Справа № 297/587/15-ц
27 жовтня 2015 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в особі: головуючого Гал Л. Л., при секретарі Боротей А.Е., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання батьківства,
ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2, відділу ДРАЦСу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції Закарпатської області про визнання батьківства, а саме просила визнати, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також зобовязати відділ ДРАЦСу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції внести зміни до актового запису №106 від 05.05.2000 року про реєстрацію народження ОСОБА_3, а саме в графі батько просила вказати «ОСОБА_2, громадянин України», інші дані залишити без змін.
Позов мотивований тим, що вона, позивачка, певний проміжок часу проживала у цивільному шлюбі з ОСОБА_2 під час якого у них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки позивачка та відповідач ОСОБА_2 не перебували у зареєстрованому шлюбі, тому реєстрація народження дитини проводилася на підставі ч. 1 ст. 135 СК України зі слів матері, а в свідоцтві про народження батьком зазначений ОСОБА_4. Визнати своє батьківство щодо доньки відповідач відмовився і через деякий час вони розійшлися. Нещодавно позивачка дізналася про місце проживання відповідача, у звязку чим посилаючись на норми ст. 53 Кодексу про шлюб і сімю України, ст. 128 Сімейного кодексу України, та ст. 57 ЦПК України, звернулася до суду із вказаним позовом.
Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, нею була подана заява, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 64).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 49,63).
Представник відповідача відділу ДРАЦСу реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції в судове засідання також не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 48,53).
Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Встановлено, що неповнолітня ОСОБА_3 народилася 20 квітня 2000 року в м. Хуст, про що в книзі записів актів громадського стану про народження зроблений актовий запис №106 від 05.05.2000 року. Батьком зазначено ОСОБА_4, матірю зазначена ОСОБА_1 (а.с. 10).
Згідно ст. 128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.
Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.
Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття.
Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, материнства та стягнення аліментів» оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у ст. 128 СК, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у ст. 53 КпШС, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.
Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.
Відповідно до п. 9 вказаної Постанови питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.
У разі коли ухилення сторони у справі зазначеної категорії від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється, а також яке значення має для них ця експертиза).
Ухвалою суду від 19.05.2015 року по справу було призначено судово-генетичну експертизу, проведення якої було доручено Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи. На вирішення експертизи поставлено наступне питання: чи являється ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканець смт. Ясіня, вул. Миру, 100, Рахівського району, біологічним батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Згідно надісланого листа начальника Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи, оскільки ОСОБА_2 на неодноразові призначення дати відбору крові не зявлявся, тому ухвала була повернута без виконання (а.с. 44).
Згідно статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Таким чином, оскільки судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 ухилився від участі в судово-генетичній експертизі, тому суд визнає даний факт, як обставину, яка обґрунтовує вимоги позивачки ОСОБА_1, а саме, що відповідач є біологічним батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання батьком ОСОБА_2 неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.
У звязку цим слід зобовязати відділ ДРАЦСу реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції внести зміни до актового запису №106 від 05.05.2000 року про реєстрацію народження ОСОБА_3, а саме в графі батько слід вказати «ОСОБА_2, громадянин України», інші дані залишити без змін.
Щодо заяви позивачки ОСОБА_1 від 26.10.2015 року, в якій вона просила відшкодувати від ОСОБА_2 кошти, які вона витратила на поїздки в м. Київ на генетичний аналіз в сумі 1136 грн., суд приходить до наступного.
Згідно п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать, зокрема витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Відповідно до ч. 1 ст. 86 ЦПК України витрати, пов'язані з проведенням судових експертиз, несе сторона, яка заявила клопотання про проведення судової експертизи.
Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Враховуючи, що позивачка ОСОБА_1 два рази здійснювала поїздку в м. Київ разом із неповнолітньою ОСОБА_3 з метою проведення судово-генетичної експертизи, тому суд вважає, що кошти в сумі 1136 грн. (вартість проїзних документів) були нею витрачені саме у звязку з проведенням судової експертизи, тому ці витрати слід вважати судовими витратами та вони підлягаю стягненню із відповідача ОСОБА_2.
Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212, 224, 226ЦПК України, ст. 53 КпШС, постановою Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства, материнства та стягнення аліментів»,
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_4, батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, мешканки ІНФОРМАЦІЯ_5.
Зобовязати відділ державної реєстрації актів актів цивільного стану реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції внести зміни до актового запису №106 від 05.05.2000 року про реєстрацію народження ОСОБА_3: в графі батько вказати «ОСОБА_2, громадянин України», інші дані залишити без змін
Стягнути із ОСОБА_2 та відділу ДРАЦСу РС Хустського районного управління юстиції в користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі по 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок з кожного.
Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1136 (одна тисяча сто тридцять шість) гривень.
Копію рішення надіслати відділу ДРАЦСу реєстраційної служби Хустського районного управління юстиції.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Берегівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя ОСОБА_5.