердження за зборах уповноважених членів відповідної заяви, а не з моменту прийняття на роботу до підприємства, як помилково вважає позивач.

З архівної довідки архівного відділу Чорнухинської районної державної адміністраці від 30.10.20015 р. вбачається, що правління колгоспу ім.»Шляхом Ілліча» 24 травня 1980 року ухвалено рішення про прийняття ОСОБА_1 на роботу шофером з 24.06.1980 року та рекомендовано уповноваженим членам колгоспу прийняти позивача у члени колгоспу (а.с.74-75).

Належних та допустимих доказів в підтвердження обставини, що його заява була затверджена уповноваженими членами колгоспу в кінці 1980 року, позивачем надано не було.

Трудова книжка колгоспника, на яку він посилається також, не є таким доказом.

Крім того необхідно зазначити, що під час роботи позивача в ТОВ «Промінь», списки членів КСП ім.Шляхом Ілліча доповнювались членами, що мають право на отримання земельного паю та помилково були пропущені в списку на день видачі державного акту на право колективної власності на землю, а також за клопотанням ТОВ «Промінь» виділялась земля із резервного фонду, площею 194,2 га для членів ТОВ «Промінь, яких не було в списку на час розпаювання земель КСП ім.Шляхом Ілліча (а.с.61).

Проте ОСОБА_1 до даного списку комісією внесений не був та це питання не піднімав.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, а твердження позивача щодо помилкового не включення його в списки осіб, що мають право на частку (пай), не ґрунтується на доказах та має характер припущень.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі ( на місцевості ) земельних ділянок власникам земельних часток ( паїв )», основним документом, що посвідчує право на земельну частку ( пай ), є сертифікат на право на земельну частку ( пай ), виданий районною ( міською ) державною адміністрацією.

Враховуючи те, що позивачем не доведено, що він на час проведення розпаювання земель у липні 1996 року був членом колгоспу ім.Шляхом Ілліча та мав право на земельну частку (пай), проте не був включений до списку осіб, які мають право на земельну частку (пай), правові підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Також необхідно зазначити, що відповідно до ст.76 ЦК України 1963 року, перебіг позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Згідно з ст.257 ЦК України 2004 року загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Земельна ділянка передавалась у колективну власність колгоспу ім.Шляхом Ілліча в липні 1996 р., а позивач звернувся до суду у вересні 2015 р., тобто після спливу строків позовної давності.

При цьому позивачу було відомо про порушення його права на час розпаювання земель в КСП «ім.Шлях Ілліча» та що він не був включений до списків осіб, які мають право на земельні частки (паї), оскільки він працював у ньому, що ним не заперечувалось в судовому засіданні.

ОСОБА_1 про поновлення цього строку не заявляв та причин поважності пропуску строку звернення до суду не наводив.

Згідно з ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною в спорі, є підставою для відмови в позові.

Разом з тим, як роз'яснено у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року №14 « Про судове рішення в цивільній справі », встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Отже з викладеного слідує, що рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, в зв'язку з закінченням строків позовної давності, може бути ухвалено судом лише у випадку доведеності вимог позивача та відсутні причини для його поновлення.

Таким чином, оскільки належні і допустимі докази підтверджуючих те, що на момент видачі Державного акту на колективну власність на землю позивач був членом КСП ім.Шляхом Ілліча, - відсутні, суд приходить до висновку про відсутність у позивача права на земельну частку ( пай ) в цьому підприємстві.

З огляду на наведені докази у їх сукупності, позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають з підстав його недоведеності.

Крім того суд звертає увагу, що позивачем взагалі не надано суду доказів на підтвердження того, що його права були невизнані, оспорені чи порушені, оскільки матеріали справи не містять даних про те, що він звертався до Чорнухинської районої державної адміністрації з приводу видачи сертифіката на земельну частку (пай), і що йому було відмовленов цьому.

На підставі викладеного, керуючись ст.16 ЦК України, п.п.2,5 Указу Президента України Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільсько-господарським підприємствам і організаціям від 8 серпня 1995 року, ст.ст. 10,11, 57, 60, 212, 214 ЦПК України, суд,

вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Чорнухинський районний суд шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення cуду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення розгляду справи апеляційним судом.

Суддя