Справа № 686/9302/15-ц
Справа № 2/686/3718/15
Рішення

Іменем України

заочне

05 жовтня 2015 рік м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючого судді Колієва С.А.

при секретарі Конопко А.П.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника органу опіки та піклування

виконавчого комітету Хмельницької міської ради Качуровської І.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, тертя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

встановив:

14 травня 2015 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою, в якій просила позбавити ОСОБА_4 батьківських прав сто воно його неповнолітньої доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 14.07.2005 року був розірваний шлюб, який був укладений між нею та відповідачем. Від вказаного шлюбу вона та відповідач мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. З часу розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з нею. Також, за рішенням суду з відповідача на її користь були стягнуті аліменти на утримання їх спільної доньки. Відповідач належним чином не виконує свій обов'язок з утримання доньки, несвоєчасно сплачує аліменти та має заборгованість з їх сплати, яка станом на 30.04.2015 рік становить 4 145,54 гривень. Відповідач не приймає участі у вихованні доньки, не відвідує її, станом її здоров'я , успіхами у навчанні не цікавиться; жодним чином не приймає участі у її житті.

Крім того, зазначила, що через те, що донька планує свої подальші навчання та відпочинок за кордоном, це потребує отримання від відповідача відповідні дозволи та створює масу незручностей: вони з відповідачем не спілкується, у нього є інша сім'я.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Пояснила суду, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого вони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з відповідачем був розірваний 14.07.2005 року. З часу розлучення (протягом останніх 10 років) відповідач жодного разу не відвідував доньку, її життям не цікавився, участі у її вихованні, навчанні та розвитку не приймав, хоча перешкод у цьому йому ніхто не чинив. Жодного разу відповідач не вітав доньку з днем її народження, чи іншими святами. За рішення суду з ОСОБА_4 на її користь на утримання доньки були стягнуті аліменти, проте таку матеріальну допомогу на утримання своєї дитини останній надавав неналежним чином - несвоєчасно сплачував аліменти. Крім того, вказала, що донька бажала виїхати за кордон на навчання (поліпшити знання з англійської мови) і для цього необхідна була згода батька. Вони намагалися отримати таку згоду, проте відповідач таку згоду не бажав надавати, при цьому жодним чином не обґрунтовував свою позицію. Врешті він надав таку згоду, проте виїзд доньки був під загрозою зриву. Також зазначила, що при спілкуванні доньки з відповідачем з приводу надання ним дозволу на її виїзд за кордон, останній казав, що непотрібно його турбувати з цього приводу, оскільки він не визнає її за свою дитину.

Представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Надав пояснення аналогічні викладеним у позові. Просив суд врахувати, що протягом тривалого часу (майже 10 років) відповідач не спілкується зі своєю донькою, участі у її вихованні не приймає, її успіхами у школі, станом здоров'я не цікавиться, та взагалі будь-якої участі у житті доньки не приймає.

Представник органу опіки та піклування виконкому Хмельницької міської ради, зазначила, що позов є обґрунтованим, при цьому при вирішенні спору покладалася на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин. Надав суду заяву, в якій зазначив, що заборгованості по аліментах у нього не існує, а з приводу позову зазначив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав у випадку коли донька сама цього бажає.

Суд, вислухавши пояснення позивача, її представника, думку представника органу опіки та піклування, допитавши свідків і перевіривши матеріали справи, вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки повинні піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки повинні поважати дитину.

Згідно ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважних причин і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно роз'яснень, викладених у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.3007 року із внесеними змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 14 липня 2006 року.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане підтверджено свідоцтвом про народження дитини, в якому сторони зазначені як її батьки.

Згідно довідки № 213 від 30.04.2015 року, яка видана Хмельницькою спеціалізованою середньою загальноосвітньою школою І-ІІІ ступенів №1 встановлено, що ОСОБА_5 навчається у вказаному навчальному закладі з вересня 2006 року та на даний час є ученицею 9-А класу. Вихованням дитини та її матеріальним забезпеченням займаються: мати - ОСОБА_1, дідусь ОСОБА_6 та бабуся - ОСОБА_7 За період навчання ОСОБА_5 її батько жодного разу школу не відвідував, на батьківських зборах чи інших класних та шкільних заходах присутнім не був; вихованням та навчанням дитини не цікавиться.

Допитана відповідно до приписів ст.171 СК України, ОСОБА_5 суду пояснила, що ОСОБА_4 є її батьком. Протягом останніх 10 років (з часу розлучення батьків) вона його майже не бачила. Батько її ніколи не відвідував, між ними взагалі не існує будь-якого зв'язку та останній не сприймає її як свою дитину. Так, коли вона оформляла документи на виїзд за кордон на навчання, вона телефонувала батькові аби він дав на це згоду. Проте батько не бажав з нею спілкуватися, дав трубку свої теперішній дружні, а одного разу взагалі сказав, що не повинен давати такий дозвіл, оскільки вона не його сім'я та він не бажає підтримувати з нею жодних стосунків. Також пояснила суду, що коли інколи зустрічаються на вулиці, то батько робить вигляд що її не помічає. Зазначила, що у зв'язку з таким ставленням, відсутності жодного зв'язку з батьком, вона не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо неї.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сестрою позивачки. Приблизно 10 років тому її сестра та ОСОБА_4 розлучилися. Після розлучення їх спільна дитина ОСОБА_5, 2000 року народження, залишилися проживати разом з матір'ю. Відповідач з того часу з донькою не спілкувався, та не намагався цього робити, життям доньки не цікавився, участі у її вихованні не приймав. Зазначила, що взагалі відповідач не ставить до ОСОБА_5, як до своєї дитини, її інтересами та прагненнями не цікавиться.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснив, що він є класним керівником класу в якому навчається ОСОБА_5. Зазначив, що до школи постійно приходять її мати або дідусь. Батька жодного разу за весь період навчання ОСОБА_5 у шкоді не було. Зі слів матері йому відомо, що батько ОСОБА_5 з нею не спілкується та участі в її житті не приймає. Зі слів самої ОСОБА_5 йому відомо, що свого батька вона практично не знає.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що вона проживає по сусідству з ОСОБА_1 Батько ОСОБА_5 - ОСОБА_4 протягом останніх 10 років (з часу розлучення з ОСОБА_1 у 2005 році) доньку свою не відвідував та з нею не спілкується. Також пояснила, що зі слів самої ОСОБА_5 їй стало відомо, що одного разу під час телефонної розмови ОСОБА_4 сказав, аби вона не телефонувала йому більше, бо не вважає її за свою сім'ю.

Таким чином, аналізуючи усі докази у сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач не виконує своїх обов'язків по вихованню доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1: протягом тривалого часу (з 2005 року, коли дитині було 5 років) останній її не відвідує, з донькою не спілкується, участі у її житті, вихованні не приймає, жодним чином не проявляє до дитини батьківської турботи та піклування.

Така поведінка батька до неповнолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїх обов'язків по її вихованню. Крім того, суд враховує думку дитини, яка пояснила суду, що будь-якого зв'язку з батьком у неї не існує, вона його практично не знає, з ним не спілкується, та останній всіляко намагається уникати зустрічей з нею.

Вищевикладені обставини, на переконання суду, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітнього доньки.

На підставі викладеного, ст. ст. 150, 164 СК України, керуючись ст. ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Позбавити ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав щодо його неповнолітньої дитини - доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

На рішення суду може бути подана апеляція до апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня винесення рішення.

Суддя: