Справа № 136/1683/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" жовтня 2015 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Липовецької районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, обґрунтовуючи підставність позову тим, що від спільного проживання у шлюбі із відповідачем, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, народилась дочка - ОСОБА_3. 20.05.2005 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано та з того часу вони разом не проживають. Дочка проживає з нею та перебуває на її повному утриманні. Згідно постанови Вінницького районного суду від 29.12.2003 року за виконавчим листом № АЕ-129 від 29.12.2003 року відповідач зобов'язаний сплачувати на її користь на утримання дочки аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 8,50 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 18.12.2003 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідач жодних проплат по аліментах не здійснює, хоча в даний час він неофіційно працює на будівництві в місті Вінниці, де отримує нерегулярний, мінливий дохід, який витрачає на свої потреби. Розмір визначених за судовим рішенням аліментів не забезпечує нормального життєвого існування та розвитку дитини, оскільки в даний час пройшло різке подорожання продуктів харчування, одягу, а тому вона не має змоги хоча б мінімально забезпечити потреби дитини. Ураховуючи наведені обставини, позивач просила суд змінити розмір стягуваних з відповідача аліментів з 1/4 частини його заробітку на тверду грошову суму та стягувати їх з відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 550 гривень щомісячно і до повноліття дитини. Позивач вважає, що відповідач спроможний виплачувати такий розмір аліментів, оскільки інших дітей відповідач не має та стягнення за іншими виконавчими документами не проводяться.

Крім цього, позивач зазначає у позові, що 14.02.2009 року вона, ОСОБА_1, зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, з яким спільно займаються вихованням її дочки, піклуються про її фізичний та духовний розвиток, підготовку до самостійного життя. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до дочки, не спілкується з дочкою в обсязі необхідному для її належного сприйняття його як батька, не проявляє до неї батьківської турботи, не цікавиться її життям, не турбується про її фізичний та духовний, моральний розвиток. Дочка не має до відповідача жодних родинних почуттів, відповідач ігнорує факт спорідненості з дочкою. Своїм батьком дочка визнає її чоловіка - ОСОБА_4, який піклується та утримує їх. Теперішній чоловік має намір удочерити її дочку, оскільки в сім'ї склались доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини. ІНФОРМАЦІЯ_3 року у неї та чоловіка народилась спільна дитина - син ОСОБА_6, який вважає її дочку рідною сестрою. Ураховуючи таку поведінку відповідача по відношенню до його дитини, що свідчить про ухилення від виконання батьківських обов'язків понад 11 років, хоча будь-яких перешкод вона, як мати дитини, щодо цього не чинила, позивач просила суд також винести рішення про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню його дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, просила суд позов задовольнити у заявленому обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що в зв'язку з тим, що позивачка не давала йому можливості спілкуватись з дитиною, відтак він не сплачував аліменти. В даний час він усвідомив свої помилки та бажає спілкуватись з дитиною та буде виплачувати аліменти, однак в тій сумі яка була присуджена судом, на зміну розміру аліментів не погоджується так як від другого шлюбу у нього народилось двоє дітей, він не працює та не має змоги виплачувати аліменти в збільшеному розмірі, тобто погіршилось його матеріальне становище.

Представник служби у справах дітей Липовецької РДА, який дії на підставі довіреності від 19.10.2015 року Іванюк В.М., висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно його малолітньої дочки ОСОБА_3 підтримала, вказала на наявність визначених законом підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Згідно свідоцтва про народження серія НОМЕР_1, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_2, та ОСОБА_1 (а.с.7).

Згідно постанови Вінницького районного суду від 29.12.2003 року з відповідача на користь позивача на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 присуджено аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, але не менше 8,50 гривень щомісячно, починаючи стягнення з 18.12.2003 року і до повноліття дитини (а.с.11).

20.05.2005 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Вінницького районного управління юстиції, Вінницької області в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №97 та видано свідоцтво про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 (а.с.6).

14.02.2009 року позивач зареєструвала шлюб з громадянином ОСОБА_4, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Липовецького районного управління юстиції Вінницької області в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 5 та видано свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_3 (а.с.8).

Як убачається із довідки виданої відділом ДВС Вінницького РУЮ від 15.06.2015 року за № 481/09, за період з 18.12.2003 року по 10.06.2015 року за виконавчим листом № АЕ-129 від 29.12.2003 року ОСОБА_1 дійсно не отримувала аліментів з ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_3 (а.с. 12).

Згідно довідки виданої управлінням праці та соціального захисту населення від 12.05.2015 року №378, ОСОБА_1 перебуває на обліку та з 01.10.2009 року до 30.04.2015 року, у зв'язку із чим їй призначено тимчасову допомогу, оскільки батько ухиляється від сплати аліментів на дитину ОСОБА_3 (а.с. 13). Розмір такої тимчасової допомоги позивачеві виплачено в період з вересня 2006 року по серпень включно 2009 року в сумі 5493,39 гривень, що доведено довідкою виданою Управлінням праці та соціального захисту населення Вінницької РДА від 13.05.2015 року за №1235 сума (а.с. 14).

