У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Закропивний О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції Кіровоградській області, про визнання батьківства,

в с т а н о в и в:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати його батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та внести відповідні відомості про нього як про батька дитини до актового запису про народження дитини.

Свої вимоги мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_5, яка була матір'ю їхньої спільної дитини ОСОБА_4 До народження та після народження дитини, вони проживали разом без реєстрації шлюбних відносин, а тому його не було зазначено у свідоцтві про народження, як батька ОСОБА_4 Надалі їхні стосунки не склалися, а тому вони з ОСОБА_5 розірвали відносини і син залишився проживати разом з матір'ю. Після смерті ОСОБА_5. він мав на меті забрати сина для проживання разом, але ОСОБА_2, яка є бабусею ОСОБА_4 перешкоджає спілкуванню з сином, не визнає його батьком та оформила опікунські права стосовно дитини.

Оскільки позивач вважає, що його права як батька дитини порушені, просив задовольнити позов.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року, позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4

Внесено відомості в графі «батько» актового запису про народження ОСОБА_4 та записано батька - ОСОБА_3 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати указані судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновку щодо необхідності витребування матеріалів справи та їх перевірки.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, з висновком якого погодився і апеляційний суд, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_561/ed_2014_12_28/pravo1/Z980113.html?pravo=1>

У п. 3 постанови пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що справи про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилась не раніше 1 січня 2004 року, суд має вирішувати відповідно до норм СК України.

Згідно статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Висновком судово-медичної молекулярно-генетичної експертизи КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» № 56 від 28 квітня 2015 року зазначено, що молекулярно-генетичним аналізом ДНК встановлено, що ОСОБА_3 може являтися біологічним батьком ОСОБА_4 з ймовірністю 99,99 %, таким чином, батьківство практично доведене.

Суд, враховуючи наведені норми матеріального права та на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов правильного висновку про задоволення позову та визнання ОСОБА_3 батьком ОСОБА_4

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 23 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - Центральний відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного управління юстиції Кіровоградській області, про визнання батьківства, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ О.В. Закропивний