Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/6257/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

02.09.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Вишневої міської ради, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна, -

встановив:

У червні 2015 року позивачка ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Вишневої міської ради, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що позивачка, ОСОБА_1, є рідною сестрою відповідачки - ОСОБА_3.

Відповідачка має малолітню дитину - її племінника - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З моменту народження малолітньої дитини відповідачка життям сина не цікавиться, веде аморальний спосіб життя, перебуває на обліку лікаря-нарколога та має II групу інвалідності.

Відповідачка веде такий спосіб життя, який проявляється в ухиленні на протязі тривалого часу від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина, вона не забезпечує дитину матеріально.

З метою уникнення виконання обов'язків батьків по вихованню, розвитку та забезпеченню дитини відповідачка фактично покинула свого сина в будинку своєї матері.

З того часу позивачка забезпечує племінника всім необхідним, купує одяг, взуття, іграшки, продукти харчування, доглядає за ним, оздоровлює на морі, піклується про його здоров'я, займаєть духовним розвитком дитини.

Позивачка зазначила, що є опікуном першої дитини відповідачки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, згідно з рішенням Києво-Святошинського районного суду від 27.06.2007 р. у справі № 2-2342/07, оскільки її мати, відповідачка, була позбавлена батьківських прав щодо неї.

За станом здоров'я малолітній ОСОБА_5 потребує особливої уваги та допомоги, оскільки хворіє на енурез та має поганий збір.

За термін часу, що складає більше ніж 2 роки відповідачка жодного разу не приїжджала провідати дитину, не поцікавилась її здоров'ям, жодного разу не допомогла ні фізично, ні матеріально.

Також, позивачка зазначила, що у неї є всі необхідні умови аби дитина проживала з нею та зі своєю рідною сестрою, а також отримувала належне піклування.

ОСОБА_1 матеріально забезпечена, має стабільний дохід. Вона добре усвідомлює всю відповідальність за долю дитини, розуміє, що дитина потребує кваліфікованого медичного лікування, особистого догляду, турботи, тому готова створити всі необхідні умови, щоб дитина почувала себе спокійно, була доглянутою.

З висновком про стан здоров'я дитини позивачка обізнана.

Тому, позивачка просила суд позбавити ОСОБА_3, мешканку АДРЕСА_2 батьківських прав стосовно її сина - малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та призначити її, ОСОБА_1, мешканку міста Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, проживаючу по АДРЕСА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_2.

В судове засідання позивачка не з'явилася. До суду направила заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутності, позов підтримала просила задовольнити.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася. До суду направила заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позов задовольнити.

Представники третіх осіб в судове засідання також не з'явилися. До суду направили заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи та зібрані по справі докази знаходить, що заявлені вимоги позивачки підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Згідно до ст. 165 Сімейного кодекс України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до частин 4, 5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою участю є орган опіки і піклування.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 є матір'ю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, видане виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05.08.2009 року, актовий запис № 303. Відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов проживання 02.06.2015 року № 1/04-741, наданого Вишневою міською радою встановлено, що за адресою: АДРЕСА_1, малолітній ОСОБА_2 проживає разом з тіткою - гр. ОСОБА_1, де створені належні умови для навчання дитини, відпочинку та фізичного розвитку.

Відповідачка, ОСОБА_3, відповідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання 09.06.2015 року № 1/04-742, наданого Вишневою міською радою, проживає за адресою: АДРЕСА_3. В квартирі за вищевказаною адресою антисанітарні умови для проживання: на стінах присутній грибок. Санітарний стан приміщення незадовільний. Для дитини умови для проживання відсутні.

11 лютого 2014 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації розглядалося питання щодо визначення доцільності (недоцільності) позбавлення батьківських прав матері - гр. ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, гуртожиток, відносно малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, та надано матері - гр. ОСОБА_3 термін три місяці для налагодження стосунків з дитиною.

Однак на зауваження та рекомендації щодо налагодження стосунків з дитиною відповідачкою жодних дій не було вжито.

ОСОБА_3 на засіданні комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській райдержадміністрації від 27.08.2015 року написала заяву на ім'я голови Києво-Святошинської райдержадміністрації про те, що вона дає згоду на позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, у зв'язку із тим, що вона не може його матеріально забезпечувати та фізично виховувати.

Орган опіки та піклування при Києво-Святошинській районній державній адміністрації на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації від 27 серпня 2015 року № 12 (протокол № 16) вважає за доцільним позбавлення батьківських прав матері - гр. ОСОБА_3, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, гуртожиток, та проживає за адресою: АДРЕСА_3, відносно малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Позивачка, ОСОБА_1, яка є рідною тіткою малолітньої дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, має стабільний заробіток та власне житло.

ОСОБА_1 також має позитивні рекомендації, що підтверджується характеристикою з місця роботи позивачки - головного лікаря МСЧ ГП «Антонов», довідкою форми № 3 КП «Управління міським господарством» Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області Київської області № 644 від 22.05.2015 року та актом обстеження матеріально-побутових умов проживання громадян м. Вишневе від 02.06.2015 року № 01/04-741.

Статтею 141 СК України встановлено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, і розірвання шлюбу між ними не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Ч. 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості

Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, мешканку міста Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, прописану по АДРЕСА_2 батьківських прав відносно її сина - малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, оскільки відповідачка по справі ухиляються від виховання дитини, та свідомо нехтує щодо своїх обов'язків по вихованню дитини, що підтверджується доказами, які були досліджені в судовому засіданні та знаходяться в матеріалах справи.

Щодо задоволення позовних вимог в частині призначення позивачки ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_2, суд відмовляє з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки.

Відповідно до п. п. 1.1, 1.2 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.99 N 34/166/131/88 опіка (піклування) є особливою формою державної турботи про неповнолітніх дітей, що залишились без піклування батьків, та повнолітніх осіб, які потребують допомоги щодо забезпечення їх прав та інтересів.

Опіка (піклування) встановлюється для забезпечення виховання неповнолітніх дітей, які внаслідок смерті батьків, хвороби батьків або позбавлення їх батьківських прав чи з інших причин залишились без батьківського піклування, а також для захисту особистих і майнових прав та інтересів цих дітей.

Опіка (піклування) встановлюється також для захисту особистих і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати свої обов'язки.

Опіка може встановлюватись і над майном у передбачених законом випадках.

Згідно ч. 1 ст. 56 ЦК України органами опіки та піклування є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Згідно п. 1.3 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.99 N 34/166/131/88 органами, які приймають рішення щодо опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Відповідно до п. 1.7 Правил опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім'ї та молоді, Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26.05.99 N 34/166/131/88 органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування.

Статтею 61 ЦК України та ч. 1 ст. 63 ЦК України визначено, що орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

Опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу.

Так, з матеріалів справи вбачається, що при розгляді справи подання органу опіки та піклування про призначення опікуном позивачки, ОСОБА_1, у відповідності до ч. 3 ст. 60 ЦК України, сторонами надано не було.

Тому, з огляду на викладене суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині призначення ОСОБА_1 опікуном малолітнього ОСОБА_2.

Зважаючи на вищенаведене, відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини, ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства про розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ч. 4, 5 ст. 19, ст.ст. 141, 164, 165, 166, 171, 243, 244 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 15, 30, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Вишневої міської ради, Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про позбавлення батьківських прав та призначення опікуна - задовольнити частково.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, мешканку міста Вишневе Києво-Святошинського району Київської області, прописану по АДРЕСА_2 батьківських прав відносно її малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

В решті задоволення позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня отримання рішення через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Суддя : Т.В.Дубас