Справа № 344/8376/13-ц
Провадження № 22-ц/779/2175/2015
Головуючий у 1 інстанції Домбровська Г. В.
Суддя-доповідач Ковалюк Я.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Ковалюка Я.Ю.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю: апелянта ОСОБА_2, позивача ОСОБА_3 та його представника-Григорьєва І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 19 серпня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

Позивач за первісним позовом звернувся в суд із зазначеним позовом, який просив задовольнити, посилаючись на відсутність спадкоємців першої черги за законом, відсутність заповіту та відмовою інших спадкоємців від спадщини, а він як спадкоємець другої черги за правом представлення, має право на отримання спадщини після смерті ОСОБА_4

Позивач за зустрічним позовом, заперечуючи первісні позовні вимоги, вказала, що вона є племінницею померлої ОСОБА_4 і на підставі складеного заповіту, має право на все майно, яке було її особистою власністю, а також часткою у власності подружжя.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 серпня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно:

- 3/4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

- 3/4 підвалу, зареєстрованого за квартирою АДРЕСА_1;

- Гараж АДРЕСА_3;

- 3/4 гаражу АДРЕСА_4;

- 3/4 земельної ділянки площею 630 кв.м. для ведення садівництва, що розташована в с. Черніїв Івано-Франківської області;

- 3/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_4 в Івано-Франківському відділенні № 4 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк» 30.10.2006 року, договір SAMDN 9382, рахунок НОМЕР_1, поточна сума - 21267,00 грн.;

- 3/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_5 в Державному ощадному банку України, рахунок НОМЕР_2, поточна сума вкладу - 16000,00 грн.;

- 1/2 частки автомобіля ВАЗ-21063, 1988 року випуску.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2114,14 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом:

- 1/2 частки автомобіля ВАЗ-21063, 1988 року випуску.

- 1/4 земельної ділянки площею 630 кв.м. для ведення садівництва, що розташована в с. Черніїв Івано-Франківської області;

- 1/4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1;

- 1/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_4 в Івано-Франківському відділенні № 4 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк» 30.10.2006 року, договір SAMDN 9382, рахунок НОМЕР_1, поточна сума вкладу - 21267,00 грн.;

- 1/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_5 в Державному ощадному банку України, рахунок НОМЕР_2, поточна сума вкладу - 16000,00 грн.;

- 1/4 гаражу АДРЕСА_4.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 61,00 грн.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її тітка ОСОБА_4,внаслідок чого відкрилась спадщина за заповітом, згідно якого вона є єдиним спадкоємцем усього належного тітці майна, з чого би воно не складалось і де б воно не знаходилось, а також усього того, на що вона за законом матиме право. На підставі заповіту ОСОБА_4, посвідченого 12 лютого 2009 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чумакевич Л.М., в установлений законом строк, вона звернулась в Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини за заповітом (нотаріальна справа №1195/2009). Однак, свідоцтво про право на спадщину за заповітом їй не видавалось. Спадкове майно, що належало ОСОБА_4 на дату відкриття спадщини, складається з її особистого майна, придбаного до укладення шлюбу з ОСОБА_5 в 1994 році та ? частини майна, що знаходилось у спільній сумісній власності подружжя.

Апелянт також вказує, що в порушення вимог статті 131 ЦПК України, судом першої інстанції не прийнято до уваги заперечень щодо черговості одержання права на спадщину, не досліджено матеріалів спадкової справи, доказів спадкування за правом представлення, інших доказів, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги. Позовні вимоги ОСОБА_3 (уточнена редакція позовної заяви від 26.02.2014 року) суперечать вимогам чинного законодавства України, зокрема, статті 1276 ЦК України, якою встановлено, що якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини - ч.1 ст. 1270 ЦК України.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Отже, обов'язкова частка не входить до загального спадкового майна, в порядку спадкової трансмісії, як того вимагає ОСОБА_3

Вказує також і те, що вона протягом останніх трьох років доглядала хворих тітку ОСОБА_4 та її чоловіка ОСОБА_5, постійно мешкаючи з ними в квартирі, а саме: готувала їсти, прибирала в квартирі, купувала харчі та ліки, оплачувала комунальні послуги. Всі витрати на поховання тітки понесла саме вона. Однак судом не надано оцінки зазначеним обставинам та ухвалено незаконне рішення.

З цих підстав, рішення суду першої інстанції апелянт просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог та визнати за нею право на спадкове майно за заповітом, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4 на праві приватної власності та на ? частку у майні спільної сумісної власності подружжя, яке віднесене до спадкового майна, а саме: автомобіль ВАЗ-21063, 1988 року випуску; земельну ділянку 0,0630га, що розташована в с. Черніїв Тисменицького району; гараж АДРЕСА_4; депозитний вклад, відкритий на ім'я ОСОБА_4 в Івано-Франківському відділенні № 4 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк» на суму - 21267,00 грн.; ? квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1; ? квартири з підвальним приміщенням 20кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1; ? від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_5; ? гаражу АДРЕСА_3.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 просила відмовити.

В судовому засіданні апелянт та її представник доводи апеляційної скарги підтримали з мотивів поданих у апеляційній скарзі, просили про їх задоволення.

ОСОБА_3 та його представник-ОСОБА_10 доводи апеляційної скарги заперечили, вважаючи, що суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову. Вважали, що підстав для задоволення апеляційної скарги немає, тому просили рішення в даній справі залишити без змін.

Вислухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 двічі перебували в шлюбі: в період з 27 липня 1968 року по 16 липня 1980 року, та з 20 травня 1994 року і до смерті.

12 лютого 2009 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Чумакевич Л.М. (а.с.21), за змістом якого усе належне їй майно, з чого би воно не складалося і де б воно не знаходилося, а також усе те, на що вона за законом матиме право, заповіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_3 від 04 серпня 2009 року (а.с. 19) ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 у віці 66 років.

02 грудня 2009 року ОСОБА_2 звернулася до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, як зазначила ОСОБА_2, свідоцтво про право на спадщину за заповітом їй не було видано.

У відповідності до свідоцтва про смерть серія НОМЕР_4 від 01 грудня 2009 року (а.с.6) ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 65 років.

Наявними в матеріалах справи документами підтверджується, після смерті ОСОБА_5 відсутні визначені статтею 1261 ЦК України спадкоємці за законом першої черги спадкування.

Докази наявності інших спадкоємців за законом чи заповітом після смерті ОСОБА_5 станом на час розгляду в матеріалах справи відсутні.

Відтак, як єдиний спадкоємець (враховуючи факт відмови всіх інших спадкоємців), другої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_3 звернувся до Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва право на спадщину за законом.

Листом від 04 червня 2010 року № 1259/02-14/4 (а.с.10 т.2) державним нотаріусом Першої Івано-Франківської державної нотаріальної контори Вінтоняк М.В. рекомендовано ОСОБА_3 надати правовстановлюючі документи про належність майна спадкодавцеві та після їх надання здійснити перевірку відсутності заборони або арешту цього майна, а також рекомендовано звернутися до суду визнання права власності на спадкову частину квартири.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_3. як спадкоємець ОСОБА_5 за законом, та ОСОБА_2, як спадкоємець ОСОБА_4 за заповітом, звернулися до суду з первісним та зустрічним позовом про визнання права власності на спадкове майно.

Відповідно до частини 1 статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (частина 1 статті 1217 ЦК України

Частиною 1 статті 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

В контексті застосування норм матеріального права при вирішенні даної цивільної справи суд першої інстанції правильно застосував до правовідносин подружжя ОСОБА_4 при визначенні режиму власності (особиста чи спільна сумісна) норми Кодексу про шлюб та сім'ю України від 20.06.1969 року щодо майна, набутого до 01 січня 2004 року, та норми Сімейного кодексу України щодо майна, набутого після 01 січня 2004 року.

Відповідно до частини 1 статті 22 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Згідно зі статтею 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України майно, яке належало кожному з подружжя до одруження,а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Роздільним майном кожного з подружжя є також речі індивідуального користування (одяг, взуття тощо), хоча б вони і були придбані під час шлюбу за рахунок спільних коштів подружжя, за винятком коштовностей та предметів розкоші. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Однак, суд першої інстанції встановивши, що автомобіль ВАЗ-21063 1988 року випуску, був подарований ОСОБА_4 на підставі договору дарування № 268 від 17 березня 1988 року (що підтверджується технічним паспортом автомобіля НОМЕР_5 від 16 березня 1988 року (а.с.61-62 т.2) й відповідно до статті 24 Кодексу про шлюб та сім'ю України є особистою власністю ОСОБА_4, в порушення вищезазначених вимог, визнав його спільною частковою власністю й з врахуванням положень ч.1 ст.1241 ЦК України визнав за ОСОБА_3,ОСОБА_2 по 1/2 автомобіля ВАЗ-21063 1988 року випуску.

Порушення норм матеріального права та невідповідність висновків суду обставинам справи призвело до помилкового визначення часток сторін у спадковому майні та до невірного розподілу судових витрат між сторонами й на переконання колегії суддів є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про часткове задоволення апеляційної скарги та позовних вимог сторін відповідно.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 19 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на спадкове майно загальною вартістю-328769.58 грн., з яких:

- 3/4 квартири АДРЕСА_1 -244394.25 грн.;

-3/4 підвалу, зареєстрованого за квартирою АДРЕСА_1, який є невід'ємною частиною квартири й охоплюється ціною квартири;

- гараж АДРЕСА_3-42000 грн.;1

- 3/4 гаражу АДРЕСА_4-14250 грн.;

- 1/4 земельної ділянки площею 630 кв.м. для ведення садівництва, що розташована в с. Черніїв, Тисменицького району, Івано-Франківської області-175.08 грн.;

- 3/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_4 в Івано-Франківському відділенні № 4 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк» 30.10.2006 року, договір SАМDN 9382, рахунок НОМЕР_1. поточна сума-21267,00 грн.-15950.25 грн.;

- 3/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_5 в Державному ощадному банку України, рахунок НОМЕР_2, поточна сума вкладу - 16000,00 грн.- 12000 грн.;

- 1/4 частки автомобіля ВАЗ-21603, 1988 року випуску-2800 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 3335,23 грн.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за заповітом загальною вартістю - 96 056.74 грн:

- 3/4 частки автомобіля ВАЗ-21603, 1988 року випуску- 8 400 грн;

- 3/4 земельної ділянки площею 630 кв.м. для ведення садівництва, що розташована в с. Черніїв, Тисменицького району, Івано-Франківської області-525.24грн.;

- 1/4 квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1-81464.75 грн.;

-1/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_4 в Івано-Франківському відділенні № 4 Івано-Франківської філії ПАТ КБ «Приватбанк» 30.10.2006 року, договір SАМDN 9382, рахунок НОМЕР_1 поточна сума вкладу -21267,00 грн.-5316.75 грн.;

- 1/4 від суми депозитного вкладу, відкритого на ім'я ОСОБА_5 в Державному ощадному банку України, рахунок НОМЕР_2. поточна сума вкладу 16000,00 грн.- 4000 грн.;

- 1/4 гаражу АДРЕСА_4-4750 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати зі сплати судового збору в сумі 28.00 грн.

В задоволенні решти вимог зустрічного позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання ним

Головуючий Я.Ю. Ковалюк

Судді: І.О. Максюта

Р.Й.Матківський