Справа №339/373/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року м. Болехів . Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря судового засідання Ганчар Л.В.

з участю прокурора Юхман Л.Я.

представника позивача органу опіки і піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради ОСОБА_1

особи яка представляє інтереси малолітнього ОСОБА_2- ОСОБА_3

відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом органу опіки та піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_2 інтереси якого представляє ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить відібрати малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_6 та батька ОСОБА_4 без позбавлення їх батьківських прав, а також стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 400грн. щомісячно.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що батьки дитини зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, не займаються вихованням і проживають в умовах, які є небезпечними для життя та здоров'я їх малолітньої дитини.

Позивач уточнював позовні вимоги і в остоточній редакції від 22.10.2015 року просить відібрати дитину від батьків без позбавлення батьківських прав, малолітнього ОСОБА_2 передати органу опіки та піклування для подальшого влаштування в сімейні форми навчання.

На підставі ст. 45 ЦПК України для захисту прав малолітньої дитини у справу вступив прокурор Долинської міжрайонної прокуратури , який просив позов задоволити.

Представник позивача підтримала позов в уточненому вигляді та додатково пояснила, що відповідачі проживають ІНФОРМАЦІЯ_2 в одному будинку , але мають різні входи і кожен створив нову сім'ю. Оглядаючи матеріально-побутові умови, в яких проживають батьки дитини, встановлено, що вони є антисанітарними і в таких умовах дитина не може проживати , відповідачі перебували в стані алкогольного сп'яніння і разом з ними були і діти. В будинку відсутнє газопостачання, а опалення пічне, дров на зиму немає, запасу продуктів харчування також не було, в кімнатах не прибрано, підлога і вікна брудні, у коридорі у вікні відсутнє скло. Сусіди вказують, що відповідачі вживають спиртні напої, а в стані алкогольного спяніння влаштовують сварки бійки і діти просять зателефонувати до бабусі, щоб вона їх забрала. Басуся забирає їх на деякий час, а потім знову повертає батькам. На зауваження ОСОБА_7 реагує агресивно. Умови для постійного проживання з ними сина відсутні.

Особа, яка представляє інтереси малолітнього ОСОБА_2- ОСОБА_3 підтримала позовні вимоги та вказала, що оскільки жити з батьками є неможливо, в їх будинку жахливі умови, батьки зловживають спиртними напоями, ведуть себе неадекватно, то внуки живуть у неї, батьки вихованням та утриманням дітей не займаються.

Відповідачі в судовому засіданні, кожен зокрема, не заперечували проти задоволення позову. Пояснювали, що не можуть створити належних умов для проживання дітей через відсутність коштів.

Заслухавши пояснення сторін , свідків, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним.

Встановлено, що відповідачі не перебувають у зареєстрованому шлюбі, вони є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.5).

Однак стосунки між ними не склалися, вони проживають окремо, але в одному будинку по вул. Харківській,4 в м.Болехові.

Відповідно до актів обстеження матеріально-побутового стану сімї відповідачів, доданих фотодокументів, вбачається, що у вказаному будинку, що є з двох кімнат , проживають четверо дорослих осіб : відповідачка ОСОБА_8 із співжителем та відповідач ОСОБА_4 і господар будинку. В будинку відсутнє газопостачання, опалення пічне, але дров немає . Запасів продуктів харчування немає. В кімнатах брудно, в коридорі відсутнє скло у вікні . Сусіди пояснюють, що відповідачі постійно п'яні, конфліктують між собою, б'ються в присутності дітей. Діти плачуть та просять телефонувати до бабусі, щоб їх забрала до себе.(а.с.62-66).

ОСОБА_3, бабуся ОСОБА_2, підтвердила, що дійсно деколи і серед ночі діти , в тому числі ОСОБА_2, прибігали до неї та просили притулку, деякий час живуть в неї, а потім знову повертаються до батьків, де жити неможливо.

Орган опіки та піклування вважає небезпечним залишення дитини у відповідачів для її морального виховання, а тому доцільним є відібрання від батьків без позбавлення батьківських прав та передання її органу опіки та піклування для подальшого влаштування в сімейні форми виховання, про що зазначено у відповідному висновку (а.с.20-21).

Вказані обставини підтвердила в судовому засіданні свідок ОСОБА_9, яка вказала, що дана сімя була взята на облік у 2014 році. У сімї складні стосунки, батьки постійно випивають, не цікавляться вихованням та матеріальним утриманням дітей. У будинку, де вони живуть, не має умов для проживання дітей, немає окремої кімнати для дітей, стеля в аварійному стані. Коли батьки напиваються, то діти просять подзвонити до бабусі, щоб вона їх забрала.

Свідок ОСОБА_10 вказала, що є сусідкою ОСОБА_3 вихованням та утриманням ОСОБА_2 займається його бабуся. Батьки зовсім дитиною не цікавляться, пиячать.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання малолітньої дитини, наданим службою у справах дітей ї встановлено, що малолітня дитина проживає в агресивному середовищі в сім'ї, де його батьки зловживають алкогольними напоями, вчиняють бійки, а дитині доводиться втікати з дому і ночувати у бабусі та рекомендовано відібрати дитину від батьків.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2 - 5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Відповідно до ст. З Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно положень ст. 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують щоб дитина не розлучалася з батьками, всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

При цьому поняття розлучення слід тлумачити з огляду на право одного з батьків на спілкування з дитиною та обов'язок другого батька надати можливість для такого спілкування.

Відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Таким чином, при розгляді справ щодо місця проживання дитини, суд насамперед має виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв'язки, місце навчання, психологічний стан тощо.

Пунктом 3. ст. 170 СК України встановлено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дітей.

Таким чином, відповідачі при зміні свого ставлення до виконання батьківських обов»язків, покращенні побутових умов свого проживання не позбавлені права звернутися до суду з заявою про повернення дитини.

Враховуючи встановлені по справі обставини, суд вважає необхідним, з метою захисту прав дитини та якнайкращому забезпеченню її інтересів, відібрати дитину від батьків без позбавлення батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.7,10, 11, 60,209, 212-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В :

Позов задоволити.

Відібрати без позбавлення батьківських прав у матері ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4 та батька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 та передати органу опіки та піклування виконавчого комітету Болехівської міської ради для подальшого влаштування в сімейні форми виховання.

Стягнути в дохід держави з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 судовий збір по 609 (шістсот дев'ять) грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Болехівський міський суд.

Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Головенко О.С.