г Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/874/14-ц
Номер провадження 2/213/20/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді : Мазуренко В.В., при секретарі судового засідання: Гусаровій О.С., представника позивача: ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним, -

ВСТАНОВИВ

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, згідно якого 30.10.2013р. помер його батько ОСОБА_6 Після його смерті позивач звернувся до нотаріуса для отримання спадщини, але їй було відмовлено, оскільки померлим 17.03.2012р. складено заповіт. Даний заповіт складено на користь відповідача. Вважає даний заповіт недійсним, оскільки на момент його складання ОСОБА_6 не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. Просив визнати заповіт недійсним.

Відповідачем надано заперечення на позов, згідно якому останні роки життя ОСОБА_6 за ним доглядав відповідач з його матір,ю дружиною померлого. Вказує, що померлий не страждав психічними розладами, все розумів, також вказали, що позивач з померлим мали погані стосунки, та заповіт був дійсним волевиявленням померлого.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, суду пояснила, що померлий ОСОБА_6 батько позивача. Останні роки життя він часто хворів, після смерті дружини жив з відповідачем. Зазначила, що по справі було допитано свідків, проведено експертизу, яка вказала, що померлий під час складання заповіту не міг керувати своїми діями та не розумів значення своїх дій, тому просила визнати заповіт недійсним.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні просили відмовити у позові, пояснили, що відповідач син дружини ОСОБА_6 Після смерті матері відповідач жив та доглядав ОСОБА_6 Зазначив, що ОСОБА_6 був у поганих відносинах з позивачем. Зазначив, що ОСОБА_6 усвідомлював та розумів свої дії при складанні заповіту на відповідача. Вважали проведену експертизу такою, що проведена із порушенням, оскільки не враховані пояснення свідків, та відповідача. Вказали, що свідки суду пояснили, що померлий був в ясному розумі та все розумів, та заповіт це було його дійсне волевиявлення.

Третя особа надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

В судовому засіданні були допитані свідки:

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що доводиться донькою позивача, та онукою померлого ОСОБА_6 Казала, що останні роки у померлого були проблеми зі здоров,ям, у звязку з чим його возили до лікарні, викликали лікарів, він був схильний до вживання алкоголю, мав травму голови через падіння до оглядової ями, він плутав тапки, забував дещо, не завжди її міг пригадати, та пригадував, після роз,снень.

Свідок ОСОБА_8 пояснив, що був дільничним лікарем, у 2012 році ОСОБА_6 сам не міг відвідувати лікарню і його викликав відповідач. Психотропних та сильнодіючих ліків померлому він не призначав. Не пам`ятає, чи були у померлого травми, інсульт. Він не задавав питання окрім тих, що стосуються роботи, а саме питав як він себе почуває, про біль, скарги. Можливо не записав у мед. картку виклик, оскільки з собою її не було.

Свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 пояснили, що ОСОБА_10 сусідка померлого ОСОБА_6 Померлий казав, що бажає залишити спадщину відповідачу. Померлий сам виходив з палицею на вулицю, балакав з ними. Коли став погано бачити, то він по голосу впізнавав людей. Вони були присутні 17.03.2012р. при складанні ОСОБА_6 заповіту на відповідача. Свідками були вони. Поїхали разом з ОСОБА_2 і ОСОБА_6 Вони пішли до одного нотаріуса, повернувшись, сказали, що нотаріус не приймає, оскільки необхідно записуватись. ОСОБА_6 сказав, раз вирішили йти до нотаріуса, то необхідно у такому випадку їхати у місто. Поїхали у місто. Склали заповіт, підписали складений заповіт. ОСОБА_6 з ОСОБА_2 заходили до нотаріуса, ОСОБА_2 виходив. Вони сиділи в коридорі. Вийшла нотаріус та зачитала заповіт і вони його підписували в коридорі. Свідок не змогла точно відповісти чи зачитувала вголос для померлого заповіт, зазначала що читала, що не читала, читала для себе, нотаріус читала. Вони по черзі підписували заповіт, чи підписувала ОСОБА_11 не пам'ятають. коли ОСОБА_10 підписувала заповіт він вже був підписаний померлим, як він підписував не бачили. Євдокімова до нотаріуса не заходила. Чи ставили печатки не пам'ятають.

Суд критично відноситься до свідчень свідка ОСОБА_10 стосовно позивача, у зв'язку із явними негативними стосунками, та висловлюваннями в його адресу свідком.

Суд з показів свідків, що були свідками при складанні спірного заповіту вбачає наявність порушень при складанні та посвідченні заповіту, але враховуючи диспозитивність цивільного судочинства, та те, що підставою позову є посилання позивача на ст.. 225 ЦК України, дані обставини не підлягають розгляду та не є підставою позову.

Свідок ОСОБА_12 пояснила, що вона сусідка померлого ОСОБА_6 Бачила, як відповідач виводив на вулицю померлого. Померлий був в розумі, балакав, впізнавав людей.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що вона проживає з відповідачем, вони з відповідачем доглядали померлого ОСОБА_6 Він все розумів, балакав, впізнавав людей. Вказала, що викликали лікаря ОСОБА_6

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що вона сусідка померлого ОСОБА_6 Відносини у померлого з відповідачем були добрі. Впізнавав її за голосом, іноді плутав ім'я. В день складання заповіту його не бачила.

