Провадження № 2/127/5499/15
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 вересня 2015 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Саблук С.А. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про розірвання договорів вкладу та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про розірвання договорів вкладу та стягнення коштів.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.08.2015 р. дану заяву залишено без руху та надано позивачу триденний строк з моменту отримання ухвали суду, для усунення недоліків.

Згідно ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Так, у визначений ухвалою суду строк, позивачем недоліки не усунуті. Натомість 25.08.2015 р. ОСОБА_1 подано скаргу, в якій зазначено, що останнього слід звільнити від оплати судових витрат на підставі п. 17 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір».

Суд не погоджується з такою позицією позивача з огляду на наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України «Про судовий збір» (надалі Закон).

Згідно визначення ст. 1 Закону судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Стаття 2 Закону визначає, що платниками судового збору є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом (ст. 2 Закону).

Вичерпний перелік справ та категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору міститься у ст. 5 Закону.

У скарзі позивач із посиланням на п. 17 ч. 1 ст. 15 Закону, вказує про те, що він звільнений від сплати судового збору, оскільки предметом позову є відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами грошових коштів, залучених до банку, що залучає кошти та майно громадян.

Однак, як встановив суд, вищенаведене твердження позивача не відповідає дійсним обставинам справи.

Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 5 Закону (в редакції яка діяла станом на 31.07.2015 р. тобто на момент звернення ОСОБА_1 до суду з позовом) від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про відшкодування збитків, завданих внаслідок неповернення у строки, передбачені договорами або установчими документами, грошових та майнових внесків, залучених до акціонерних товариств, банків, кредитних установ, довірчих товариств та інших юридичних осіб, які залучають кошти та майно громадян.

Як вбачається із змісту позовної заяви та позовних матеріалів предметом спору між сторонами є стягнення з відповідача суми вкладу за договором про залучення строкового внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок.

За визначенням ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Аналіз вищенаведеного визначення дає можливість зробити висновок, що заявлена позивачем до стягнення з відповідача заборгованість за договором про залучення строкового внеску члена кредитної спілки на депозитний рахунок за своєю правовою природою не є збитками.

Окрім того, слід вказати, що у тексті позовної заяви позивач жодним чином не вказує на факт заподіяння йому збитків у спірних правовідносинах, на норми права, які визначають підстави та порядок відшкодування збитків в обґрунтування позовних вимог не посилається.

Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав, які б звільняли позивача від сплати судового збору за подання даного позову, а відтак позовну заяву ОСОБА_1 слід вважати неподаною та повернути її заявнику.

Відповідно до ч.5 ст.121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 121, 209, 210 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Злагода» про розірвання договорів вкладу та стягнення коштів вважати неподаною та повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: