Номер провадження: 22-ц/785/5393/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

За участю секретаря-

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеси апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року по справі за позвом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5

-про стягнення кредитної заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

06 лютого 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, та просив суд стягнути достроково суму кредитної заборгованості в розмірі 631161.68 грн. та понесених судових витрат - 3654,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 03.09.2008 року між ТОВ « Український промисловий банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 623-013и /ФКВІП, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 189 295,00 дол.США з розрахунку 13,40% річних на строк до 31 серпня 2023 року.

30.06.2010року міжТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладеноДоговір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ«ДельтаБанку»,

Посилаючись на те, що позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином невиконує, про що неодноразово повідомлявся в тому числі й шляхом направлення письмової вимоги про виконання зобовязань згідно умов кредитного договору у звязку з чим, станом на 16.12.2013 року виникла заборгованість за кредитним договором:

-тіло кредиту - 448 268,38 грн.

-заборгованість за відсотками 140 717.32 грн.

-комісія за ведення кредиту-42 175,97 грн.

В звязку з невиконанням умов кредитного договору позивач просить задовольнити позовні вимоги та стягнути достроково всю суму кредитної заборгованості.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року в задоволені позовних вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового, про задоволення позовних вимог в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що строк позовної давності обчислюється з кінцевої доти повернення кредиту- 2023 року в розумінні ст.261 ч.5 ЦК України , а не з 2010 року.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, що зявились, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за наступних підстав.

Відмовляючи в заявлених вимогах, районний суд виходив з вимог ч. 4 ст.267 ЦК України посилаючись на те, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду.

З таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 03.09.2008 року між ТОВ « Український промисловий банк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 623-013и /ФКВІП, згідно з умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти в розмірі 189 295,00 дол.США з розрахунку 13,40% річних на строк до 31 серпня 2023 року.

30.06.2010року міжТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено Договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ«ДельтаБанку».

Відповідно до п. 2.4, 2.5 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячно частинами у розмірі не менш як 1051,00 гривень по 20 (двадцяте) число (включно) кожного

місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання Кредиту шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку Позичальника та/або шляхом внесення готівки до каси банку.

Як вбачається в витребуваного розрахунку судом апеляційної інстанції на час передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанку»накористьАТ«ДельтаБанку» сума кредитної заборгованості (поточна) відповідача становила 56 082, 62 дол. США, сума простроченої заборгованості становила-0.

При цьому, сума простроченої кредитної заборгованості на 01.06.2015 року зазначена -56082,62 дол США.

Відповідно до ст.1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.І ст.1048 ЦК).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.І ст.626 ЦК).

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно з нормою ст.526 ЦК зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обігу або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобовязання» (стст.530, 631 ЦК).

Якщо в зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Як убачається з матеріалів справи, сторони встановили як строк дії договору до повного погашення позичальником заборгованості за кредитами та процентами за користування ними (п.1.3 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 31 серпня 2023 року , так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісяця по 20 число включно кожного календарного місяця для основної заборгованості (п.2.4 кредитного договору) і для процентів за користування кредитом (п.2.6 кредитного договору).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК).

Між тим, як вбачається з графіка погашення кредитної заборгованості день платежу встановлено до 20.09.2010 року, наступний графік сторонами не узгоджено.

Згідно довідки від 16.12.2013 року загальна сума заборгованості на 16.12.20-13 року склала 631161.68 грн.(а.с.17).

Відповідно до досудової вимоги від 23.12.2013 року АТ «Дельта Банк» вимагав сплатити прострочену заборгованість(поточну) в сумі 73 687, 69 дол США ( а.с.18).

Однак, поточна заборгованість позичальника перед банком може стягуватись в судовому порядку без жодних письмових повідомлень чи інших застереженьа тому вона не може вважатись вимогою банку про дострокове повернення кредиту.

Дострокове повернення кредиту має чітко встановлену процедуру, а у вимозі банку, надісланій позичальнику мають бути викладені вимоги банку виключно про дострокове повернення кредиту.

Свобода договору закріплена у ст. ст, 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. З ст. б ЦК України).

Між тим, п.6.2. передбачений порядок дострокового повного погашення кредитної заборгованості. Зокрема передбачено, що позичальник зобовязаний протягом 30 календарних днів з дати отримання Позичальником відповідної вимоги Банку повернути суму заборгованості.

Позивач не надав доказів на підтвердження отримання ОСОБА_5 вимоги Банку щодо дострокового погашення боргових зобовязань.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20.07.2015 року були витребувані у позивача докази отримання ОСОБА_5 вимоги щодо погашення дострокового боргу за кредитним договором від 03.09.2008 року № 623-013/ФКВІП.

Проте в судовому засіданні представник позивача заявив, що такі докази відсутні.

Крім того, позов заявлено 06.02.2014 року, розрахунок заборгованості наданий з 01.07.2010 року заа всією сумою кредитної заборгованості .

Відповідач прсила суд застосвати строк позовної давності.

На вимогу аппеляційного суду( ухвала від 20.07.2015 року) надати розрахунок щомісячної заборгованості позивачеи не виконано.

За таких обставин, судова колегія прийшла до висновку, що позивач не набуває права дострокового звернення кредитної заборгованості так як не направив позичальнику, у передбаченому договором порядку, письмової вимоги про дострокове повернення кредиту, не надав розрахунку щомісячної заборгованості по черговим платежам, а тому приходить до висновку, що вимоги не можуть бути задоволені.

Строк виконання кожного щомісячного зобовязання, згідно із ч.З ст.254 ЦК. спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязаний його початок (ст.253 ЦК).

Відповідно до ст.256 ЦК позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у 3 роки (ст.257 ЦК).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.І ст.261 ЦК).

Так, за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у стст.252255 ЦК.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони прайа на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У справі, яка переглядається, суд установив, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобовязаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Виходячи з того, що строк кредитного договору спливає 31 серпня 20023 року , районний суд прийшов помилкового висновку, що позовні вимоги подані після спливу строку позовної давності та безпідставно відмовив в позовних вимогах з цих підстав.

Виходячи з того, що суд першої інстанції помилково застосував вимоги ч.4 ст.267 ЦК України т, що свідчить про порушення судом вимог ст..212-214 ЦПК України та не врахував норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому з підстав ст.309 ч.1 п.3,4 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволені вимог з підстав передчасного звернення до суду з вимогою про дострокове повернення кредитної заборгованості.

Керуючись ст.ст.309,316,317,319 ЦПК України

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ ОСОБА_6» задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2015 року скасувати.

В позовних вимогах ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_5 про стягнення кредитної заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді-

ОСОБА_7

ОСОБА_4