Справа № 386/598/15-ц
Провадження № 2/386/220/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року смт. Голованівськ

Голованівський районний суд Кіровоградської області

В складі головуючого судді Бутенко О. Ф.

секретаря судового засідання - Ю.Ю. Фенюшиної

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Голованівськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, державний нотаріус Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області про визнання свідоцтва про прийняття спадщини за законом недійсним

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеною заявою , в якій вказав , що 01 квітня 2014 року помер його батько ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 08 квітня 2014 року Перегонівською сільською радою.

Після смерті батька залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка площею 3,7252 га, яка розташована на території Перегонівської сільської ради і належала останньому на підставі свідоцтва про право власності не нерухоме майно від 09 листопада 2013 року.

З 1991 року по день смерті батька позивач проживав в с. Перегонівка разом з батьком та матір»ю в їх будинку по вул. Дзержинського 31, що підтверджується довідкою Перегонівської сільської ради № 886 від 06 травня 2015 року , і відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України є спадкоємцем першої черги після смерті батька.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї, тому він вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька.

У травні 2015 року він дізнався , що його рідний брат ОСОБА_2, не поставивши до відома його та рідну сестру ОСОБА_3, отримав свідоцтво про право на спадщину за законом, успадкував всю земельну ділянку, яка належала покійному батькові.

Вважає, що при прийняті спадщини брат навмисно не повідомив нотаріуса про те , що позивач постійно проживав разом з батьком по день його смерті, фактично прийняв спадщину, а також не повідомив про наявність рідної сестри.

У відповідності до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В а. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших

підстав , в тому числі за наявності порушень прав інших осіб у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину, тощо.

Позивач вважає, що неповідомлення братом та не зясування нотаріусом тієї обставини, що він прийняв спадщину, є підставою для визнання свідоцтва про прийняття спадщини недійсним.

Просить визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом , видане ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 21.11.2014 року державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району ОСОБА_6 на земельну ділянку в розмірі 3,7252 га , кадастровий номер :02:000:0233, що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав , зазначених в позовній заяві і суду пояснив , що він від народження по день смерті батька проживав в с. Перегонівка в будинку своїх батьків . Коли одружився , то в будинок батьків привів свою дружину , там народився і проживав його син , ходив в школу в с. Перегонівка . Вони жили з батьками однією сім»єю , вели спільне господарство . Коли батько залишив роботу і пішов на пенсію , то передав йому трактор і він працював в с. Іллічівка . Добиратись до роботи було далеко , особливо важко було зимою , тому він знайшов в с. Іллічівка квартиру , в якій ніхто не проживав . Квартира однокімнатна, кому вона належала не знає, в будинку більше ніхто не жив , але взимку там можливо було переночувати . Згодом там завели господарство , дружина також працювала в с. Іллічівка , тому здійснювала догляд за господарством . Господарство утримували і в с. Перегонівка . Основну роботу по господарству в с. Перегонівка здійснював він та його дружина , батьки були старі і хворіли . Влітку він та дружина в основному жили і ночували в с. Перегонівка , а взимку інколи ночували в с. Іллічівка . Років за 5 до смерті батько захворів , у нього був інсульт , після цього він не міг ходити , пересувався на колясці, а потім ходив з паличкою , доглядати корови , телят , коня , свиней він не міг , тому все робив він та його дружина . Господарство утримувалось до 2014 року .

В будинку батьків його сім»я жила постійно , там була зареєстрована , там вони робили ремонти , туди купували меблі , там мали намір проживати і надалі , оскільки іншого житла не мали . Квартира , в якій вони тимчасово знаходились , тобто використовували як дачу , належить ОСОБА_7 , він викупив буд.№ 11 по вул.. Молодіжній ще в 2004 році. Оскільки він постійно проживав біля батьків і був завжди зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1 то вважав , що прийняв спадщину після смерті батька і не квапився її оформляти .

Згодом дізнався , що його брат ОСОБА_2 , не повідомивши його та сестру , оформив спадщину на себе.

Просить позов задовольнити . Свідоцтво про право на спадщину визнати недійсним . Його мати та сестра також мають право на спадщину після смерті батька.

Представник позивача ОСОБА_8 позов підтримав і суду пояснив , що відповідач мав право на спадкування частини майна після смерті батька .

Право на спадщину мали також позивач , його сестра та мати .

