Справа № 127/9803/15-ц Провадження № 22-ц/772/2960/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 48 Доповідач Чорний В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі :

Головуючого : Чорного В.І.

Суддів : Медвецького С.К., Оніщука В.В.

при секретарі : Франчук О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення ? боргу подружжя, -

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, вказуючи на те, що 15.12.2011 року між ним та ОСОБА_4 був укладений договір позики, у відповідності до якого позивач отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 220000 грн. зі строком повернення до 01.07.2013 року на потреби сімї, а саме для погашення заборгованості, яка утворилась за кредитним договором від 16.11.2006 року. Оскільки позивач уклав договір позики в інтересах сімї, а борги подружжя та правовідносини за зобовязанням виникли в інтересах сімї, сторони є солідарними боржниками за цим договором, просив задовольнити його вимоги та стягнути на його користь з ОСОБА_2 ? боргу подружжя у розмірі 110000 грн., а також судові витрати в сумі 1100 грн.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 ? боргу подружжя у розмірі 110000 грн. та судові витрати.

Не погодившись із зазначеним рішення суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що з 25.04.1992 року по 22.10.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 22.10.2013 року.

16.11.2006 року між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» було укладено кредитний договір №0, у відповідності до якого останній отримав від банку кредит в розмірі 44806 доларів США та який був погашений 21.11.2011 року, що підтверджується квитанцією № 96.

Того ж дня, в забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки належної останньому квартири АДРЕСА_1 та договір поруки, згідно з яким ОСОБА_2 зобовязалась перед банком відповідати за виконання ОСОБА_3 усіх його зобовязань за кредитним договором.

Також судом встановлено, що 21.11.2011 року ОСОБА_3 сплатив на користь АТ «УкрСиббанк» 23 733,85 доларів США, що відповідно до офіційного курсу НБУ еквівалентно 189 509,93 грн., що підтверджено квитанцією № 96 від 21.11.2011 року.

Таким чином ОСОБА_3 достроково виконав свої зобовязання, передбачені кредитним договором.

15.12.2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договір позики, у відповідності до якого ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 220000 грн. зі строком повернення до 01.07.2013 року, що підтверджується розпискою та судовим рішенням від 01.11.2013 року згідно якого стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 борг за договором позики у розмірі 220000 грн.

Задовольняючи позов ОСОБА_3 суд дійшов висновку про те, що договір позики, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 стосується майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності, оскільки отримані кошти за договором позики були використані в інтересах сімї, а саме погашення заборгованості за кредитним договором.

Однак з таким висновком суду не можна погодитись з наступних підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Згідно розписки, складеної 15.12.2011 року, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 220000 грн. зі строком повернення до 01.07.2013 року. Також ОСОБА_3 зобовязався перед ОСОБА_4 здійснити реєстрацію місця проживання його та членів сімї.

У розписці не зазначено, що відповідач ОСОБА_2 прийняла на себе солідарні зобовязання за договором позики.

Матеріалами справи не доводиться той факт, що грошові кошти, які були отримані ОСОБА_3 за договором позики використані на потреби сімї, а саме на погашення заборгованості за кредитним договором від 16.11.2006 року, адже заборгованість за кредитним договором була погашена раніше ніж отримані кошти згідно розписки.

Зазначена вище обставина встановлена рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01.11.2013 року зі змісту якого вбачається, що кошти ОСОБА_3 були передані в день написання розписки, та жодним чином не зазначено на які потреби бралися кошти.

Таким чином, норма ст. 65 СК України регулює відносини, які стосуються розпорядження майном, що є в спільній сумісній власності подружжя, в той час як договір позики не стосується спільного сумісного майна подружжя і не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за цим договором.

Виходячи з вище викладеного та враховуючи, що судом неправильно застосовані норми матеріального права й допущені порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, колегія суддів прийшла до висновку, що судове рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог, а також у відповідності до ст. 88 ЦПК Україин про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесених та документально підтверджених судових витрат.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 липня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 Юхимивича до ОСОБА_2 про стягнення ? частки боргу подружжя відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_3 1210 грн. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_5

Судді: (підпис) ОСОБА_6

(підпис) ОСОБА_7

З оригіналом вірно: