Справа № 459/3653/13-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 жовтня 2015 року Червоноградський міський суд Львівської області

в складі: головуючого - судді Грабовського В.В.,

з участю: секретаря судового засідання Черник Т.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Червонограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2013 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила стягнути з відповідача на свою користь 400,00 грн. спричиненої їй майнової та 15000,00 грн. - моральної шкоди. На обґрунтування зазначених вимог послалася на неправильне лікування відповідачем її зуба, яке призвело до встановлення у неї діагнозу: «одонтогенний абсцес крилопіднебінної ямки зліва», унаслідок чого вона проходила курс лікування з 20.05.2013 року по 27.05.2013 року, понесла витрати на придбання ліків, зазнала моральних страждань, оскільки тиждень терпіла нестерпну біль, у неї опухла щока, її здоров'я було ушкоджене на тривалий час, порушилось нормальне життя, стосунки з оточуючими людьми, вона тиждень перебувала на листку непрацездатності, приймала ліки для зниження больових відчуттів, перенесла операцію по розкриттю абсцесу під наркозом, терпіла сильну фізичну біль, а відповідач навіть не вибачився перед нею.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримала, дала пояснення, подібні до викладених у заяві, просила позов задовольнити. При цьому зазначила, що виставлений їй діагноз: «одонтогенний абсцес крилопіднебінної ямки зліва» пов'язаний виключно з неправильним лікуванням відповідачем її зуба. Рентген її хворого зуба був зроблений у червні 2013 року.

Відповідач та його представник під час розгляду справи позовні вимоги заперечили, посилаючись на правильність лікування відповідачем зуба позивача, підтверджену експертним висновком. Заперечив твердження позивача про те, що він нецензурно виражався до неї, пояснивши, що це вона його ображала, а він лише відчинив перед нею двері та попросив її вийти з приміщення.

Свідок ОСОБА_4 у суді пояснила, що вона з позивачем є колегами по роботі. 14.05.2013 року вона разом із позивачем звернулися до відповідача як стоматолога, який полікував позивачеві зуба. Протягом 3-4 днів від цього зуба позивач відчувала біль. Вони повторно звернулися до відповідача й останній виписав позивачеві антибіотики, які вона приймала, проте це не допомогло. 28.05.2013 року вони ще раз звернулися до відповідача, на що останній нецензурними словами ображав її, виганяв з кабінета. Після цього позивач звернулася в лікарню, де була прооперована та перебувала на лікарняному.

Свідок ОСОБА_5 під час розгляду справи пояснив, що він працює хірургом-стоматологом у Львівській обласній клінічній лікарні. Приблизно у травні позивач поступила до нього як пацієнт у щелепно-лицеву хірургію з діагнозом: «абсцес верхньої щелепи». Такий висновок він зробив на основі скарг позивача. Ним було проведено відповідне медикаментозне лікування та здійснено оперативне втручання.

Судово-медичний експерт Горбань В.І. у судовому засіданні висновок комісійної судово-медичної експертизи № 133 від 26.06.2015 року підтримала та пояснила, що стоматологи, які лікували зуб позивача, зробили надто обмежені записи. Зазначила, що перед лікуванням хворого зуба позивача ні відповідачем, ні лікарем у щелепно-лицевій хірургії Львівської обласної клінічної лікарні усупереч протоколам рентгенологічні знимки зроблені не були, тому важко стверджувати про наслідки лікування відповідачем зуба позивача. Підтвердила правильність виставленого відповідачем позивачеві діагнозу. Зазначила, що одонтогенний абсцес у позивача міг виникнути ще до звернення до відповідача.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, свідків, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке.

Установлено, що 14.05.2013 року позивач звернулася до відповідача як лікаря-стоматолога зі скаргами на зубну біль. Виставивши діагноз «гострий фіброзний пульпіт 6-го лівого верхнього зуба», відповідачем здійснено лікування цього зуба з пломбуванням каналів та поставленням постійної фотополімерної пломби.

17.05.2013 року позивач повторно звернулася до відповідача зі скаргами на зубний біль та набряк щоки, унаслідок чого відповідачем призначено позивачеві лікування та повідомлено про необхідність прибуття до нього 20.05.2013 року.

За результатами звернення позивача 20.05.2013 року у щелепно-лицеву хірургію Львівської обласної клінічної лікарні їй виставлено діагноз «одонтогенний абсцес крилопіднебінної ямки зліва», здійснено розкриття абсцесу і призначено лікування. У зв'язку з цим позивач з 20.05.2013 року по 27.05.2013 року була тимчасово непрацездатною.

Вирішуючи спір, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 8 Європейської хартії прав пацієнтів кожен має право на доступність якісного медичного обслуговування на основі специфікації і в точній відповідності до стандартів.

Згідно з ч. 1 ст. 49 Конституцій України кожен має право на охорону здоров'я, медичну допомогу та медичне страхування.

Фізична особа має право на надання їй медичної допомоги (ч. 1 ст. 284 ЦК України).

Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції від 02.12.2012 року) споживач має право, зокрема, на належну якість продукції та обслуговування (п. 2 ч. 1 ст. 4). У ст. 6 цього Закону закріплено право споживачів на належну якість продукції (будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб). Виконавець зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Виконавець на вимогу споживача зобов'язаний надати йому документи, які підтверджують належну якість продукції.