Суд враховує, що свідки вказували, що дійсно ОСОБА_6 мав проблеми із здоров,ям.

Показання свідків в ході судового засідання носять суперечливий і практично взаємовиключний характер. Так, свідки сторони позивача вказували про хвороби померлого, зниження пам'яті, про те, що померлий складав заповіт на онуку, та не виявляв бажання складати заповіт на відповідача, що відповідає відомостям медичної документації та даними посмертної судово-псіхіатричної експертизи, а свідки сторони відповідача вказували, що померлий все розумів, страждав лише зниженням зору, та бажав скласти заповіт на відповідача, мав погані відносини з позивачем, але в той же час не казали про погані стосунки з онукою, на яку складав заповіт раніше.

Суд також зазначає, що свідки не є фахівцями в галузі медицини, не є спеціалістами, що можуть визначити стан особи, та чи розуміє значення своїх дій особа, керувати своїми діями, щодо свідка ОСОБА_8, то він ухилявся від надання прямих та точних відповідей та зазначав, що погано пам'ятає, точно не пам'ятає, також вказував на значний проміжок часу, що минув, та зазначав, що не вів товариські бесіди, не питав час, дату, де знаходиться.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд дійшов наступного.

09.07.1965р. народився ОСОБА_4, батьками якого вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_15 (а.с.5).

30.10.2013р. помер ОСОБА_6 (а.с.6).

В судовому засіданні встановлено, та не оспорювалось сторонами, що позивач рідний син померлого ОСОБА_6

За життя ОСОБА_6 належала квартира за адресою: м. Кривий Ріг, вул. 50 років Жовтня 28/43 (а.с.7).

За адресою: м. Кривий Ріг, вул.. 50 років Жовтня, 28/43, зареєстровані: ОСОБА_6 та ОСОБА_2 (а.с.8)

Відповідно до Виписки з амбулаторної карти ОСОБА_6 звертався за допомогою до лікаря невропатолога (а.с.150).

17.03.2012р. ОСОБА_6 було складено заповіт, за яким він, в присутності свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_9, на випадок смерті зробив таке розпорядження: належну йому квартиру вул. 50 років Жовтня, 28/43, заповів ОСОБА_2 Даний заповіт підписаний ОСОБА_11, а зачитаний свідками ОСОБА_10 та ОСОБА_9, через вади зору заповідача (а.с.54).

Позивач, який є спадкоємцем першої черги, звернувся до нотаріуса для оформлення спадщини, але отримав відмову, оскільки наявний заповіт на відповідача (а.с.112).

Відповідно до ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Як передбачено ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, а саме, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно з ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а у разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

За клопотанням сторін по справі була проведена посмертна судово-психіатрична експертиза. Відповідно до Акту судово-психіатричного експерта №301 від 30.12.2014р., ОСОБА_6, померлий 30.10.2013р., в період часу 17.03.2012р. при складанні та затвердженні заповіту страждав Хронічним стійким психічним розладом у формі судинної деменції (f 01.8, згідно МКБ-10). 17.03.2012р. при складанні заповіту за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними. 17.03.2012р. страждав Хронічним стійким психічним розладом у формі судинної деменції (f 01.8, згідно МКБ-10). Даний психічний розлад відноситься до категорії слабоумства (а.с.206-213)

В судовому засіданні була допитана експерт ОСОБА_16, що була доповідачем проведеної експертизи, та підтвердила суду висновки викладені у вказаній експертизі, вказала, що комісія дійшла висновку, що померлий ОСОБА_6 17.03.2012р. при складанні та затвердженні заповіту страждав Хронічним стійким психічним розладом у формі судинної деменції, та за своїм психічним станом не міг розуміти значення своїх дій та керувати ними при складанні заповіту. Зазначила, що такого висновку комісія дійшла на підставі медичної документації на померлого, також до уваги брались, досліджувались покази свідків, допитаних в суді.

Відповідачем було заявлено про призначення повторної експертизи, але через необґрунтованість, та у зв'язку із недоведеністю необхідності її проведення, судом було відмовлено, про що постановлено ухвалу.

Згідно з постановою Верховного Суду України від 29 лютого 2012 року № 6-9цс12, правова позиція, висловлена яким є обов'язковою для судів, висновок про тимчасову недієздатність учасника правочину слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в момент вчинення правочину. Хоча висновок експертизи в такій справі є лише одним із доказів у справі і йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами будь-які зовнішні обставини (показання свідків про поведінку особи тощо) мають лише побічне значення для встановлення того, чи була здатною особа в конкретний момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

За таких обставин, беручи до уваги доведеність неспроможності спадкодавця в момент вчинення заповіту усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, позовні вимоги про визнання заповіту недійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 225,1257 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, про визнання заповіту недійсним задовольнити.

Визнати недійсним заповіт складений ОСОБА_6, 17.03.2012р. на користь ОСОБА_2, 11.04.1969р.н., та посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу, протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

Дата виготовлення повного тексту рішення 21.10.2015р.

Суддя: В.В.Мазуренко