Як вбачається з досліджених матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_5, для прийняття спадщини відповідачем були надані документи, що не відповідають дійсності та несуть недостовірну неправдиву інформацію.

Так, в довідці Перегонівської сільської ради № 1641 від листопада 2014 року ,виданій на ім'я ОСОБА_2, зазначено, що у домоволодінні по вул. Дзержинського 31 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 ніхто не проживав. Як з'ясувалося під час розгляду справи на час відкриття спадщини в домоволодінні № 31 по вул. Дзержинського проживала його дружина ОСОБА_4 та син ОСОБА_1 ,які у відповідності до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, - вважалися такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5.

В судовому засіданні секретар Перегонівської сільської ради пояснила , що зазначену довідку вона склала зі слів відповідача. Хто дійсно проживає в будинку по вул. Дзержинського 31 секретар Перегонівської сільської ради не перевіряла , домову книгу не бачила .

Представник вважає , що відповідач навмисно повідомив секретарю Перегонівської сільської ради неправдиву інформацію щодо осіб, які проживали ІНФОРМАЦІЯ_2 по вул, Дзержинського на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, мав на меті усунути від спадкування майна інших спадкоємців.

Крім того , в матеріалах спадкової справи міститься заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті його батька ОСОБА_5, в якій зазначено єдиного спадкоємця матір, інших спадкоємців немає, що також не відповідає дійсності,оскільки після смерті ОСОБА_5, спадкоємцями першої черги були його дружина ОСОБА_4, син ОСОБА_1 та донька ОСОБА_3.

Суду слід звернути увагу на той факт, що відмову від прийняття спадщини від імені ОСОБА_4 підписував представник відповідача по справі ОСОБА_9, а не сама ОСОБА_4. Під час розгляду судової справи відповідачем та представником відповідача ОСОБА_9 неодноразово зазначалось , що ОСОБА_4 не може прибути в судове засідання так як вона часом не зовсім усвідомлює свої дії, важко пересувається, тому виникають сумніви у законності цієї відмови.

У відповідності до ст. 1301 Цивільного кодексу України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

В а. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право

на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа,

якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, а саме , в разі порушення прав інших осіб у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину.

В зв'язку із вищезазначеним представник позивача вважає , що ОСОБА_2 не мав права на спадкування всієї земельної ділянки в зв'язку із наявністю інших спадкоємців, а тому свідоцтво про прийняття спадщини має бути визнане судом недійсним у відповідності до ст. 1301 ЦК України.

Заперечення відповідача проти позову ґрунтуються на тому, що позовна заява не може бути задоволена в зв'язку із тим, що ОСОБА_1 не проживав на час смерті спадкодавця у домоволодінні № 31 по вул. Дзержинського.

Для доведення цих обставин за клопотанням відповідача в судовому засіданні були заслухані свідки, але жоден із свідків не довів тих обставин ,на які посилається відповідач у заперечені проти позову, деякі із свідків під час показань заплутались у своїх свідченнях та намагалися надавати неправдиву інформацію, тобто жодним чином не довели ті обставини, на які посилається відповідач.

Представник позивача вважає , що прийняття спадщини відповідачем після смерті ОСОБА_5 здійснено з порушенням законодавства України, з приховуванням певних фактів та обставин, просить позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити , судові витрати стягнути з відповідача.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав , суду пояснив, що до смерті батька всім розпоряджалася сестра ОСОБА_3 ,а документи на землю були в ОСОБА_1 . Він звертався в сільську раду , але йому не допомогли , потім ОСОБА_1 документи віддав. Мати сказала оформити землю на себе , тому він і оформив . ОСОБА_10 все життя проживав в с. Іллічівка , знав про оформлення землі . він сказав ОСОБА_1 переходити жити в будинок батьків , будинок в хорошому стані , а майно ОСОБА_1 забрав .

Він знав , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 претендували на землю , особисто брав довідки в сільраді , нотаріусу про брата та сестру не повідомив , тому що його не запитували .

Вважає , що позов задоволенню не підлягає , ОСОБА_1 та ОСОБА_3 пропустили строк прийняття спадщини , а позивач постійно з батьками не проживав , жив в с. Іллічівка.

Представник відповідача ОСОБА_9; В.Г. позов не визнав і суду пояснив , що позивач знав про оформлення спадщини відповідачем , пропустив строк прийняття спадщини , а з батьками протягом 11 років не проживав . дійсно він був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_3, але постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, тобто він не вважається таким , що прийняв спадщину .