Згідно з п. «д» ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 34, п. «а» ч. 1 ст. 78 Основ законодавства України про охорону здоров'я кожний громадянин України має право на кваліфіковану медико-санітарну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря, вибір методів лікування відповідно до його рекомендацій і закладу охорони здоров'я. Обов'язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта. Медичні працівники зобов'язані сприяти охороні та зміцненню здоров'я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, подавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу.

За змістом абз. 2 ч. 1 Указу Президента України від 15.06.1992 року «Про Клятву лікаря» клятва лікаря передбачає, зокрема, щоб усі знання, сили та вміння віддавати справі охорони і поліпшення здоров'я людини, лікуванню і запобіганню захворюванням, подавати медичну допомогу всім, хто її потребує.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України (далі - ЦПК) кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 57 ЦПК доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків. письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Обставини справи, які за законом мають підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

Визначальною обставиною, що підлягає доказуванню у цій справі, є те, що виставлений позивачеві у щелепно-лицевій хірургії Львівської обласної клінічної лікарнідіагноз: «одонтогенний абсцес крилопіднебінної ямки зліва» пов'язаний саме з неправильним лікуванням відповідачем зуба позивача.

Проте сторонами не подано та унаслідок ужитих судом заходів не здобуто жодного доказу, який би вказував на причинно-наслідковий зв'язок між діями відповідача та наслідком у виді виставленого позивачеві діагнозу: «одонтогенний абсцес крилопіднебінної ямки зліва».

Так, згідно зпідсумками висновку комісійної судово-медичної експертизи № 133 від 26.06.2015 року діагноз, встановлений стоматологом ОСОБА_3 14.05.2013 року, відповідав стану хворого зуба на верхній щелепі зліва (7-ий зуб, а не 6-ий, як про це помилково вказано у медичних документах з поліклініки і стаціонару) на той період часу й лікування цього зуба відповідало встановленому діагнозу (п.п. 1, 2).

Як випливає із зазначеного експертного висновку та пояснень судово-медичного експерта Горбань В.І. у судовому засіданні, визначення часу, причин виникнення у позивача одонтогенного абсцесу й відповідно вирішення питання правильності проведеного відповідачем лікування хворого зуба позивача унеможливила відсутність рентгенологічних обстежень (перед лікуванням та після нього) як при лікуванні позивача відповідачем, так і у щелепно-лицевій хірургії Львівської обласної клінічної лікарні (п. 4.5 підсумків висновку). Тому комісія не змогла дати категоричних відповідей на питання про те, що стало чи могло стати причиною виникнення одонтогенного абсцесу крилопіднебінної ямки зліва в позивача, що мало місце в травні 2013 року, та чи могло бути причиною його виникнення неналежно проведене лікування зуба ОСОБА_1, яке проводилось 14.05.2013 року.

Водночас із наданої ксерокопії побільшеної рентгенограми 3-х зубів (як з'ясовано, таку було зроблено у червні 2013 року) комісія експертів дійшла висновку, що канали 7-го зуба, зображеного на ній, після проведеного лікування запломбовані належним чином, тобто до верхівок і хворобливих змін біля верхівок цього зуба на рентгенограмі не виявлено (п. 2 підсумків висновку).

Щодо виявлених комісією експертів недоліків у лікуванні відповідачем хворого зуба позивача: не бажано було встановлювати пломбу із фотополімерного матеріалу відразу після лікування і пломбування кореневих каналів, так як термін застигання пасти, введеної в кореневі канали, становить 28 годин; при наявності в зубі глибокої каріозної порожнини і для уточнення його локалізації у «зубній формулі» необхідно було призначити рентгенологічне обстеження хворого зуба до початку лікування; не було призначено рентгенологічне обстеження і після пломбування зуба з метою дослідження якості обтурації кореневих каналів; при повторному зверненні хворої 17.05.2013 року зі скаргами на болі у запломбованому зубі стоматологом ОСОБА_3 не було проведено в достатньому обсязі клініко-рентгенологічне обстеження і відповідно цьому - адекватне протизапальне і протимікробне лікування одонтогенної інфекції, то у суду немає підстав вважати, що такі перебувають у причинно-наслідковому зв'язку з виставленим у позивача діагнозом: «одонтогенний абсцес крилопіднебінної ямки зліва», оскільки комісія експертіву своєму висновку їхне пов'язує з цим діагнозом (п.п. 2, 6 підсумків висновку).

Разом з тим у висновку йдеться й про те, що комісія не може категорично стверджувати, що навіть при детальному дотриманні лікарем ОСОБА_3 всіх пунктів протоколів надання стоматологічної допомоги можливо було уникнути виникнення одонтогенного абсцесу (п. 6 підсумків висновку).

Ураховуючи те, що експертний висновок не носить категоричного характеру у частині визначення причинно-наслідкового зв'язку між неправильним лікуванням відповідачем та наслідком у виді виставленого у позивача діагнозу: «одонтогенний абсцес крилопіднебінної ямки зліва», інших доказів про ці обставини суду не подано, беручи до уваги, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд дійшов висновку про недоведеність обставин, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог про відшкодування майнової та моральної шкоди, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий В. В. Грабовський