Справа № 303/521/14-ц
Ряд стат звіту № 26
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28 жовтня 2015 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Морозової Н. Л.

секретар судового засіданняІльчак Р. М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мукачево цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 та Кредит в особі філії «Західне регіональне управління» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на іпотечне майно та земельну ділянку з передачею іпотечного нерухомого майна в управління ПАТ «ОСОБА_2 і Кредит» до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит»,

в с т а н о в и в:

29 січня 2014 року позивач - ПАТ „ОСОБА_2 та Кредит в особі філії «Західне регіональне управління» (далі за текстом - ОСОБА_2) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, н/л ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ГУ ДМС України в Закарпатській області, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Мукачівської міської Ради Закарпатської області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Рішення у справі суду першої інстанції, переглядалося в апеляційному та касаційному порядку.

Ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, - заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19.05.2014 року у даній цивільній справі та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10.02.2015 року скасовано, а справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

До початку розгляду справи по суті, представником позивача, в порядку ст. 31 ЦПК України подано заяву про зміну предмету позову. Відповідно до якої, позивач просить: позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на іпотечне майно та земельну ділянку з передачею іпотечного нерухомого майна в управління ПАТ «ОСОБА_2 і Кредит» до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», - задоволити повністю. У решті вимог, позовну заяву залишити без розгляду.

Відповідно до ухвали Мукачівського міськрайонного суду від 15.07.2015 року, заява позивача прийнята судом, а позовна заява в частині вимог позову «виселення та зняття осіб з реєстрації місця проживання», залишена без розгляду.

Вимоги «зміненого предмету» позову мотивовані тим, що 30 березня 2007 року між ОСОБА_3 та Відкритим акціонерним товариством „Банк „ОСОБА_2 та Кредит в особі начальника відділення №15 „Західне регіональне управління ВАТ „Банк „ОСОБА_2 та Кредит був укладений Кредитний договір №018/07- MUK. Згідно договору, відповідач отримав кредит у сумі 100 000 (сто тисяч) доларів США, зі сплатою 14,50 відсотків річних. Згідно умов Кредитного договору ОСОБА_3 зобовязалася повернути кредит та сплачувати відсотки, щомісячно згідно графіка погашення строком до 29 березня 2022 року включно. Також для забезпечення виконання зобовязань по даному Кредитному договору 30 березня 2007 року з відповідачами укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Мукачівського міського нотаріального округу за реєстровим номером №1984, згідно якого в іпотеку банку передано нерухоме майно, а саме житловий будинок, загальною площею 163,8 кв.м, що розташований за адресою м.Мукачево, вул.Драгоманова, буд.24 та вул.Артема,буд.57, з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами. Позивач зазначає, що Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2010 року достроково стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» заборгованість за кредитним договором №018/07- MUK від 30.03.2007 року станом на 12.04.2010 року в загальній сумі 1 157 749,35 гривень. Рішення набуло чинності 31.08.2010 року, до теперішнього часу рішення відповідачами не виконано. Внаслідок невиконання відповідачем ОСОБА_3 П своїх зобовязань за договором кредиту, за період з 15.04.2010 року по 02.06.2015 року утворилася заборгованість перед позивачем по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за Кредитним договором на загальну суму 4 003 553,61 гривень в т. ч. заборгованість по сплаті відсотків -83 933,28 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.06.2015 року з розрахунку 21,0849 грн. за 1.00 долар США, становить 1 769 972,81 гривень; - пеня за несвоєчасну сплату за основним боргом за період з 24.01.2013 року по 23.01.2014 року, в розмірі 232 772,20 гривень; - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 24.01.2013 року по 23.01.2014 р. в розмірі 2 001 056,60 гривень. Позивач просить захисти його право іншим способом, що встановлений договором та законом, а саме: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №018/07- MUK від 30.03.2007 року, що виникла за період з 15.04.2010 р. по 02.06.2015 р. в сумі 4 003 553,61 гривень, 1). звернути стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок, загальною площею 163,8 кв.м, що розташований за адресою м. Мукачево, вул. Драгоманова, буд.24 та вул. Артема,буд.57, з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, що належить ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, шляхом визнання права власності на зазначене домоволодіння за за ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» за ціною, визначеною на підставі оцінки майна субєктом оціночної діяльності на момент проведення державної реєстрації права власності на зазначене майно, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна; 2). визнати за АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» право власності на земельну ділянку площею 0,0337 га, що розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Драгоманова, 24/27 Закарпатської області, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:009:0074; 3). з метою вжиття заходів щодо забезпечення збереження предмета іпотеки: а саме: житлового будинку з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, передати його в управління ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит».

