БОРЗНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
-------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------------
Справа №730/742/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" жовтня 2015 р. м.Борзна

Борзнянський районний суд Чернігівської області в складі -

головуючого судді Тіслюка І.І.

секретар Циліцька Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Борзни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації, Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації, Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради, в якому просить винести рішення, що ним поновити її на роботі після звільнення на підставі ст.41 п.3 КЗпП України. Також нею заявлена вимога про стягнення з Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу, починаючи з 20.06.2015 року по дату винесення судом рішення в розмірі 3250,02 грн. з відшкодуванням моральної шкоди в розмірі 3000 грн., а також з компенсацією витрат на правову допомогу.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що 11.11.1996 року вона була прийнята на роботу на посаду вихователя Борзнянської середньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради. З 01.02.2002 р. була переведена на посаду вчителя фізики та інформатики.

08.08.2013 року Борзнянська середня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради була реорганізована в Комунальний заклад «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради.

Наказом Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації від 18.06.2015 № 67-к її звільнено з посади вчителя фізики та інформатики Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, тобто на підставі ст.41 п.3 КЗпП України.

На підставі цього наказу 19.06.2015 р. керівником Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради, обов`язки якого тимчасово виконувала ОСОБА_2, видано наказ № 55 Про звільнення ОСОБА_1

Вказані накази вона вважає протиправними й такими, що підлягають скасуванню.

Підставою звільнення зазначено протиправність дій, аморальний проступок та нанесення тілесних ушкоджень директору школи-інтернату ОСОБА_3 при виконанні нею службових обов'язків під час навчально-виховного процесу.

Однак вона не знаходить ознаків протиправності в своїх діях, що відбулись під час події на роботі 28.05.2015 року.

Так, нею 26.05.2015 р. на ім'я директора школи було передано її письмове звернення щодо надання їй копії доповідної заступника директора школи ОСОБА_2 від 22.05.2015 року по факту її запізнення на урок 22.05.2015 року.

Пізніше, 28.05.2015 р., коли вона звернулась до секретаря директора, ОСОБА_4, з питання надання їй вказаної доповідної, про що вона просила директора письмово у зверненні від 26.05.2015 року, секретар навмисно надала їй інший документ, як сказала остання - для ознайомлення, а саме - пояснюючу заступника директора школи з НВР ОСОБА_2, де були викладені висновки щодо організації в школі учбового процесу і безпідставність тверджень ОСОБА_1 про невпорядкованість його організації. Тобто, секретар надала їй не той документ, про який вона згадувала в зверненні на ім`я директора. Взявши наданий документ, вона пішла до свого кабінету з метою ознайомлення з його змістом. Вона не чула слів секретаря з вимогою про негайне повернення вказаного документу.

Через декілька хвилин після повернення до свого кабінету туди зайшли спочатку діловод ОСОБА_5, яка відразу ж звинуватила її в крадіжці важливих документів та застосувала до неї фізичну силу. Коли вона намагалась вийти з кабінету, то зайшли директор школи ОСОБА_3 та її заступник ОСОБА_2, які також почали звинувачувати її в крадіжці документа й вимагати оригінал пояснюючої ОСОБА_2 від 27.05.2015 р., принижуючи її та застосовуючи до неї фізичну силу, коли вона намагалася вийти з кабінету.

Вона зробила спробу викликати міліцію, але ці намагання виявилися марними, оскільки директор школи ОСОБА_3 вибила з рук телефон.

Після цього директором школи ОСОБА_3 були викликані працівники міліції Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області. Коли двоє співробітників міліції зайшли в кабінет, директор школи ОСОБА_3, в їх присутності звинуватила її у викраденні пояснюючої ОСОБА_2 від 27.05.2015 року.

Проте під час огляду співробітниками міліції наданої нею її сумки ніяких документів виявлено не було, а вказаний документ був знайдений заступником директора ОСОБА_2 на її робочому столі в робочій папці й повернутий директору школи.

На її звернення до міліції був отриманий лист від виконуючого обов'язки начальника Борзнянського РВ УМВС України у Чернігівській області від 14.07.2015 № 3658, в якому зазначено, що у ході перевірки за фактом викрадення ОСОБА_1 документу Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради, яке мало місце 28.05.2015 р., прийнято рішення про припинення перевірки по даному випадку у зв'язку із тим, що в її діях відсутні ознаки правопорушення, що передбачене ст.51 КУпАП.

Тому вона вважає, що жодних протиправних дій нею не вчинено.

Водночас, 28.05.2015 р. після її звернення до міліції працівниками міліції вона була направлена до судмедексперта, який зафіксував наявність в неї тілесних ушкоджень на руці. Також вона у своїй заяві вказувала про те, що хтось в неї витягнув сережку з вуха, коли вона намагалась виходити з кабінету, та що їй пошкодили одяг.

На підставі її заяви 28.05.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис № 0000208 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи експерта Щербініна А.Г. встановлена наявність у неї тілесних ушкоджень у вигляді ссадин лівої верхньої кінцівки, а також зазначено, що особливості характеру та локалізації встановлених тілесних ушкоджень не виключають можливість виникнення їх від дії рук сторонньої особи або осіб.

Вказані обставини свідчать, що в першу чергу саме вона постраждала від протиправних дій директора та її підлеглих.

30.05.2015 р. директором школи ОСОБА_3 до Борзнянського РВ УМВС України було подано заяву про відкриття кримінального провадження з причини нанесення їй нею тілесних ушкоджень.

Вказаний факт став у подальшому однією з основних підстав для проведення стосовно неї службового розслідування та винесення за його результатами оскаржуваних наказів про звільнення, не зважаючи на те, що станом як на день винесення оскаржуваних наказів, так і на день подання позовної заяви до суду вироку суду про визнання її винною у інкримінованому порушенні прийнято не було.

Однак, Управлінням освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації при винесенні оскаржуваного наказу вищевказані положення як національного, так і міжнародного законодавства враховані не були.

Директор школи не повідомила їй про призначення службового розслідування, про склад комісії, що унеможливило її право щодо відведення членів зі складу комісії, а також можливості надати будь-які пояснення керівництву щодо обставин, які стали підставою для призначення та проведення службового розслідування.

Вся вказана справа інспірована директором школи ОСОБА_3, з якою у позивачки встановилися неприязні стосунки з причини небажання виконувати несправедливі розпорядження директора.

Про виявлені недоліки в роботі директора вона намагалась повідомляти в різні державні установи.

Так, 21.11.2013 р. нею подано звернення до слідчого відділу Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області за фактом заволодіння майном Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради. За результатами досудового розслідування 03.04.2014 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження. Вказану постанову скасовано 11.04.2014 р. прокуратурою Борзнянського району Чернігівської області.

У лютому 2014 року вона зверталася до директора Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради ОСОБА_3 щодо необхідності оснащення кабінету фізики засобами навчання та шкільним обладнанням, на що отримала відповідь, де поставлено під сумнів її ділові якості й зазначено, що директор не буде заперечувати проти прийняття нею (ОСОБА_1) рішення про звільнення з роботи.

Також у червні 2014 року вона зверталася до Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівській області щодо порушень трудового законодавства у Комунальному закладі «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради.

26.07.2014 р. вона зверталася разом з іншими членами трудового колективу до Президента України, Міністра освіти і науки України, народного депутата України, голови люстраційного комітету, голови Чернігівської облдержадміністрації, голови Чернігівської обласної ради та голови Борзнянської районної ради щодо розправи директора Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради ОСОБА_3 з персоналом школи.

12.06.2015 року вона зверталася до народного депутата України Ляшка О.В. з питання щодо свавілля директора Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради ОСОБА_3

16.06.2015 року вона зверталася до голови ради Радченко Л.О. і тимчасово виконуючої обов'язки директора ОСОБА_2 з проханням озвучити на загальних зборах трудового колективу 17.06.2015 р. та в Управлінні освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації її звернення щодо розгляду на загальних зборах трудового колективу аморальної поведінки директора школи ОСОБА_3, заступника директора школи ОСОБА_2 та діловода ОСОБА_5 під час події, що відбулась в її кабінеті 28.05.2015 року.