Довідка видана Липовецькою загальноосвітньою школою 05.06.2015 року за № 44 свідчить про те, що батько ОСОБА_3, - ОСОБА_2 не бере участі у вихованні дитини, в тих питаннях, що стосуються навчального закладу, який відвідує дитина (а.с. 15).

Дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована та проживає біля матері, на що вказує довідка видана Липовецькою міською радою від 03.06.2015 року за №2381 та від 08.06.2015 року за № 2461. До складу сім'ї ОСОБА_1 входять: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, сестра чоловіка ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, чоловік ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, свекруха ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_6, свекор ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.16,17).

З акта обстеження матеріально побутових умов ОСОБА_1 слідує, що вона сама виховує дитину, створила їй належні умови для виховання та розвитку, в дитини є своє місце для занять, забезпечена в достатній мірі одягом, хорошим харчуванням, мати дбає про її належне виховання та навчання, у дитини є для занять та розваг спортивний інвентар та оргтехніка. Батько ОСОБА_2 не навідується, не цікавиться дитиною, не надає коштів для її утримання, не спілкується з дитиною протягом 11 років.

Питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини - доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 було предметом розгляду Комісії з питань захисту прав дитини Липовецької райдержадміністрації та за наслідками розгляду даного питання 31.08.2015 року було видано висновок, відповідно до якого комісія дійшла висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав стосовно його доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Судом встановлено, що правовідносини, що виникли між сторонами цього спору регулюються Главою 13 „Особисті немайнові права і обов'язки батьків та дітей" Сімейного кодексу України та Главою 15 „Обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання" Сімейного кодексу України.

Так, статтею 150 СК України визначено обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, відповідно до якої поміж інших обов'язків, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Із змісту ст. 164 СК України, слідує, що мати батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до рекомендацій викладених у п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК . Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Зважаючи на викладене та у контексті наведених вище правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт того, що відповідач не піклуються про фізичний і духовний розвиток своєї доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини як складову виховання; не спілкуються з нею в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, тощо.

За таких обставин таку поведінку відповідача суд розцінює як ухилення від виховання дитини та покладених на нього законодавством обов'язків, а отже позов в цій частині підлягає до задоволення.

Що ж стосується вирішення питання про зміну розміру аліментів на утримання доньки, то слід вказати на таке.

Відповідно до ч.2 ст.166 вказаного Кодексу, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Наведене узгоджується і з приписами викладеними в ч. 4 ст.12 Закону України "Про охорону дитинства" де передбачено, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов'язку утримувати дитину.

Як було встановлено судом, за постановою Вінницького районного суду від 29.12.2003 року з відповідача на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 присуджено аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 8,50 гривень щомісячно, починаючи з 18.12.2003 року. Однак з 18.12.2003 року по 10.06.2015 року відповідач аліментів за даним виконавчим листом не сплачує, а тому як наслідок позивач отримує соціальну тимчасову допомогу на дитину в Управлінні праці та соціального захисту населення у відповідності до Постанови №189 від 22.02.2006 року згідно Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року N 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Виходячи із системного аналізу положень ст. 192 СК України, зробленого у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року N 143цс13, зазначена стаття вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Позивач, звертаючись до суду із позовом про зміну розміру аліментів присуджених із відповідача на її користь за судовим рішенням із частки від заробітку на тверду грошову суму вказала на те, що на момент звернення до суду із позовом у неї утворилась нова сім'я, у зв'язку із чим було зареєстровано шлюб із іншою людиною. Від цього шлюбу вони мають дитину. Однак жодних доказів на погіршення чи поліпшення свого матеріального стану вона не надала.

У той же час відповідач також підтвердив обставини належними доказами щодо зміни його сімейного стану, зокрема: народження двох дітей у другому шлюбі, а саме: сина ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_8 та сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_9, проте не надав доказів на поліпшення чи погіршення матеріального становища.

Наразі зібрані у справі докази вказують на відсутність підстав для зміни раніше встановленого розміру аліментів, які присуджені із відповідача на користь позивача на утримання їх спільної дитини, а відтак, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги в цій частині не підлягають до задоволення.

Вирішуючи питання судових витрат, суд керується ст. 88 ч. 1 ЦПК України, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягнення понесені нею та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору за вимогами про позбавлення батьківських прав, а за вимогами про зміну розміру аліментів у задоволенні яких було відмовлено, судові витрати компенсувати за рахунок держави, оскільки позивач при пред'явленні позову за такими вимогами від їх сплати була звільнена.

На підставі викладеного та керуючись ст. 150, 164, 165, 166, 180, 182, 183, 184, 192 Сімейного кодексу України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_10, жителя АДРЕСА_1 а, батьківських прав стосовно його малолітньої дочки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 487 ( чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 487, 20 гривень компенсувати за рахунок держави, в порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини та органу опіки та піклування за місцем проживання дитини.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко