Справа №712/6947/15-ц
Провадження № 2/712/2181/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Євтушенка П.М.

при секретарі Шевченко О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Медіт-сервіс» про стягнення грошової компенсації за невиристану відпустку при звільнені за період роботи з 01. 09. 2006 року по 19. 05. 2009 року, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 22. 06. 2015 звернувся до суду з позовом до Приватного підприємства «Медіт-сервіс» про стягнення грошової компенсації за невикористану відпустку, посилаючись на те, що наказом № 32/1 від 01. 09. 2006 року він був прийнятий на посаду водія маршрутного автобуса. Наказом № 28 від 19. 05. 2009 року звільнений з підприємства за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України. В день звільнення відповідачем не було проведено повний розрахунок, а саме не виплачено компенсацію за невикористану відпустку за період роботи у відповідача з 01. 09. 2006 року по 19. 05. 2009 року.

20. 07. 2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив суд, стягнути з відповідача на його користь грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку в сумі 1492 грн. 40 коп., за період роботи з 01. 09. 2006 року по 19. 05. 2009 року.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали та просили їх задоволити.

Представники відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, надали письвоме заперечення в якому в задоволенні позову просили відмовити та застосувати срок позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами трудового законодавства.

Як встановлено в судовому засіданні, наказом № 32/1 від 01. 09. 2006 року позивач ОСОБА_8 був прийнятий на посаду водія маршрутного автобуса.

Наказом № 28 від 19. 05. 2009 року позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням відповідно до ст. 38 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про відпустки»та ч. 1 ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки.

Згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до відомості на виплату грошей № ВЗП - 000081 від 20.05. 209 року позивач ОСОБА_1 отримав 391 грн. 45 коп..

Відповідно до розшифровки нарахувань від 14. 09. 2015 року в травні 2009 року позивачем отримано 114 грн. 80 коп. компенсації за невикористану відпустку. Заборгованість по виплатах відсутня.

Відповідно до наказів № 17/1 від 06. 04. 2007 року; № 24/1 від 17. 05. 207 року; № 67 від 31. 12. 2007 року; № 48/1 від 07. 10. 2008 року; № 31/1 від 04. 06. 2008 року; № 38/1 від 01. 07. 2008 року, № 71/1 від 08. 12. 2008 року; № 18/1 від 12. 03. 2009 року ОСОБА_1 в період роботи надавались відпуски із збереженням заробітної плати.

Обставини в цивільній справі з'ясовуються на засадах змагальності. Кожна сторона відповідно ст. 60 ЦПК України зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивач суду пояснив, що відповідачем велась подвійна бухгалтерія. Він не оримував зарібітну плату зазначену в обліковій картці № НОМЕР_1, а в кінці кожного робочого дня забирав 10 % від виручки. Доводи позивача та його представника про фальсифікацію відповідачем наданих доказів є обвинуваченням у вчиненні посадовими особами підприємства діяння, що має ознаки кримінального правопорушення у вигляді підроблення документів та ухилення від сплати податків. Відповідно ст. 61 ЦПК України доказів про встановлення даних фактів в порядку кримінально-процесуального законодавства суду не надано. Встановлювати винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення в процесі розгляду цивільної справи є недопустимим.

Покази допитаних свідків стосуються неприязнених взаємовідносин між представником позивача та керівником підприємства і підтверджують надані відповідачем докази. Повторне працевлаштування погзивача на роботу в серпні 2009 року спростовую доводи про нестерпні умови праці. З даного приводу стороною позивача не надано доказів про звернення до відповідних органів.

Посилання позивача на те, що він не знав про прорушення свого права є безпідставними, так як законодавство з даного приводу є відкритим,

Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов не підлягає до задоволення, оскільки в день звільнення з позивачем проведений розрахунок у повному обсязі, що підтверджено наданими відповідачем доказами.

Положення закону про передбачений ст. 233 КЗпП України строк можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого субєктивного цивільного права і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд відмовляє в позові за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

При подачі позову позивач був звільнений від оплати судового збору, тому оплату судового збору необхідно віднести на рахунок держави відповідно до ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10,11, 57-59, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 41, 83, 116 КзпП України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до Приватного підприємства "Медіт-Сервіс" про стягнення грошової компенсації за невиристану відпустку при звільнені за період роботи з 01. 09. 2006 року по 19. 05. 2009 року - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий: підпис ОСОБА_9