233 Справа № 233/3334/15-ц
Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Костянтинівський міськрайсуд Донецької області у складі: головуючого судді Наумик О.О., при секретареві Сухоставець Т.А., розглянувши у судовому засіданні в м. Костянтинівці цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача,

В С Т А Н О В И В:

У первісній позовній заяві ПАТ КБ «Приватбанк» просить стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором б/н від 02.04.2009 р. в сумі 21725,74 грн.

ОСОБА_1 у зустрічному позові до ПАТ КБ «Приватбанк» просить визнати недійсним правочин «договір» (без номера), який нібито був укладений між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» від 02.04.2009 р., з огляду на порушення порядку укладання кредитних договорів та застосувати наслідки недійсності правочину до вищевказаного «договору» б/н від 02 квітня 2009 року.

Від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення зустрічного позову, в якій заявник просить: заборонити ПАТ КБ «Приватбанк» здійснювати будь-які нарахування (в т.ч. відсотків за користування кредитом, комісій за користування кредитом, пені та штрафів) за кредитним договором б/н від 02.04.2009 р., нібито укладеним між сторонами до вирішення спору по суті, посилаючись на ту обставину, що ПАТ КБ «Приватбанк» (не зважаючи на наявність зустрічних позовних вимог) продовжує нарахування комісій, пені та штрафів по оспорюваному правочину, що, в свою чергу, викликає у неї цілком обґрунтовані побоювання щодо того, що рішення за її зустрічним позовом може бути проігнороване Банком.

Розглянувши заяву про забезпечення зустрічного позову, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Доводи ОСОБА_1 щодо того, що рішення за її зустрічним позовом може бути проігнороване ПАТ КБ «Приватбанк» обєктивно будь-якими доказами не підтвердженні та, на думку суду, є субєктивними судженнями позивача.

Крім того, за вимогами ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1). Якщо за недійсним правочином права та обов'язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється (ч.2).

Тож, оскільки обраний позивачем захід забезпечення позову дублює заявлені позовні вимоги за зустрічним позовом, та в разі його застосування призведе до фактичного ухвалення рішення без розгляду справи по суті, такий захід забезпечення позову не може бути застосований.

Керуючись ст.153 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення зустрічного позову до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про захист прав споживача відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя