Справа № 653/2092/15-ц
Провадження № 2/653/727/15
РІШЕННЯ

іменем України

19.10.2015

Генічеський районний суд Херсонської області, у складі:

головуючої судді Шарко Н.А.,

секретаря Разумної А.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Генічеську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (далі позивач або ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №DNH4KP45090380 від 12 листопада 2006р. у розмірі 82139,72 грн., та судові витрати у сумі 821,40 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 12 листопада 2006р. між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № DNH4KP45090380, відповідно до умов якого, останній отримав кредит «Розстрочка» у розмірі 5616,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач належним чином не виконав зобов'язання за договором, у зв'язку з чим станом на 22 липня 2015 р. за ним рахується заборгованість у сумі 82139,72 грн., яку позивач просить стягнути на його користь разом з витратами по оплаті судового збору в сумі 821,40 грн.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав викладених у позові. Крім того, просила стягнути з відповідача витрати понесені на розміщення оголошення в газеті «Наддніпрянська правда» у розмірі 192 грн.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений через оголошення в газеті («Наддніпрянська правда» № 75 (22642) від 30 вересня 2015 року). Надав суду заяву, в якій повідомив, про не можливість зявитись у судове засідання, просив застосувати строки позовної давності до пені.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити проценти. Договір є обов'язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

У силу ст.ст. 526,530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Судом встановлено, що згідно з заяви позичальника № DNH4KP45090380 від 12 листопада 2006р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання банківських послуг, який складається з заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам «Розстрочка». Відповідач отримав кредит у розмірі 5616,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Згідно розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP45090380 від 12 листопада 2006р. станом на 22 липня 2015р. ОСОБА_2 має заборгованість у сумі 82139,72 грн., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4914,11 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 24946,92 грн.; пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором 47891,08 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (відсоткова складова) 3887,61 грн.

У той же час, суд частково погоджується з даним розрахунком виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст.546, ч.3 ст.549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою (штраф, пеня). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України).

Пунктам 3.2.3 Умов передбачено, що у випадку прострочення платежу, позичальник має сплатити банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Оскільки право на стягнення пені в кредитора виникло з 24 січня 2014 року, а до суду позивач звернувся лише 05 серпня 2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня предявлення позову. Така ж правова позиція Верховного Суду України викладена в постанові від 3 вересня 2014р. у справі №6-100цс14цс, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

За таких обставин, з відповідача має бути стягнута пеня в сумі 16348,9грн. (1914,11 грн. + 24946,92грн. х 0,15 % /100 х 365 дн.)

Що стосується вимоги про стягнення з відповідача штрафів: 250 грн. - штраф (фіксована складова), 13008 грн. 51 коп. - штраф (процентна складова) суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до п. 5.3 «Умов надання споживчого кредиту» при порушенні Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Аналізуючи вище вказані вимоги, суд приходить до висновку, що позивач, звертаючись до суду з даним позовом, просив застосувати до відповідача подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання - прострочення виконання грошового зобов'язання, що суперечить вимогам ч.1 ст. 61 Конституції України та ч.3 ст. 509 ЦК України, згідно з якими, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

За таких обставин, в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача штрафів має бути також відмовлено.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрати по оплаті судового збору в сумі 821,40 грн.

Також, згідно п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до судових витрат відносяться витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

Відповідно до матеріалів цивільної справи позивачем було надано оголошення у газеті «Наддніпрянська Правда» № 75 (22642) від 30 вересня 2015 року про виклик до суду відповідача, та сплачено за публікацію оголошення в газеті 192,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням на вказану суму, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

позов публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНПП НОМЕР_1, адреса проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ПАТ КБ «Приватбанк» () заборгованість у розмірі 46209 (сорок шість тисяч двісті девять) грн. 94 коп. за договором № DNH4KP45090380 від 12 листопада 2006р., та судовий збір у сумі 1013 (одна тисяча тринадцять) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_3