Представник позивача, ОСОБА_1 вимоги зі зміненим предметом позову просила задоволити з підстав наведених у заяві, поданій в порядку ст. 31 ЦПК України представником позивача ОСОБА_6. При цьому, категорично заперечила проти, зупинення провадження у з справі за клопотанням відповідача 1, посилаючись на безпідставність такого клопотання з метою затягування відповідачем у такий спосіб, вирішення справи по суті.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, про день, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином (наявне повідомлення про доставку смс). Заперечення на позов не подали, заяви про відкладення чи розгляд справи у їх відсутності також. Відповідач 1 ОСОБА_3, через канцелярію суду подала заяву про зупинення провадження у справі до закінчення курсу лікування, однак на підтвердження такого жодних доказів не подала, тому суд визнав причини неявки відповідача 1, неповажними.

Зі згоди позивача суд, знаходить можливим розглянути справу у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних та доказів з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення та доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку:

Судом встановлено та підтверджуються належними у справі доказами, що 30 березня 2007 року між ТОВ „Банк „ОСОБА_2 та Кредит, правонаступником якого є АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №018/07-MUK, відповідно до умов якого, ОСОБА_3 отримала кредит у сумі 100 000,00 доларів США, що згідно з встановленого НБУ офіційного курсу гривні по відношенню до долара США, станом на 30.03.2007 року було еквівалентно 505 000,00 гривень, зі строком повернення коштів до 29 березня 2022 року (а.с. 7-16 Т.1 наявні копії договору кредиту, додаткових угод і договорів, графіка погашення кредиту).

У забезпечення виконання зобовязань за Договором кредиту №018/07-MUK від 30.03.2007 року, між ТОВ „Банк „ОСОБА_2 та Кредит, правонаступником якого є АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» та «іпотекодавцями» ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено Іпотечний договір № 018/07-MUK-О від 30 березня 2007 року. Предметом іпотеки було нерухоме майно, а саме: одноповерховий житловий будинок, по вул. Драгоманова, 24/ вул.Артьома, 57 в м. Мукачево Закарпатської області з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами. (а.с. 17, 18 Т.1).

Позивач, свою вимогу позову «про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань», обґрунтовує Правовою позицією, висловленою судовими палатами у цивільних та господарських справах ВСУ, при розгляді справи № 6-124 цс13. виходячи з положень ст. 526 ЦК України, ч.2 ст.16 ЦК України, ч.3 ст.33, ст.36 та ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та тим, що відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не виконано рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2010 року, яким достроково стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» заборгованість за кредитним договором №018/07- MUK від 30.03.2007 року в загальній сумі 1 157 749,35 гривень.

Як вбачається з матеріалів справи, Банком на виконання вимог ст. 35 Закону України «Про іпотеку» 17.12.2013 р. направлено на адресу іпотекодавців вимогу усунути порушення умов Кредитного договору з попередженням про можливість звернення стягнення на предмет іпотеки у разі незадоволення ними зазначених вимог банку (а.с.25 т. 1), де зазначено суму заборгованості за договором кредиту 1 157 749, 35 гривень, відповідно до Рішення суду від 18.08.2010 року.

Згідно п. 8.4.3 Іпотечного договору №018/07- MUK від 30.03.2007 року, Іпотекодержатель має право звернути стягнення на Предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України у разі, коли в момент настання терміну виконання Іпотекодавцем зобовязань, забезпечених Іпотекою за цим Договором, вони не будуть виконані.

Згідно умов Кредитного договору та додатків до нього, позичальник зобовязується повернути всі отримані кредитні кошти Банку у строки встановлені додатковими угодами до договору, з остаточним строком повернення 29 березня 2022 року.

Відповідно до частин 1 і 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст. 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно з ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до статті 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Тобто, маючи рішення суду про стягнення заборгованості забезпеченої предметом іпотеки Закон України «Про іпотеку» забороняє стягувачу задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна в ході примусового виконання рішення суду за відсутності відповідного судового рішення чи виконавчого напису нотаріуса про звернення стягнення на майно. Однак, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження, без наявності відповідного рішення суду, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Так, пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у ч. 2 п. 45 Постанови від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснив, що у разі якщо за судовим рішенням із відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то судом не може бути змінений спосіб виконання такого рішення на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватись за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на кошти боржника які перебувають на рахунках, потім звертається стягнення на рухоме майно, а за його відсутності звертається стягнення на обєкти нерухомості.

Таким чином, перш ніж звертати стягнення на предмет іпотеки для задоволення грошових вимог стягувачаіпотекодержателя державний виконавець повинен пересвідчитись у відсутності у боржника коштів чи іншого рухомого майна для погашення заборгованості.

