У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

07 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, який діє в своїх інтересах та в інтересах приватного підприємства «Юран», ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання дійсним правочину - договору купівлі-продажу корпоративних прав, розірвання договору купівлі-продажу корпоративних прав, стягнення збитків, спричинених порушенням зобов'язання та відшкодування моральної шкоди; за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_8 на рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Луганської області від 2 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 який діє в своїх інтересах та в інтересах ПП «Юран», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з первісним позовом до ОСОБА_8 про визнання дійсним правочину - договору купівлі-продажу корпоративних прав, розірвання договору купівлі-продажу корпоративних прав, стягнення збитків, спричинених порушенням зобов'язання та відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що восени 2012 року від ОСОБА_8 позивачу ОСОБА_4, як директора ПП «Юран», надійшла пропозиція про купівлю ним сільгосппідприємства. Загальними зборами засновників від 05 листопада 2012 року, засновниками підприємства була надана згода на продаж підприємства відповідачу. Зі сторони відповідача уповноваженою особою по укладанню договору купівлі-продажу був ОСОБА_9, як представник ОСОБА_8, а зі сторони позивачів ОСОБА_4, який діючи від імені всіх засновників домовився із представником відповідача про умови договору купівлі-продажу корпоративних прав всіх засновників, а саме була узгоджена ціна договору - грошова сума, еквівалентна на момент розрахунку двом мільйонам доларів США, а також строк укладення правочину - осінь 2013 року. При цьому, вони погодили питання про те, що договір купівлі-продажу корпоративних прав буде посвідчено нотаріально.

Для забезпечення виконання своїх зобов'язань, відповідачем через свого представника, в якості завдатку, була сплачена грошова сума у розмірі 70 тис. дол. США. Вказане забезпечення було оформлено в простій письмовій формі, у вигляді розписки, яка містила вид забезпечення - завдаток, суму завдатку, та правочин, який забезпечується завдатком - продаж корпоративних прав ПП «Юран».

Відповідач своїх зобов'язань перед позивачами не виконав, ухиляючись від нотаріального посвідчення договору та оплати корпоративних прав.

Позивачі вважають, що ними була досягнута домовленість щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується розпискою про отримання завдатку.

ОСОБА_8 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, посилаючись на те, що 23 листопада 2012 року між ним та ОСОБА_4 був укладений усний договір купівлі-продажу корпоративних прав на ПП «Юран» та про те, що у рахунок платежів за придбання корпоративних прав ПП Юран», ОСОБА_8 через свого представника ОСОБА_9, надає аванс у сумі 70 тис. дол. США про що складено та підписано розписку від 28 грудня 2012 року.

Оскільки договір купівлі-продажу корпоративних прав ПП «Юран», який за своєю формою та змістом відповідав би вимогам закону, не був укладений та заходи спрямовані на підписання договору відповідачем ОСОБА_4 не виконані, то грошова сума в розмірі 70 тис. дол. США є завдатком, яка і підлягає поверненню ОСОБА_8

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано дійсним договір купівлі-продажу корпоративних прав на приватне підприємство «Юран», укладений 28 грудня 2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, з одного боку та ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_9 з іншого боку.

Розірвано договір купівлі-продажу корпоративних прав на приватне підприємство «Юран», укладений 28 грудня 2012 року між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, та ОСОБА_8 в особі представника ОСОБА_9

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь приватного підприємства «Юран» збитки спричинені порушенням зобов'язання в сумі 9 435 900 грн.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушення зобов'язання, суму в розмірі 15 тис. грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_8 в частині відшкодування моральної шкоди, спричиненої порушення зобов'язання в розмірі 85 тис. грн відмовити за необґрунтованістю.

В задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів відмовлено за необґрунтованістю.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 02 липня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено у частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 в інтересах ПП «Юран», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8 про визнання дійсним правочину договору купівлі-продажу корпоративних прав, розірвання договору купівлі-продажу корпоративних прав, стягнення збитків, спричинених порушенням зобов'язання і моральної шкоди відмовлено та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9 який діє в інтересах ОСОБА_8 просить скасувати зазначені судові рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення в гривні грошової суми еквівалентної 70 тис. дол. США та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_8 до ОСОБА_4 задовольнити, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, вірно виходив із того, що позивач за зустрічним позовом, у порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не надав належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, зокрема не надано оригінал розписки від 28 грудня 2012 року. Крім того, копія зазначеної розписки не стосується правовідносин сторін, які беруть участь у даній справі.

Зокрема, докази та обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження судами і при їх дослідженні та встановленні судами дотримані норми процесуального та матеріального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків рішення апеляційного суду не спростовують.

Керуючись ч.2 ст. 332, ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9, який діє в інтересах ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Старобільського районного суду Луганської області від 13 травня 2015 року в не скасованій частині, та рішення апеляційного суду Луганської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

В.М. Коротун М.В. Дем'яносов А.В. Маляренко