У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Савченко В. О.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») та ОСОБА_5 про визнання поруки за договором поруки від 03 квітня 2006 року № 307-217 ДОУ 1 Н, укладеним між ним та відповідачем, припиненою з 28 вересня 2012 року.

Посилався на те, що кредитор без погодження із ним як поручителем змінив зобов'язання за кредитним договором від 03 квітня 2006 року № 307-217 ДОУ 1 Н, за виконання якого він поручився, збільшив розмір відсоткової ставки, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України його порука припинилася.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано поруку ОСОБА_4 за договором поруки від 03 квітня 2006 року № 307-217 ДОУ 1 Н, укладеного між ним та ПАТ «УкрСиббанк», такою, що припинена з 28 вересня 2012 року.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні позову.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалене у справі рішення апеляційного суду просить скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, необхідно відхилити з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що 03 квітня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 307-217 ДОУ 1 Н, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 42 тис. доларів США, а останній зобов'язався повернути кредит та сплатити проценти за його користування у розмірі 10 % річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 03 квітня 2027 року.

Цього ж дня на забезпечення виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 307-217 ДОУ 1 Н, згідно з умовами яких останній поручився перед кредитором за належне виконання позичальником ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань за кредитним договором від 03 квітня 2006 року № 307-217 ДОУ 1 Н.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та визнаючи такою, що припинена порука за договором поруки від 03 квітня 2006 року № 307-217 ДОУ 1 Н, суд першої інстанції виходив із того, що кредитор без погодження із поручителем змінив зобов'язання за кредитним договором щодо збільшення розміру процентної ставки, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності поручителя, а тому в силу вимог ч. 1 ст. 559 ЦК України порука ОСОБА_4 припинилася.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позову, апеляційний суд виходив із того, що позивач у суді не довів обставин, на які посилався на обґрунтування своїх вимог, зокрема, не довів факту підвищення кредитором процентної ставки за кредитним договором до 19 % річних. Із наданого банком до суду апеляційної інстанції розрахунку кредитної заборгованості вбачається, що заборгованість за кредитним договором нарахована банком, виходячи із процентної ставки у розмірі 10 % річних, яка передбачена умовами кредитного договору.

Доводи касаційної скарги про підвищення банком процентної ставки за кредитним договором без погодження із поручителем та вихід за межі доводів апеляційної скарги - безпідставні, оскільки висновки зроблені апеляційним судом ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє в інтересах ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

В. О. Савченко