Статтею 54 цього ж Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, у державного виконавця відсутні перешкоди щодо норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернення стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Представником позивача, не надано суду жодних доказів щодо наявності: - рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2010 року, яким достроково стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» заборгованість за кредитним договором №018/07- MUK від 30.03.2007 року в загальній сумі 1 157 749,35 гривень та виконавчого провадження щодо виконання такого рішення суду, стадії на якій знаходиться виконавче провадження, що позбавляє суд можливості на виконання Ухвали Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року, перевірити належним чином розрахунок заборгованості та виконання відповідачем заочного рішення Мукачівського міськрайонного суду від 18 серпня 2010 року про стягнення основної суми заборгованості та на якій стадії знаходиться виконавче провадження.

Згідно ст. 7 Закону України „Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням у повному обсязі, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору. Цим вимогам закону відповідають умови п.п.8.4.8 Іпотечного договору № 018/07-MUK-О від 30 березня 2007 року , згідно з яким, предметом іпотеки визначено будинковолодіння за адресою: Закарпатська область, м.Мукачево, вул.Драгоманова, буд. 24/вул.Артьома, буд. 57 з надвірними господарсько-побутовими будівлями та спорудами, який належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (згідно інформаційних довідок з реєстру прав власності на нерухоме майно).

Законом №898-ІV «Про іпотеку», чітко визначено, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобовязання виключно в межах вартості предмета іпотеки. Тобто, обсяг відповідальності майнового поручителя обмежений вартістю майна, переданого ним в іпотеку, у звязку із чим збільшення обсягу відповідальності майнового поручителя неможливе.

Як встановлено судом, предмет іпотеки належить боржнику і майновому поручителю на підставі спільної сумісної власності, тобто не визначено чітко вартості частки у нерухомому майні, кожного з іпотекодавців.

Згідно ч. 1 ст.33 Закону України „Про іпотеку у разі невиконання боржником основного зобовязання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основне зобовязання /зобовязання за договором кредиту/ шляхом звернення на предмет іпотеки.

Представником позивача у заяві про зміну предмету позову (а.с94 т.2) наведено тільки інформацію про стан заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором за період з 15.04.2010 року по 02.06.2015 року по сплаті відсотків за користування кредитними коштами та пені за несвоєчасне виконання зобовязань за Кредитним договором на загальну суму 4 003 553,61 гривень в т. ч. заборгованість по сплаті відсотків - 83 933,28 доларів США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 02.06.2015 року з розрахунку 21,0849 грн. за 1.00 долар США, становить 1 769 972,81 гривень; - пеня за несвоєчасну сплату за основним боргом за період з 24.01.2013 року по 23.01.2014 року, в розмірі 232 772,20 гривень; - пеня за несвоєчасну сплату відсотків за період з 24.01.2013 року по 23.01.2014 р. в розмірі 2 001 056,60 гривень.

При цьому, представником позивача не надано суду розгорнутий розрахунок всієї заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором з врахуванням вже стягнутої Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.08.2010 року, та яка нарахована Банком, на стадії виконавчого провадження за період з 15.04.2010 року по 02.06.2015 року по сплаті відсотків та пені загальну суму 4 003 553,61 гривень.

Таке у свою чергу, позбавляє суд можливості, вирішуючи питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, в рахунок погашення цієї заборгованості, ухвалити рішення у даній справі з врахуванням Правової позиції Верховного суду України, викладеної у постанові від 03 вересня 2014 року, у справі 6-100 цс 14 щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їх прав щодо зменшення розміру неустойки (у виді пені 2 233 828,80 гривень) за умови, що вона значно перевищує розмір збитків ст.3, ч.3 ст. 551 ЦК України).

Вимога позову «про визнання за АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» права власності на земельну ділянку площею 0,0337 га, що розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Драгоманова, 24/27 Закарпатської області, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, кадастровий номер :01:009:0074;», мотивована тим, що Відповідно до п.1 Іпотечного договору, - «Предмет Іпотеки» розташований на земельній ділянці розміром 337 кв.м. Зазначена земельна ділянка передається Іпотекодавцем Іпотекодержателю в заставу (іпотеку) за окремим договором. (а.с17 т.1)

Згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 00337 га, що розташована за адресою: м. Мукачево, вул. Драгоманова, 24/27 Закарпатської області, цільове призначення «для будівництва та обслуговування житлового будинку, її власниками є ОСОБА_4 та ОСОБА_7. Відомості про кадастровий номер земельної ділянки відсутні(а.с109 Т.2). Крім того, позивачем не надано суду окремого договору про передачу в іпотеку позивачу земельної ділянки, з посиланням на те, що такий, в порушення п. 1 Іпотечного договору, не був укладений сторонами (Банком та власниками земельної ділянки).

Верховний Суд України узагальнив практику щодо застосування іпотеки, відповідно до аналізу судової практики застосування судами законодавства, яке регулює іпотеку як заставу нерухомого майна, від 03 березня 2015 року, де зазначив:

«Згідно зі ст.133 ЗК предметом іпотеки може бути земельна ділянка, що належить іпотекодавцеві на праві власності. Як і щодо інших видів нерухомого майна, стосовно земельної ділянки встановлено, що її частина може бути предметом іпотеки після виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий обєкт.

Земельна ділянка або право на неї може бути передано у заставу лише за умови присвоєння земельній ділянці кадастрового номера в порядку, визначеному законом.

Статтею 13 закону від 11.12.2003 №1378-ІV «Про оцінку земель» передбачено, що у разі застави земельної ділянки проводиться експертна грошова оцінка землі.

Відповідно до ст.6 закону №898-ІV, якщо в іпотеку передається будівля (споруда), розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. І навпаки, якщо в іпотеку передається земельна ділянка, на якій розташовані будівлі (споруди), які належать іпотекодавцю на праві власності, така земельна ділянка підлягає передачі в іпотеку разом із цими будівлями (спорудами).

З аналізу зазначеної норми вбачається, що земельна ділянка та будівля (споруда), яка на ній розташована, нерозривно повязані між собою, а отже, іпотека щодо будівлі (споруди) повинна поширюватись і на земельну ділянку, на якій вона розташована, і навпаки, причому навіть у тих випадках, коли предметом у договорі іпотеки визначено лише один обєкт (або будівля, або забудована земельна ділянка). Зазначене підтверджено ВС в ухвалі від 8.12.2010 у справі №6-50440св10.»

Частиною 1 статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено вимоги щодо змісту судового рішення у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, в частині обовязковості зазначення опису нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя та початкової ціни предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

На обовязковість цифрового вираження початкової вартості предмета іпотеки, а не вказівки на спосіб її визначення в резолютивній частині судового рішення неодноразово вказував ВСУ (постанови №6-85цс15 від 22.04.2015 р., №6-42цс15 від 15.04.2015 р., №6-18цс15 від 04.03.2015 р.)

Більше того, наведені постанови ВСУ містять безумовний висновок, що таке експертне дослідження субєкта оціночної діяльності є чинними не більше, ніж протягом шести місяців від дати його складення.

Таким чином, у разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, на суд покладено імперативний обовязок визначити вартість іпотечного майна на підставі оцінки субєкта оціночної діяльності, складеної не раніше, ніж за шість місяців до винесення рішення про визнання права власності. (Така правова позиція міститься в постановах ВГСУ від 27.05.2015 у справі №908/5476/14, від 09.04.2015 у справі №916/1816/14 та від 17.12.2014 у справі №911/426/13-г).

Отже, у разі відчуження предмету іпотеки у звязку з винесенням судового рішення про визнання права власності у кредитора на нього, обовязково необхідно визначити ціну відчуженого майна, що є істотною умовою відповідних правовідносин та судового рішення.

Вимога позову, - «з метою вжиття заходів забезпечення збереження предмету іпотеки передати його в управління Пат «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» до моменту реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», не узгоджується з положенням ч. 1 ст. 39 Закону України «Про іпотеку» в частині - у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні.

У Постанові Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13, розяснено, - суди повинні мати на увазі, що наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно Разом із тим задоволення подібних позовних вимог можливе лише у разі, коли суду надані беззаперечні докази того, що попередні заходи не призвели до належного виконання зобовязання.

Представником позивача, не надано суду беззаперечних доказів того, що попередні заходи ухвалення Рішення Мукачівським міськрайонний судом від 18.08.2010 року, яким достроково стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в користь АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» заборгованість за кредитним договором №018/07- MUK від 30.03.2007 року в загальній сумі 1 157 749,35 гривень, та дії державного виконавця в межах виконавчого провадження, - не призвели до належного виконання зобовязання боржником ОСОБА_3 та її майновим поручителем ОСОБА_4, а відтак, у суду відсутні достатні підстави для задоволення вимог позивача з врахуванням висновків, зазначених у Постанові Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13 та Ухвалі Колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року у даній справі, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обовязковими для виконання всіма судами України.

На підставі викладеного, керуючись: Законом України „Про іпотеку, ст.ст. 509, 526, 549-551,554,610, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-218 ЦПК України, суд заочно

р і ш и в:

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства „ОСОБА_2 та Кредит в особі філії «Західне регіональне управління» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на іпотечне майно та земельну ділянку, з передачею іпотечного нерухомого майна в управління ПАТ «ОСОБА_2 і Кредит».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Морозова Н. Л.