Враховуючи те, що трудовий колектив школи перебуває у прямому підпорядкуванні у директора школи, є цілком зрозумілим їх рішення про відхилення її пропозиції про включення до порядку денного питання про аморальну поведінку вказаних осіб, та рішення про звернення з поданням до Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації про її звільнення.

При цьому, всупереч існуванню конфліктних ситуацій між нею та директором школи ОСОБА_3 вона неодноразово нагороджувалася грамотами та подяками, які були долучені до позовної заяви.

Отже, вона вважає, що вказані обставини свідчать про пряму заінтересованість директора школи ОСОБА_3 у її звільненні, а тому наказ Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації від 18.06.2015 р. № 67-к «Про звільнення ОСОБА_1» слід скасувати.

Водночас, враховуючи те, що вказаний наказ став підставою для винесення наказу від 19.06.2015 № 55 «Про звільнення ОСОБА_1», то даний наказ також підлягає скасуванню як протиправний, з поновленням її на роботі з 20.06.2015 р. з виплатою середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 20.06.2015 по дату винесення рішення судом.

Протиправні дії та рішення відповідачів призвели до того, що вона зазнала моральних страждань, які полягають у тому, що у неї погіршилось самопочуття, почався сильний головний біль, вона втратила душевний спокій, сон, постійно перебуває у депресивному та роздратованому стані, який посилюється з кожним днем.

Таким чином, вона вважає, що на її користь підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 3000 грн.

В судовому засіданні позивач позов підтримала у повному обсязі заявлених вимог, враховуючи додатково заявлену вимогу про відшкодування на її користь витрат на правову допомогу в розмірі 8526 грн.

За клопотанням представника позивача, узгодженим з відповідачами, ОСОБА_1 дала в судовому засіданні показання в порядку ст.184 ЦПК України.

Вона дала пояснення щодо обставин події, що сталася 28.05.2015 року близько 13-00 год., коли вона знаходилася на роботі в Борзнянській спеціалізованій школі-інтернаті І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів Чернігівської обласної ради.

Спочатку, 26.05.2015 р., на ім'я директора школи нею було передано її письмове звернення щодо надання їй копії доповідної заступника директора школи ОСОБА_2 від 22.05.2015 року по факту її запізнення на урок 22.05.2015 року.

28.05.2015 р., коли вона звернулась до секретаря директора, ОСОБА_4, з питання надання їй вказаної доповідної, про що вона просила директора письмово у зверненні від 26.05.2015 року, секретар навмисно надала їй інший документ, як сказала остання - для ознайомлення, а саме - пояснюючу заступника директора школи з НВР ОСОБА_2, де були викладені висновки щодо організації в школі учбового процесу і безпідставність тверджень ОСОБА_1 про невпорядкованість його організації. Тобто, секретар надала їй не той документ, про який вона згадувала в зверненні на ім`я директора. Взявши наданий документ, вона пішла до свого кабінету з метою ознайомлення з його змістом. Вона не чула слів секретаря з вимогою про негайне повернення вказаного документу.

Через декілька хвилин після повернення до свого кабінету туди зайшли спочатку діловод ОСОБА_5, яка відразу ж звинуватила її в крадіжці важливих документів та застосувала до неї фізичну силу. Коли вона намагалась вийти з кабінету, то зайшли директор школи ОСОБА_3 та її заступник ОСОБА_2, які також почали звинувачувати її в крадіжці документа й вимагати оригінал пояснюючої ОСОБА_2 від 27.05.2015 р., принижуючи її та застосовуючи до неї фізичну силу, коли вона намагалася вийти з кабінету.

Вона зробила спробу викликати міліцію, але ці намагання виявилися марними, оскільки директор школи ОСОБА_3 вибила з рук телефон.

Після цього, директором школи ОСОБА_3 були викликані працівники міліції Борзянянського РВ УМВС України в Чернігівській області. Коли двоє співробітників міліції зайшли в кабінет, директор школи ОСОБА_3 в їх присутності звинуватила її у викраденні пояснюючої ОСОБА_2 від 27.05.2015 року.

Проте, під час огляду співробітниками міліції наданої нею її сумки ніяких документів виявлено не було, а вказаний документ був знайдений заступником директора ОСОБА_2 на її робочому столі в робочій папці й повернутий директору школи.

На її звернення до міліції був отриманий лист від виконуючого обов'язки начальника Борзнянського РВ УМВС України України у Чернігівській області від 14.07.2015 № 3658, в якому зазначено, що у ході перевірки за фактом викрадення ОСОБА_1 документу Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради, яке мало місце 28.05.2015 р., прийнято рішення про припинення перевірки по даному випадку у зв'язку із тим, що в її діях відсутні ознаки правопорушення, що передбачене ст.51 КУпАП.

Тому вона вважає, що жодних протиправних дій нею не вчинено.

Водночас, 28.05.2015 р. після її звернення до міліції працівниками міліції вона була направлена до судмедексперта, який зафіксував наявність в неї тілесних ушкоджень на руці. Також вона у своїй заяві вказувала про те, що хтось в неї витягнув сережку з вуха, коли вона намагалась виходити з кабінету, та що їй пошкодили одяг.

На підставі її заяви 28.05.2015 р. до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено запис № 0000208 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 ч.1 КК України.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи експерта Щербініна А.Г. встановлена наявність у неї тілесних ушкоджень у вигляді ссадин лівої верхньої кінцівки, а також зазначено, що особливості характеру та локалізації встановлених тілесних ушкоджень не виключають можливість виникнення їх від дії рук сторонньої особи або осіб.

Вказані обставини свідчать, що в першу чергу саме вона постраждала від протиправних дій директора та її підлеглих.

30.05.2015 р. директором школи ОСОБА_3 до Борзнянського РВ УМВС України було подано заяву про відкриття кримінального провадження з причини нанесення ОСОБА_1 їй тілесних ушкоджень.

Вказаний факт став у подальшому однією з основних підстав для проведення стосовно неї службового розслідування та винесення за його результатами оскаржуваних наказів про звільнення, незважаючи на те, що станом як на день винесення оскаржуваних наказів, так і на день подання позовної заяви до суду вироку суду про визнання її винною у інкримінованому порушені прийнято не було.

Вся вказана справа інспірована директором школи ОСОБА_3, з якою встановилися неприязні стосунки з причини небажання виконувати несправедливі розпорядження директора.

Про виявлені недоліки в роботі директора вона письмово повідомляла в різні державні установи.

Так, 21.11.2013 р. нею подано звернення до слідчого відділу Борзнянського РВ УМВС України в Чернігівській області за фактом заволодіння майном Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради. За результатами досудового розслідування 03.04.2014 р. винесено постанову про закриття кримінального провадження. Вказану постанову скасовано 11.04.2014 р. прокуратурою Борзнянського району Чернігівської області.

У лютому 2014 року вона зверталася до директора Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради ОСОБА_3 щодо необхідності оснащення кабінету фізики засобами навчання та шкільним обладнанням, на що отримала відповідь, де поставлено під сумнів її ділові якості й зазначено, що директор не буде заперечувати проти прийняття нею (ОСОБА_1) рішення про звільнення з роботи.

Також у червні 2014 року вона зверталася до Територіальної державної інспекції з питань праці у Чернігівській області щодо порушень трудового законодавства у Комунальному закладі «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради.

26.07.2014 р. вона зверталася разом з іншими членами трудового колективу до Президента України, Міністра освіти і науки України, народного депутата України, голови люстраційного комітету, голови Чернігівської облдержадміністрації, голови Чернігівської обласної ради та голови Борзнянської районної ради щодо розправи директора Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради ОСОБА_3 з персоналом школи.

12.06.2015 року вона зверталася до народного депутата України Ляшка О.В. з питання щодо свавілля директора Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат I-III ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради ОСОБА_3

16.06.2015 року вона зверталася до голови ради Радченко Л.О. і тимчасово виконуючої обов'язки директора ОСОБА_2 з проханням озвучити на загальних зборах трудового колективу 17.06.2015 р. та в Управлінні освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації її звернення щодо розгляду на загальних зборах трудового колективу аморальної поведінки директора школи ОСОБА_3, заступника директора школи ОСОБА_2 та діловода ОСОБА_5 під час подіїї, що відбулась в її кабінеті 28.05.2015 року.

Враховуючи те, що трудовий колектив школи перебуває у прямому підпорядкуванні у директора школи, є цілком зрозумілим їх рішення про відхилення її пропозиції про включення до порядку денного питання про аморальну поведінку вказаних осіб, та рішення про звернення з поданням до Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації про її звільнення.

При цьому, всупереч існуванню конфліктних ситуацій між нею та директором школи ОСОБА_3, вона неодноразово нагороджувалася грамотами та подяками, які долучені до позовної заяви.

30.05.2015 р. директором школи ОСОБА_3 до Борзнянського РВ УМВС України було подано заяву про відкриття кримінального провадження з причини нанесення ОСОБА_1 їй тілесних ушкоджень.

Вказаний факт став у подальшому однією з основних підстав для проведення стосовно неї службового розслідування та винесення за його результатами оскаржуваних наказів про звільнення, не зважаючи на те, що станом як на день винесення оскаржуваних наказів, так і на день подання позовної заяви до суду вироку суду про визнання її винною у інкримінованому порушені не винесено.

Отже, вона вважає, що вказані обставини свідчать про пряму заінтересованість директора школи ОСОБА_3 у її звільненні, а тому наказ Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації від 18.06.2015 р. № 67-к «Про звільнення ОСОБА_1» слід скасувати.

Представник обох відповідачів (відповідач) в судовому засіданні позов не визнала у повному обсязі заявлених вимог.

Вона надала пояснення щодо обставин, внаслідок яких було прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ст.41 п.3 КЗпП України.

Так, виконуючи доручення директора школи, 28.05.2015 року секретар ОСОБА_4 надала педагогу ОСОБА_1 для ознайомлення оригінал пояснювальної записки заступника директора школи-інтернату з НВР ОСОБА_2 про факт запізнення вчителя ОСОБА_1 на урок.

Ознайомившись з наданим документом, ОСОБА_1 протиправно заволоділа ним, після чого швидко покинула приймальню. На прохання секретаря зупинитися та повернути документ вона не реагувала, поводилась грубо.

Секретар ОСОБА_4 доповіла директору школи ОСОБА_3 про факт самовільного заволодіння документом ОСОБА_1

Для з'ясування обставин неправомірної поведінки ОСОБА_1 директор школи ОСОБА_3 запросила заступника директора з НВР ОСОБА_2 та діловода ОСОБА_5 і разом піднялися з першого поверху на третій в кабінет фізики до вчителя ОСОБА_1

На вимогу керівництва школи повернути документ та пояснити причини невиконання законного розпорядження директора щодо повернення самовільно захопленого документу ОСОБА_1 вчинила скандал, почавши у грубій формі принижувати честь та гідність директора як людини і як керівника, ображати педагогічний колектив, а також учнів та їх батьків, висловлюючи нецензурні слова на їх адресу.

Попри здоровому глузду вона накинулась на директора школи, яка стояла біля неї, і почала бити її по нозі, спричинивши тілесні ушкодження.

В цей же час, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 намагалися припинити протиправні дії та зупинити агресивну поведінку педагога, намагалися застерегти її від неадекватних дій, але ОСОБА_1, ігноруючи прохання колег, які є керівниками школи, ігноруючи норми поведінки вчителя в колективі, застосувала фізичну силу до ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які намагалися довести до неї необхідність належно відреагувати на звернення до неї директора школи.

Директор школи, оцінивши характер дій ОСОБА_1, вимушена була викликати працівників міліції Борзнянського райвідділу.

У присутності працівників міліції ОСОБА_1 вимушена була надати для огляду особисту сумку, а також в їх присутності був знайдений прихований у папку документ - оригінал пояснюючої записки директора з НВР ОСОБА_2 від 27.05.2015р., який вона добровільно відмовилася повернути директору школи-інтернату.

Всі вказані дії відбувалися у школі в кабінеті фізики під час шкільної перерви, коли діти знаходилися у коридорі і мали змогу стати свідками неетичної поведінки вчителя ОСОБА_1 та її нецензурних висловлювань на адресу учнів, педагогічного колективу та директора школи.

Представник обох відповідачів також пояснила, що позов ОСОБА_1 вона вважає незаконним та необгрунтованим, прийнятим до розгляду з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки остання звернулась до суду після спливу місячного строку, передбаченого ст.233 КЗпП, а тому позов не слід було розглядати.

Відповідач вважає, що позивачка в своїх доводах в обґрунтування позову умисно висвітлювала факти таким чином, що її дії, як підлеглої у педагогічному колективі, виглядають правомірними, а дії директора школи та керівництва вищестоящого органу, як протиправні та спрямовані на приховування негараздів в учбовому процесі та у вихованні дітей, чому нібито намагалася протидіяти ОСОБА_1

Доводи ОСОБА_1 емоційно забарвлені, а її висновки не містять необхідних фактичних обґрунтувань. Вона, визначивши початок певної своєї дії (написання звернення), жодного разу не вказала кінцеву оцінку об`єктивності її звернень та дій тими інстанціями, до яких вона апелювала в заявах та скаргах на дії керівництва школи.

Численні доводи ОСОБА_1 про протиправність дій директора школи-інтернату та її шкільних колег під час подій 28.05.2015 року, що були спровоковані нею, ґрунтуються на перекручених нею фактах, про які вона повідомила суду в судових засіданнях з розгляду справи.

Твердження ОСОБА_1 про те, що кваліфікація директором школи її дій під час події 28.05.2015 року в кабінеті фізики як аморальний вчинок, носять навмисний характер, і що вони спрямовані на її звільнення з причини неприязних відносин, зроблені всупереч фактам, про які розповідали в суді свідки, а також тим фактам, які зафіксовані в документах, досліджених в судовому засіданні з розгляду справи.

ОСОБА_1 була звільнена за вчинення нею аморального проступку, несумісного з продовженням виконання виховних функцій, що підтверджується конкретними доказами, а саме: актом службового розслідування, пояснювальними записками осіб, які безпосередньо були присутні під час події 28.05.2015р., пояснювальними записками працівників учбового закладу, які стали свідками вказаної події, протоколом загальних зборів трудового колективу школи-інтернату, медичними довідками, довідками з міліції.

Тому, твердження позивачки, що відбувалась лише загальна оцінка негативної поведінки педагога ОСОБА_1 без підтвердження відповідними документами, є абсурдним та не відповідає дійсним обставинам справи.

Твердження Позивача, що її було поспішно звільнено без врахування рішення суду за результатами кримінального провадження про визнання її винною у нанесенні тілесних ушкоджень директору школи ОСОБА_3, є суб`єктивним судженням, оскільки розслідуються наслідки її неправомірного вчинку й не належить до предмету спору, який регулюється нормами трудового законодавства.

Борзнянською спеціалізованою школою-інтернатом ОСОБА_1 звільнена на підставі доведеного факту вчинення нею аморального проступку, який проявився у сукупності неправомірних дій, а саме: відверто незаконному заволодінні документом всупереч вимозі відповідальної особи про необхідність негайно його повернути; у порушенні трудової дисципліни, невиконанні законного розпорядження керівництва школи; у грубій демонстративній поведінці по відношенню до трудового колективу, застосування висловлювань, якими була публічно у присутності працівників школи та учнів принижена честь та гідність директора школи та педагогічного колективу, висловлювання на адресу вчителів, учнів та їх батьків із застосуванням нецензурної лайки попри обов`язок бути стриманою у відносинах з учнями та колегами, вчинення неадекватних дій, що підірвали авторитет педагога, застосування фізичної сили та вчинення бійки з нанесенням тілесних ушкоджень директорові школи при виконані нею службових обов 'язків.

Своєю недостойною поведінкою ОСОБА_1 скомпрометувала себе в першу чергу перед учнями та їх батьками, педагогічним колективом, порушила моральні норми, дискредитувала себе як вихователь, що й стало причиною й підставами для її звільнення.

Твердження позивачки, що у наказі Управління освіти і науки Чернігівської облдержадміністрації «Про звільнення ОСОБА_1» від 18.06.2015р. відсутня мотивувальна частина - є голослівним, оскільки в ньому визначені підстави для звільнення вчителя фізики та інформатики ОСОБА_1, а саме: ч.3 ст.41 КЗпП України - звільнення працівника, який виконує виховні функції, за вчинення аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи. Наказ був винесений з урахуванням висновку Управління комісії освіти і науки, подання директора Борзнянської школи-інтернату; протоколу загальних зборів трудового колективу школи-інтернату.

Таким чином, наказ від 18.06.2015 р. є законним та обґрунтованим; містить мотивувальну частину; посилання на норму права чинного законодавства, на підставі якої педагога і було звільнено; визначено правопорушення, за яке припинено перебування ОСОБА_1 на посаді вчителя фізики та інформатики, а тому всі твердження останньої щодо необґрунтованості та невідповідності наказу нормам чинного законодавства України є безпідставними.

ОСОБА_1 стверджує, що на законних підставах отримала копію пояснювальної записки від 27.05.2015 р. заступника директора з НВР ОСОБА_2 від секретаря в приймальні директора школи-інтернату але це сумнівна спроба виправдати себе за протиправну поведінку.

Так, 26.05.2015 р. ОСОБА_1 звернулася до керівництва школи з проханням про надання їй копії доповідної записки заступника директора з навчально-виховної роботи ОСОБА_2 від 22.05.2015р. Копія даного документу їй була надана.

Проте 28.05.2015 р. ОСОБА_1 незаконно заволоділа зовсім іншим документом, а саме оригіналом пояснювальної записки ОСОБА_2 від 27.05.2015р.

Таким чином, висловлювання позивачки, що вона одержала «копію» пояснювальної записки заступника директора з НВР ОСОБА_2 від 27.05.2015 р. на підставі її звернення до керівництва школи про надання копії доповідної записки заступника директора з НВР ОСОБА_2 від 22.05.2015 р. є голослівними та такими, що не відповідають дійсності, оскільки це два абсолютно різні документи.

Звинувачення ОСОБА_1 керівництва школи-інтернату в тому, що її не було повідомлено про призначення службового розслідування і про склад комісії є вигаданими, оскільки службове розслідування, відповідно до наказу № 70 від 09.06.15 р., проходило з 09.06.2015 р. по 15.06.2015 р. В даному проміжку часу, а саме 10.06.2015 р., ОСОБА_1 надавався для ознайомлення оригінал наказу № 70 від 09.06.2015 р. «Про проведення службового розслідування», ставилися питання для з'ясування обставин події від 28.05.2015 р., відбиралися пояснення.

Однак, ОСОБА_1 відмовилася давати відповіді на будь-які запитання про подію від 28.05.2015 р. Вона у своєму поясненні не виклала жодних думок про вищезгадану подію. У відібраному поясненні вона лише зазначила, що 28.05.2015 року вона працювала у кабінеті фізики і перевіряла та робила аналіз зрізових контрольних робіт з фізики.

Дані факти підтверджуються актом членів комісії «Про повідомлення ОСОБА_1 про проведення службового розслідування» від 10.06.2015 р.

Отже, пояснення позивачки свідчать про те, що вона була обізнана про службову перевірку, а її відмова від спілкування з членами службової комісії не може розцінюватися як факт необ'єктивного проведення службового розслідування комісією Борзнянського навчального закладу.

Твердження ОСОБА_1 про те, що її два звернення до трудового колективу школи-інтернату навмисно не були внесені до порядку денного загальних зборів трудового колективу, не відповідає дійсним обставинам, оскільки 17.06.2015 року під час проведення загальних зборів трудового колективу КЗ «Борзнянської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів», на яких були присутні 75 осіб, після заслуховування пропозиції ОСОБА_1 внести до порядку денного третім питанням розгляд її звернення про аморальний проступок директора ОСОБА_3 та її заступника ОСОБА_2, було проведено голосування, і більшістю голосів члени трудового колективу відхилили пропозицію позивачки додати до порядку денного вказане нею питання.

Отже, пропозиція ОСОБА_1 до трудового колективу була розглянута і колективом школи-інтернату відхилена, а не проігнорована, в чому вона намагається обвинуватити директора.

Звинувачення позивачкою директора школи-інтернату в тому, що вона була дуже зацікавлена у звільненні ОСОБА_1, є провокативними та зробленими в емоційно неврівноваженому стані. Вона відзначалася керівництвом за досягнення у виконанні своїх обов`язків, нагороджувалася грамотами та преміювалася.

Хоча й за останні роки ОСОБА_1 неодноразово скаржилася на рішення та дії керівництва школи, але кожного разу після проведення перевірок, які здійснювалися різними інстанціями, скарги виявлялися необґрунтованими.

Таким чином, звільнення вчителя відбулося в порядку, передбаченому нормами чинного законодавства, і без прояву упередженості або прямої зацікавленості керівництва школи у її звільненні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в своїх показаннях пояснили, що вони були включені до складу оперативно-слідчої групи 28.05.2015 року, а тому близько 13-00 год. були направлені до Борзнянської школи-інтернату для встановлення причин конфлікту і належного реагування на виявлені правопорушення.

Вони зайшли до кабінету фізики на третьому поверсі, де побачили чотирьох працівників школи: ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5, які мали збуджений вигляд і було очевидно, що відбувається сварка.

Від директора школи вони дізналися про те, що ОСОБА_1 самовільно заволоділа документом і відмовляється його повертати. Остання надала свою сумку для огляду.

Водночас ОСОБА_2 проводила огляд папок, що були розміщені на робочому столі, й в одній з папок знайшла той самий документ, який вони вимагали від ОСОБА_1

ОСОБА_1 скаржилася на те, що їй були нанесені тілесні пошкодження і демонструвала руку, на якій вони бачили почервоніння без подряпин. Вона також показувала на вухо з сережкою, яку нібито було вирвано кимось з присутніх. Також говорила про пошкоджений одяг, але ніяких пошкоджень вони не помітили.

Свідок ОСОБА_10 на запитання, чи говорила ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_1 нанесла їй удари по нозі, пояснив, що не акцентував на цьому уваги, а відповідав на запитання директора про порядок документування обставин події, порадивши їй звернутися до чергової частини райвідділу міліції.

Відповідач просила суд не приймати до уваги показання свідка ОСОБА_9, оскільки він товаришує з дочкою ОСОБА_1 і може давати свідчення на користь останньої.

Допитана в якості свідка ОСОБА_11 в своїх показаннях пояснила, що вона не була безпосереднім очевидцем події, яка відбулася 28.05.2015 року в кабінеті фізики близько 13-00 год., однак вона чула крики, що хтось когось б`є. Оскільки вона поспішала, то в кабінет не заходила.

Потім, близько 16-00 год., перебуваючи на території лікарні, вона бачила там ОСОБА_3, але не бачила, щоб у неї боліла нога.

Про подію вона відправила СМС повідомлення на адресу депутата Ляшка О.В., з яким вони раніше навчалися у цій школі, оскільки поділяє погляди ОСОБА_1 про негаразди в школі, в яких винна ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_4 в своїх показаннях в суді пояснила, що 28.05.2015 року близько 13-00 год. вона знаходилася в приймальні директора школи-інтернату, коли туди зайшла ОСОБА_1 Крім неї там очікувала директора працівник школи ОСОБА_12

ОСОБА_1 попросила надати їй чисті аркуші паперу і поцікавилася, чи можна ознайомитися з доповідною запискою ОСОБА_2, заступника директора, по факту запізнення ОСОБА_1 на роботу 22.05.2015 року, про що вона нібито просила директора в своїй заяві. Оскільки директора в кабінеті не було і вона не знала про рішення директора по суті звернення, вона надала прочитати ОСОБА_1 інший документ, що побачила на своєму столі - пояснюючу ОСОБА_2, яку остання написала на ім`я директора з метою роз`яснення мотивів видання наказу від 22.05.2015 року про попередження ОСОБА_1, яка запізнилася на роботу 22.05.2015 року.

