Справа № 466/3310/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого - судді Донченко Ю.В.

при секретарі Бандуровському Т.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 6 жовтня 2006р. вона зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 Від шлюбу у нас народилися діти, після створення сім'ї вони почали проживати разом за адресою АДРЕСА_1. Через деякий час їй стало відомо із листів виконавчої служби, що її чоловік ОСОБА_3 - 17.08.2007 року уклав кредитний договір на суму 221 000,00 дол. США.

У 2007 р. ОСОБА_3 розповідав їй, що хоче отримати кредит, зробити гарний ремонт у будинку та придбати побутову техніку, автомобіль та вкласти кошти в бізнес, тобто, використати кредитні кошти в інтересах сім'ї.

Вважає, що при укладені кредитного договору на суму 221 000,00 дол. США відповідачем не вимагалася згода дружини, тобто її згода, а також відповідачем не було перевірено матеріальне становище, наявність житла та інше у її чоловіка. В позовній заяві позивачка покликається на порушення ст. 61 ч. 3, 65 ч. 2, 4 СК України та вказує, що відповідач надавши кредит на суму 221 000,00 дол. США свідомо залишив їхню сім'ю без засобів до існування, житла. Через фінансову кризу 2008р. - 2009р. погашення кредиту стало неможливим. Незаконне укладення кредитного договору призвело до скрутного матеріального становища їхньої сім'ї, тому просить позов задовольнити.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, дала аналогічні пояснення тим, які викладені в позовній заяві. Просила позов задовольнити та відмовити в клопотанні представника відповідача щодо застосування позовної давності, оскільки про укладення кредитного договору 17.08.2007 року дізналась нещодавно від виконавчої служби.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечив проти задоволення позову, надавши пояснення аналогічні викладеним у запереченні (а.с. 41-56). Крім того просить суд застосувати до позовної вимоги строки позовної давності, оскільки з моменту укладення оспорюваного правочину минуло більше 3 роки.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

6 жовтня 2006р. позивачка ОСОБА_1 зареєструвала шлюб із ОСОБА_3 ( а.с. 4).

17.08.2007 року між ОСОБА_3 та відповідачем укладено кредитний договір № 010/08-3/3113/в, згідно даного договору позичальник отримав кредит в сумі 221 000,00 дол. США. ( а. с. 43-48)

З метою забезпечення виконання зобов"язань за кредитним договором, 20.08.2007 року між відповідачем та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки. ( а. с. 49-53)

Позивач в позовній заяві зазначає, що про оспорюваний договір дізналась нещодавно, конкретної дати не вказує, однак згідно представлених суду документів представником відповідача вбачається, що позивачка ОСОБА_1 31.07.2007 року на передодні укладення кредитного договору між відповідачем та її чоловіком ОСОБА_3, дала письмову згоду та не заперечувала проти надання в заставу її чоловіком ОСОБА_3 житлового та нежитлового приміщень, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 для отримання кредиту в сумі 221 000 дол. США. ( а. с. 54), тобто про укладений кредитний договір 17.08.2007 року позивачка знала.

Однак, лише 06.05.2015 року позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Згідно ст. ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

У відповідності до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

В ході розгляду справи, представник відповідача заявив клопотання в якому просить застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, оскільки строк звернення до суду закінчився.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

В судовому засіданні позивачем не представлено жодних належних доказів пропуску строку звернення до суду, які були б підставою для поновлення судом строку позовної давності.

Таким чином, суд вважає, що в даному випадку слід застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, а саме щодо звернення позивача до суду з вимогою про визнання недійсним кредитного договору від 17.08.2007 року.

За вказаних обставин, в позові ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним слід відмовити в зв'язку з пропуском строку позовної давності.

Керуючись ст. ст. 256, 257, 267 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської обласної дирекції Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

На рішення Шевченківського районного суду м. Львова може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ю. В. Донченко