Оскільки після того, як ОСОБА_1, взявши документ та прочитавши його, направилася до виходу, вона чітко сказала останній повернути їй документ і потім ще раз гучно це повторила. Однак, ОСОБА_1, почувши її слова, вийшла з кабінету.

Коли через декілька хвилин до кабінету повернулась директор, вона розповіла їй про те, що ОСОБА_1 заволоділа пояснюючою запискою ОСОБА_2 і відмовилась виконати її вимогу повернути вказаний документ.

Директор школи після цього разом з ОСОБА_2 та ОСОБА_5 пішли до ОСОБА_1 на третій поверх.

В школу викликали співробітників міліції, які заходили до директора.

Директор школи скаржилася на біль у нозі.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні в своїх показаннях пояснила, що вона знаходилася 28.05.2015 року близько 13-00 год. в приймальні директора школи і очікувала її повернення. Коли в кабінет зайшла ОСОБА_1, яку вона до цього не знала, остання щось запитала у секретаря і попросила чистого паперу.

Секретар надала їй для ознайомлення документ, після чого ОСОБА_1, оглянувши його, направилася до виходу.

Секретар чітко попросила її повернути документ і повторила вимогу гучно, однак ОСОБА_1 проігнорувала її слова і вийшла з кабінету.

Після повернення директора школи через декілька хвилин секретар повідомила їй про те, що ОСОБА_1 незаконно проти її волі заволоділа документом.

Вона постійно працює в іншому корпусі школи і ніколи раніше ОСОБА_1 не бачила. Тому, коли в приймальню зайшла ОСОБА_1 і коли вона побачила її поведінку, вдалася думки про відсутність привабливих рис у її зовнішності як людини, яка працює з дітьми.

Свідок ОСОБА_13 в своїх показаннях в суді пояснила, що вона працює лаборантом і знаходиться в школі у постійному контакті з ОСОБА_1

28.05.2015 року близько 13-00 год. вона знаходилася неподалік від кабінету фізики, де працювала ОСОБА_1 й куди зайшли директор ОСОБА_3, ОСОБА_2 та діловод ОСОБА_5

Вона чула гучні крики з вказаного кабінету. В якийсь момент звідти вийшла ОСОБА_2 і попросила завуча ОСОБА_14 забрати з поверху дітей, оскільки вони вийшли в коридор на перерву.

Коли до кабінету заходили два співробітники міліції, вона чула, що директор просить ОСОБА_1 віддати документ, однак після цього послідувала лайка. ОСОБА_3 виходила з кабінету із співробітником міліції і в його присутності показувала на свою ногу.

ОСОБА_1 ніхто по очах не бив. Вона демонструвала міліціонерам почервоніння ока, але це прояв наявної в неї хронічної хвороби.

Вона була присутня на зборах трудового колективу і підтримала рішення про звільнення ОСОБА_1 з роботу за аморальний вчинок.

Також пояснила, що 22.05.2015 року близько 11-00 год. їй телефонувала ОСОБА_1 і просила у разі потреби сказати про причину відсутності останньої в кабінеті, що вона ремонтує колесо транспортного засобу, хоча насправді вона перебувала у парикмахерській.

Допитана в якості свідка директор школи-інтернату ОСОБА_3 в своїх показаннях пояснила, що як директор школи вона намагається підтримувати у колективі нормальні доброзичливі стосунки між членами трудового колективу і ефективності в їх педагогічній діяльності з вихованцями школи-інтернату. Хоча й ОСОБА_1 постійно скаржиться на її діяльність у різні державні установи, що супроводжується перевірками, вона намагалася дотримуватися у відносинах з нею виваженості і врівноваженості. Упродовж всього часу її роботи в школі-інтернаті за її сумлінну працю вона нагороджувалася почесними грамотами та преміювалася грошовими коштами.

28.05.2015 року близько 13-00 год., коли вона зі шкільного двору повернулася до свого кабінету, секретар ОСОБА_4 їй розповіла про те, як ОСОБА_1, проігнорувавши її вимогу стосовно повернення пояснюючої записки ОСОБА_2 від 27.05.2015 року, самовільно заволоділа нею. Це підтвердила співробітник школи ОСОБА_12 та діловод ОСОБА_5, яка знаходилася у своєму суміжному з її кабінеті. Тому вона негайно, зібравши комісію в складі її самої, ОСОБА_5 і ОСОБА_2, піднялася на третій поверх у кабінет фізики. На вимогу повернути документ ОСОБА_1 належно не відреагувала. Коли вона підійшла до її робочого столу і повторила вимогу, ОСОБА_1 різко піднялася і, штовхнувши її від себе на шкільну дошку, нанесла удари ногою по верхній частині стопи. Після чого, схопивши свою сумку, вона пішла до дверей на вихід, де знаходились ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Оскільки всі вважали, що документ знаходиться в неї і може бути втрачений, їй не дозволили вийти. Після цього ОСОБА_1 діяла безглуздо, емоційно намагалася за допомогою фізичної сили вийти за межі кабінету, що викликало протидію її вказаним намаганням.

Оскільки ОСОБА_1 не заспокоювалася, вона змушена була попросити ОСОБА_2, щоб та звільнила шкільний коридор від дітей, які вийшли з кабінетів на перерву. Потім вона змушена була викликати співробітників міліції, у присутності яких ОСОБА_1 надала дозвіл на огляд її сумки. Однак там документу не було виявлено. ОСОБА_1 відмовлялася повернути документ до тих пір, поки ОСОБА_2, оглядаючи речі на робочому столі ОСОБА_1, виявила написану нею пояснюючу записку серед зібраних у папці файлів.

За її розпорядженням була створена комісія з проведення службового розслідування цієї події. З причини розголосу події в колективі та серед учнів з перекручуванням обставин, вона вирішила винести результати службового розслідування на розсуд трудового колективу. Під час обговорення порядку денного зборів ОСОБА_1, діючи деструктивно, намагалася перекласти відповідальність за свої протиправні дії на неї, застосовуючи шантаж за рахунок порушеної за її зверненням кримінальної справи. Проте трудовий колектив у повному складі прийняв участь в обговоренні проблеми, і за виключенням ОСОБА_1 та ОСОБА_11 всі проголосували за пропозицію членів комісії, погодженою з директором, щодо звільнення ОСОБА_1 з роботи за вчинення нею аморального проступку, не сумісного з продовженням навчально-виховної діяльності.

Матеріали була направлені на адресу Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації. Після розгляду наданих документів на засіданні комісії із запрошенням ОСОБА_1 було прийнято рішення про звільнення останньої з займаної посади на підставі п.3 ст.41 КЗпП України.

Наказ Управління освіти і науки Чернігівської обласної адміністрації про звільнення ОСОБА_1 датується 18.06.2015 року, а наказ КЗ Борзнянської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів № 55 видано 19.06.2015 року.

Згідно з комісійним актом від 19.06.2015 року трудова книжка та інші документи, що стосуються прийняття рішення про звільнення, вручені ОСОБА_1 особисто.

Вона також пояснила, що коли 28.05.2015 року вона підійшла до ОСОБА_1 з метою витребування в неї документу, яким вона заволоділа самовільно і відмовлялася його повертати, остання несподівано її відштовхнула від себе і нанесла удари по верхній частині стопи. Спочатку вона не відчувала болю, але пізніше вимушена була звернутися до лікарні. Згідно з висновком спеціаліста від 26.08.2015 року ним встановлено перелом плюсневої кістки стопи.

Кримінальне провадження за її зверненням триває. На отриману травму вона звертала увагу співробітника міліції ОСОБА_10, коли вони змушені були виходити з кабінету фізики, де голосно розмовляла ОСОБА_1 з працівниками школи.

Свідок ОСОБА_5 в своїх показаннях в суді пояснила, що 28.05.2015 року близько 13-00 год., перебуваючи в своєму кабінеті, суміжному з приймальнею директора, вона чула, як підвищеним тоном секретар директора звертається до ОСОБА_1 з вимогою віддати документ.

Через декілька хвилин до приймальні зайшла директор школи і секретар (ОСОБА_4А.) розповіла про те, що ОСОБА_1 незаконно, попри її зусилля, заволоділа пояснювальною запискою ОСОБА_2

Директор, створивши комісію у складі її самої, ОСОБА_5, ОСОБА_2 піднялася на третій поверх, де знаходиться кабінет фізики. Вона бачила в коридорі лаборантку ОСОБА_13, яка сказала, що ОСОБА_1 знаходиться в кабінеті. Коли зайшли і запитали, навіщо вона забрала самовільно документ і що його треба повернути, ОСОБА_1 цим питанням заперечила і стверджувала, що нічого не брала. Коли до неї підійшла директор школи, вона її штовхнула і нанесла удар ногою по нозі. Після цього вона пішла на вихід і напала на неї, оскільки вона стояла перед нею. Намагаючись пройти, вона почала бити сумкою, і вона та ОСОБА_2 змушені були захищатися.

Ніхто на неї не нападав і в присутності співробітників міліції в кабінеті вона займалася вигадуванням нанесених їй пошкоджень.

Вона бачила, як ОСОБА_3, пояснюючи обстановку, яка спонукала її звертатися до міліції, показувала співробітнику ОСОБА_10 тілесне ушкодження на нозі. Також вона радилась, яким чином зафіксувати факт заподіяння їй тілесного ушкодження.

Після того, як вона побачила, яку зухвалість може собі дозволити ОСОБА_1 у відносинах з колегами та щодо учнів, яких називала брутальними словами, вона повністю втратила віру в професійні здібності ОСОБА_1 як вчителя.

Вона також пригадала, що коли директор школи поверталася до кабінету і пішли співробітники міліції, ОСОБА_3 в її присутності зняла взуття і помітно кульгала.

На загальних зборах трудового колективу розглядалися матеріали службового розслідування і всі погодилися з висновком щодо аморальності вчинку ОСОБА_1 і доцільності її звільнення з роботи.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_2 в своїх показаннях дала аналогічні за змістом пояснення.

Пояснила, що проявлена ОСОБА_1 поведінка під час події, що сталася 28.05.2015 року, виявила її неспроможність займатися вихованням дітей.

Будучи вчителем, вона грубо порушила норми професійної етики, проігнорувавши вимоги директора учбового закладу, безпідставно звинуватила своїх колег в нападі та застосуванні фізичної сили, продемонструвала байдужість до учнів, назвавши їх брутальними словами, що за змістом відповідають поняттю завідомо неуспішних, як і їх батьки.

Під час проведення зборів трудового колективу намагалась ввести в оману своїх колег, стверджуючи, що директор школи є аморальною особою.

Звільнення ОСОБА_1 на підставі ст.41 п.3 КЗпП відбулось у відповідності до трудового законодавства з врученням документів та проведенням розрахунку.

На її думку, відсутність в колективі ОСОБА_1 з початку нового учбового року має позитивні наслідки, оскільки вона створювала негативну атмосферу і підбурювала учнів відкрито заявляти про недовіру керівництву, що проявлялось у вкладанні в їх вуста аргументів про різні заробітні плати вчителів, що є зовсім не їх проблемою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_14 в своїх показаннях посилалася на факти, про які дали свідчення ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_2

Вона дійсно, перебуваючи 28.05.2015 року на третьому поверсі в коридорі, чула, як в грубій формі розмовляє з керівництвом школи ОСОБА_1, і діти частково стали свідками цієї події. На прохання заступника директора ОСОБА_2 вона відвела всіх дітей з цього поверху.

Їй відомо, що ОСОБА_1 не користувалася у дітей великим авторитетом.

Вона вважає, що звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі ст.41 п.3 КЗпП відбулось на законних підставах і було підтримано всіма членами трудового колективу.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 в своїх показаннях пояснила, що вона була обрана на зборах трудового колективу секретарем і фіксувала всі події, що відбувалися в залі.

Голосуванням був визначений порядок денний і розглядався висновок комісії, викладений в акті службового розслідування від 15.06.2015 року, щодо доцільності звільнення з роботи ОСОБА_1 за вчинення аморального проступку.

За результатами голосування (73 особи - за, 2 - проти) було вирішено передати на розгляд Управління освіти і науки Чернігівської облдержадміністрації питання про звільнення ОСОБА_1 з посади вчителя фізики та інфрматики.

ОСОБА_1 під час проведення зборів намагалася протиставити цьому питанню обговорення неправомірної, як вона стверджувала, поведінки директора, яка нібито її побила, однак колектив її не підтримав.

Такі збори за весь час її роботи в школі, близько 30 років, проводилися вперше.

Розповіла, що була свідком звернення батьків із скаргами на методи роботи з учнями ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні дала показання, в яких пояснила, що вона очолювала комісію з службового розслідування події, що відбулася в кабінеті фізики 28.05.2015 року. Вона розповіла про факти, які були повідомлені суду іншими допитаними свідками.

ОСОБА_1 була своєчасно повідомлена про початок роботи комісії та про її склад і ніяких скарг на роботу членів комісії не подавала.

Комісія робила висновки на підставі пояснень всіх очевидців події. Особисто ОСОБА_1 на пропозицію написати пояснення своїх дій 28.05.2015 року, що відбувалися близько 13-00 год. в її кабінеті, написала лише те, що вона знаходилася в кабінеті як завжди і що вона працювала.

Заслухавши пояснення сторони позивача, а також сторони відповідача у справі, допитавши свідків, перевіривши показання доказами, що долучені до справи, суд, з урахуванням положень ст.60 ЦПК України щодо обов`язку доказування і подання доказів кожною стороною, встановив такі факти у спорі між сторонами та правові підстави для їх врегулювання.

ОСОБА_1 в своєму позові зазначає, що 11.11.1996 року вона була прийнята на роботу на посаду вихователя Борзнянської середньої школи-інтернат І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради. З 01.02.2002 р. була переведена на посаду вчителя фізики та інформатики.

08.08.2013 року Борзнянська середня школа-інтернат І-ІІІ ступенів Чернігівської обласної ради була реорганізована в Комунальний заклад «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради.

Наказом Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації від 18.06.2015 № 67-к її звільнено з посади вчителя фізики та інформатики Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради за вчинення працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, несумісного з продовженням даної роботи, тобто на підставі ст.41 п.3 КЗпП України.

На підставі цього наказу керівником Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради видано наказ № 55 від 19.06.2015 р. про звільнення ОСОБА_1

Вказані накази позивач вважає протиправними й такими, що підлягають скасуванню.

Позивач обґрунтовує свої вимоги такими фактами.

26.05.2015 р., на ім'я директора школи нею було передано її письмове звернення щодо надання їй копії доповідної заступника директора школи ОСОБА_2 від 22.05.2015 року по факту її запізнення на урок 22.05.2015 року.

28.05.2015 р., коли вона звернулась до секретаря директора, ОСОБА_4, з питання надання їй вказаної доповідної, про що вона просила директора письмово у зверненні від 26.05.2015 року, секретар навмисно надала їй інший документ, як сказала остання - для ознайомлення, а саме - пояснюючу заступника директора школи з НВР ОСОБА_2, де були викладені висновки щодо організації в школі учбового процесу і безпідставність тверджень ОСОБА_1 про невпорядкованість його організації. Тобто, секретар надала їй не той документ, про який вона згадувала в зверненні на ім`я директора. Взявши наданий документ, вона пішла до свого кабінету з метою ознайомлення з його змістом. Вона не чула слів секретаря з вимогою про негайне повернення вказаного документу.

Через декілька хвилин після повернення до свого кабінету туди зайшли спочатку діловод ОСОБА_5, яка відразу ж звинуватила її в крадіжці важливих документів та застосувала до неї фізичну силу. Коли вона намагалась вийти з кабінету, то зайшли директор школи ОСОБА_3 та її заступник ОСОБА_2, які також почали звинувачувати її в крадіжці документу й вимагати оригінал пояснюючої ОСОБА_2 від 27.05.2015 р., принижуючи її та застосовуючи до неї фізичну силу, коли вона намагалася вийти з кабінету.

Вона зробила спробу викликати міліцію, але ці намагання виявилися марними, оскільки директор школи ОСОБА_3 вибила з рук телефон.

Після цього, директором школи ОСОБА_3 були викликані працівники міліції Борзянянського РВ УМВС України в Чернігівській області. Коли двоє співробітників міліції зайшли в кабінет, директор школи ОСОБА_3 в їх присутності звинуватила її у викраденні пояснюючої ОСОБА_2 від 27.05.2015 року.

Проте, під час огляду співробітниками міліції наданої нею її сумки ніяких документів виявлено не було, а вказаний документ був знайдений заступником директора ОСОБА_2 на її робочому столі в робочій папці й повернутий директору школи.

На її звернення до міліції був отриманий лист від виконуючого обов'язки начальника Борзнянського РВ УМВС України у Чернігівській області від 14.07.2015 № 3658, в якому зазначено, що у ході перевірки за фактом викрадення ОСОБА_1 документу Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради, яке мало місце 28.05.2015 р., прийнято рішення про припинення перевірки по даному випадку у зв'язку із тим, що в її діях відсутні ознаки правопорушення, що передбачене ст.51 КУпАП.

Тому вона вважає, що жодних протиправних дій нею не вчинено.

Проте, з огляду на факти, що стали відомі суду під час проведення судового слідства після з`ясування думки представника відповідачів та допиту свідків, суд вважає обґрунтування позивача необ`єктивними.

Так, в ході судового слідства ОСОБА_1 ухилилася від відповіді на запитання про причину, що спонукала її 28.05.2015 року близько 13-00 год. взяти з приймальні директора наданої їй для ознайомлення секретарем пояснюючої ОСОБА_2 і, не відреагувавши на слова останньої з вимогою про повернення цього документу, вийти з кабінету, незаконно утримуючи його при собі.

Під час спілкування в кабінеті фізики 28.05.2015 року близько 13-00 год. з директором школи-інтернату ОСОБА_1 відмовилась повертати їй приховану на робочому столі серед інших документів пояснюючу ОСОБА_2 від 27.05.2015 року у присутності ОСОБА_5 (діловод), ОСОБА_2 (заступник директора з НВР), які знаходилися в кабінеті на підставі розпорядження директора школи ОСОБА_3

ОСОБА_1, розуміючи вимогу директора школи, відмовилася виконувати її розпорядження, брехливо сказавши, що ніякого документа в неї нема. Коли ОСОБА_3 підійшла до ОСОБА_1, яка продовжувала сидіти за робочим столом біля класної дошки, і повторила вимогу повернути документ, ОСОБА_1 несподівано різко відштовхнула останню на дошку і нанесла їй удари ногою по верхній частині ступні, ігноруючи авторитет директора, попрямувала до виходу з кабінету. Побачивши нетактовну поведінку своєї колеги, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не дозволили їй вийти з кабінету, поки не буде надана відповідь на запитання директора школи. Демонструючи відверту неповагу до директора школи та інших вказаних своїх колег, ОСОБА_1, застосовуючи сумку та фізичну силу, щоб вийти з кабінету, намагалася відштовхувати їх та наносила удари своєї сумкою.

Водночас вона висловлювала різні брудні слова на адресу всіх, хто знаходився в кабінеті, а також говорила на адресу учнів брудні слова в сенсі того, що вони та їх батьки недосконалі розумом. Під час події ОСОБА_1 як педагог продемонструвала свої справжні моральні якості.

Директор школи, побоюючись за негативні наслідки різких висловлювань ОСОБА_1, змушена була дати розпорядження ОСОБА_5, щоб вона відвела дітей зі шкільного коридору, щоб виключити можливість поширення серед учнів негативних розмов про вчителів, які зобов`язані бути прикладом у поведінці. Одночасно директор школи зателефонувала в міліцію, оскільки не знаходила іншого шляху для впливу на ОСОБА_1, яка відмовлялась виконувати її законні розпорядження і допустила хуліганську поведінку по відношенню до своїх колег.

В присутності двох співробітників міліції ОСОБА_1 продовжила стверджувати, що вона не має при собі того документу, який забрала з приймальні, проігнорувавши вимогу секретаря повернути його. Своїми діями вона примусила міліціонерів перевірити її сумку.

Перебуваючи в занадто знервованому стані, вона безвідповідально оговорювала присутніх, намагаючись надати адміністративним розпорядженням директора та її підлеглих, які були в кабінеті, протизаконного забарвлення - це й нібито пошкодження одягу, й нанесення тілесних ушкоджень з пошкодженням її особистих речей.

Проте коли заступник директора ОСОБА_2 почала перекладати папки на робочому столі ОСОБА_1, вона, випадково відкриши файли у папці, що лежала знизу стопки документів, знайшла свою пояснюючу від 27.05.2015 року, що залишила в приймальні у секретаря і яку самовільно забрала ОСОБА_1, й ігноруючи вимогу директора школи про повернення цього документу, спровокувала конфлікт, який був зупинений викликаними до школи співробітниками міліції, що є надзвичайною ситуацією для шкільного колективу.

З метою виправдання своєї непедагогічної поведінки ОСОБА_1 ініціювала 28.05.2015 року відкриття кримінального провадження, посилаючись на заподіяння їй під час вказаної події тілесних ушкоджень.

Водночас, директор школи ОСОБА_3 змушена була звернути увагу на те, що самопочуття її погіршилося з причини нанесення їй ОСОБА_1 28.05.2015 року удару по нозі під час звернення до останньої в кабінеті фізики біля класної дошки, і вона також звернулась до міліції з вимогою про порушення кримінального провадження по факту заподіяння їй тілесного ушкодження у вигляді перелому плюсневої кістки на стопі. На даний час, як зазначила свідок ОСОБА_3, дії ОСОБА_1 перекваліфіковані з ст.125 ч.1 КК України на ст.350 ч.2 КК України, і що досудове слідство триває.

Отже, доводи ОСОБА_1 про те, що вона стала жертвою переслідувань з причини особистих негативних відносин між нею та директором школи, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1, як це випливає з показань свідків, намагається нівелювати допущені нею в роботі недоліки.

Так, з причини запізнення виходу ОСОБА_1 на роботу, що було зафіксовано заступником директора школи-інтернату ОСОБА_2 22.05.2015 року об 11-06 год., наказом директора від 22.05.2015 року № 52 ОСОБА_1 була попереджена за неналежне виконання посадових обов`язків.

Пояснююча заступника директора школи-інтернату ОСОБА_2 від 27.05.2015 року містить детальне викладення причин такого рішення та безпідставності пояснень ОСОБА_1 про причину її запізнення на урок.

Це також знайшло своє підтвердження в судовому засіданні під час допиту свідка ОСОБА_13, яка в показаннях пояснила, що ОСОБА_1, перебуваючи в парикмахерській, просила її у випадку необхідності сказати керівництву школи, що вона чинить колесо транспортного засобу.

28.05.2015 року ОСОБА_1, самовільно заволодівши вказаною пояснюючою запискою, створила ситуацію, на яку була зобов`язана відреагувати директор школи.

Згідно з наявними в неї обов`язками ОСОБА_3 підписала наказ № 70 від 09.06.2015 року про проведення службового розслідування по факту протиправної поведінки вчителя фізики та інформатики ОСОБА_1, що суперечить змісту педагогічної діяльності та трудової дисципліни із створенням комісії. У встановлений строк (з 09.06.2015 року по 15.06.2015 року) комісія, провівши роботу, склала 15.06.2015 року акт службового розслідування.

Доводи позивачки про те, що вона не була ознайомлена з рішенням директора про проведення службового розслідування, спростовуються актом вказаної комісії від 10.06.2015 року про повідомлення ОСОБА_1 про початок судового розслідування і що вона дала пояснення, а також що ніяких зауважень не висловлювала, хоча й мала право оскаржити діяльність комісії у встановленому порядку.

Директор школи з метою об`єктивного інформування членів шкільного педагогічного колективу про причини створення комісії та формування здорової обстановки в колективі ініціювала проведення загальних зборів трудового колективу 17.06.2015 року, про що було письмово повідомлено ОСОБА_1, а також і про те, що ознайомлення її з матеріалами службового розслідування відбудеться в її кабінеті 17.06.2015 року о 09-00 год.

Як вбачається з показань свідків, які були допитані в судовому засіданні з розгляду справи, порядок денний був обговорений і затверджений шляхом відкритого голосування, і був присвячений обговоренню результатів роботи комісії з службового розслідування по факту протиправної поведінки вчителя фізики та інформатики ОСОБА_1, що суперечить змісту педагогічної діяльності та трудової дисципліни. Всі 73 члени трудового колективу, крім двох осіб, включаючи ОСОБА_1, погодилися з результатами роботи комісії та її висновками про те, що за вчинення аморального проступку, не сумісного з продовженням навчально-виховної діяльності, порушити питання перед Управлінням освіти і науки Чернігівської обласної адміністрації про звільнення з займаної посади вчителя фізики та інформатики ОСОБА_1

Пропозиція ОСОБА_1 поставити на обговорення на зборах трудового колективу питання нанесення їй ОСОБА_3 тілесних ушкоджень 28.05.2015 року не знайшла підтримки у колективі.

18.06.2015 року наказом начальника Управління освіти і науки Чернігівської обласної адміністрації № 214 від 18.06.2015 року була створена комісія з розгляду матеріалів, що надійшли від Борзнянської школи-інтернату щодо протиправних дій ОСОБА_1, аморального її проступку та нанесення навмисно тілесних ушкоджень директору школи-інтернату ОСОБА_3 при виконанні нею службових обов`язків.

Як вбачається із змісту протоколу засідання комісії Управління освіти і науки обласної державної адміністрації від 18.06.2015 року з розгляду вказаних матеріалів, на якому була присутня ОСОБА_1 і яка давала пояснення на запитання членів комісії, було постановлено пропонувати начальнику Управління освіти і науки облдержадміністрації звільнити з посади ОСОБА_1, вчителя фізики та інформатики Борзнянської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів, за вчинення нею як працівником, який виконує виховні функції, аморального проступку, не сумісного з продовженням даної роботи відповідно до п.3 ст.41 КЗпП.

Наказ Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації про звільнення ОСОБА_1 датується 18.06.2015 року, а наказ КЗ Борзнянської спеціалізованої школи-інтернату І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів № 55 видано 19.06.2015 року.

Згідно з комісійним актом від 19.06.2015 року трудова книжка та інші документи, що стосуються прийняття рішення про звільнення, вручені ОСОБА_1 особисто.

Отже, суд вважає, що численні доводи ОСОБА_1 про протиправність дій директора школи-інтернату та її колег під час події 28.05.2015 року, що була спровокована нею самою, та щодо інших адміністративних рішень відносно неї, ґрунтуються на навмисно переінакшених нею за змістом фактах, про які вона повідомила суду в судових засіданнях з розгляду справи.

Як вбачається зі змісту показань допитаної судом свідка ОСОБА_13, пояснюючи обставини конфлікту ОСОБА_1 з керівництвом школи - інтернату, вона пригадала, що причина запізнення останньої на роботу 22.05.2015 року не була пов`язана з незапланованими змінами в розкладі уроків, що стверджувала ОСОБА_1, вказуючи на це як на факт невиконання нормативних документів керівництвом школи, а запізнилася вона з причини перебування в перукарні.

В телефонній розмові вона просила ОСОБА_13 у випадку контролю своєчасності початку урока на 11-00 год. 22.05.2015 р. повідомити перевіряючій особі, що причиною запізнення є ремонт нею колеса транспортного засобу.

Також цей свідок пояснила, що почервоніння ока у ОСОБА_1, що видається ОСОБА_1 за ушкодженняь яке було нанесене їй під час події 28.05.2015 року в її кабінеті кимсь з керівників школи, насправді пов`язане з її захворюванням.

Свідок ОСОБА_16 в суді пояснювала, що ОСОБА_1 на її прохання надати пояснення про обставини події 28.05.2015 року в її кабінеті безсоромно написала, що вона була в кабінеті і займалася шкільними справами, ухилившись від надання пояснень про реальні події.

Відповідно до положень ст. 50 Закону України «Про освіту» учасниками навчально-виховного процесу є: діти дошкільного віку, вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти; керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти; батьки або особи, які їх замінюють, батьки-вихователі дитячих будинків сімейного типу; представники підприємств, установ, кооперативних, громадських організацій, які беруть участь у навчально-виховній роботі.

Отже, до суб'єктів, які можуть бути звільнені на підставі ст.41 п.3 КЗпП, належать учасники навчально-виховного процесу, зазначені у ст.50 Закону України «Про освіту», а саме: керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти.

Водночас, звільнення на підставі ст.41 п.3 КЗпП такого працівника, який виконує виховні функції та який вчинив аморальний проступок, допускається за наявності двох умов: 1) аморальний проступок повинен бути підтверджений фактами; 2) вчинення проступку несумісне з продовженням роботи, що має виховну функцію.

Таке звільнення допускається за вчинення аморального проступку як при виконанні трудових обов'язків, так і не пов'язаного з ними.

Зокрема, аморальним проступком є винне діяння, що суперечить загальноприйнятим нормам і правилам, порушує моральні устої суспільства, моральні цінності, які склалися в суспільстві, і суперечить змісту трудової функції, тим самим дискредитуючи службово-виховні, посадові повноваження відповідного кола осіб.

Відповідно до ч.1 ст.54 Закону України «Про освіту» педагогічною діяльністю можуть займатися особи з високими моральними якостями, які мають відповідну освіту, професійно-практичну підготовку, фізичний стан яких дозволяє виконувати службові обов'язки.

За змістом ст.56 Закону України «Про освіту» педагогічні та науково-педагогічні працівники зобов'язані постійно підвищувати професійний рівень, педагогічну майстерність, загальну культуру; настановленням та особистим прикладом утверджувати повагу до принципів загальнолюдської моралі (правди, справедливості, відданості, патріотизму, гуманізму, доброти, стриманості, працелюбства, поміркованості, інших доброчинностей); виховувати в дітей і молоді повагу до батьків, жінки, старших за віком.

Аналіз вищезазначених норм матеріального права дає підстави для висновку про те, що працівники, які виконують виховну функцію, - вчитель, педагог, вихователь - зобов'язані бути людиною високих моральних переконань та бездоганної поведінки. Особистий приклад викладача та його авторитет і високоморальна поведінка мають виключно важливе значення у формуванні свідомості молоді. Унаслідок цього, якщо педагог недостойною поведінкою скомпрометував себе перед учнями, іншими особами, порушив моральні норми, втратив тим самим авторитет, дискредитував себе як вихователь, він може бути звільнений з роботи за п.3 ст. 41 КЗпП України.

Керуючись ст.43 Конституції України, Законом України «Про освіту», Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» ( п.28) від 06.11.1992 року, ст.41 п.3 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215, 224 ЦПК України, суд -

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до Управління освіти і науки Чернігівської обласної державної адміністрації, Комунального закладу «Борзнянська спеціалізована школа-інтернат І-ІІІ ступенів з поглибленим вивченням окремих предметів та курсів» Чернігівської обласної ради про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, а також витрат на правову допомогу - відмовити у повному обсязі заявлених вимог.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя

Борзнянського районного суду І.І.Тіслюк