Даний факт підтвердила секретар сільської ради та свідки , тому в позові необхідно відмовити, стягнути з позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Третя особа ОСОБА_3 суду пояснила , що її брат ОСОБА_1 , позивач по справі, все життя проживав з батьками однією сім»єю. Вони все робили разом . ОСОБА_10 перейшов в найману квартиру 11 років тому , використовував її як дачу , квартира однокімнатна , як барак .

Проживав ОСОБА_1 постійно з батьками . основне господарство позивач утримував в с. Перегонівка до смерті батька . У батька за 5 років до смерті був інсульт , догляд за батьком здійснював ОСОБА_1 та його дружина , вони утримували коня , корову , телят , свиней . ОСОБА_10 за власні гроші робив в будинку батьків , де проживав, ремонти , купував меблі , коли впала стеля все ремонтував ОСОБА_1 також за свої кошти.

ОСОБА_11 не спілкувався з ОСОБА_1 і не ходив до батьків 14 років . Батьки хотіли відсудити в Компанії «Кернел» землю , суди відбувалися також за кошти ОСОБА_1 .

Коли у ОСОБА_1 захворіла дружина і він поїхав, вона просила ОСОБА_2 допомогти їй доглядати батька , але він не допомагав, вона доглядала батьків поки не приїхав ОСОБА_1. Після смерті батька мати була у ОСОБА_1 , потім у неї , а в жовтні 2014 року її забрав ОСОБА_2. Мати хоче спілкуватися з усіма дітьми, але ОСОБА_2 проти . Вона не вірить, що мати погодилась віддати землю ОСОБА_2 і забула за ОСОБА_1. Вважає , що свідоцтво про спадщину слід визнати недійсним , вони всі мають право на землю .

Представник третьої особи ОСОБА_12; А.Я. суду пояснив , що мати сторін знаходиться в поганому стані , весь час плаче, ледве розмовляє ,його ледве впізнала , хвилюється , що діти не можуть помиритись . В такому стані мати знаходиться після смерті батька, довіреність мати підписувала сама .

В батьків він особисто бував рідко , йому не відомо про те , що батько 5 років їздив на колясці , нічого не відомо про ремонти і хто їх робив .

Мати відмовилась від спадщини на користь відповідача тому що він її доглядає .

Батьки проживали самі . Останні місяці свого життя батько давав гроші ОСОБА_2 .

Матір він бачив рік назад влітку в смт. Голованівськ в автомобілі відповідача , вона тоді теж не могла говорити .

Третя особа державний нотаріус ОСОБА_13 суду пояснила , що свідоцтво про право на спадщину оформила на підставі наданих відповідачем документів . З довідки сільської ради слідувало , що померлий ОСОБА_5 був зареєстрований і проживав в житловому будинку дочки № 12 по вул.. Дзержинського в с. Перегонівка з 1937 року по день смерті, тобто до 01.04.2014 року .

На день смерті спадкодавця в житловому будинку № 12 по вул.. Дзержинського , крім померлого, зареєстрована , але не проживала його дружина ОСОБА_14 .

Оскільки дружина була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_5 , то вона писала заяву про відмову від спадщини.

Про інших спадкоємців брата та сестру їй відомо не було , її не повідомили , що позивач був зареєстрований в будинку батька , тому вона і видала свідоцтво про право на спадщину відповідачу .

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила , що біля 3-х років працює секретарем Перегонівської сільської ради . До її компетенції відноситься ведення погосподарських книг , які поновляються щорічно шляхом обходу домогосподарств . Внаслідок обходу працівники сільської ради з»ясовують хто проживає в тому чи іншому господарстві ,що утримується в господарствах , розмір земельних ділянок , закріплених за господарствами , тощо. Під час обходів господарств працівники не завжди спілкуються з мешканцями , інколи їх немає вдома і записи вчиняються зі слів сусідів .

Домові книги веде паспортист сільської ради, тобто вона здійснює реєстрацію громадян та зняття з реєстрації .

Після смерті ОСОБА_5 до сільської ради прийшов його син ОСОБА_2 за довідкою про те , хто проживав в домоволодінні батька . Вона знайшла погосподарський номер ОСОБА_5 в погосподарській книзі і побачила , що там проживали батько та матір , номер будинку не був вказаний, ОСОБА_2 сказав , що № будинку 12 , так вона і виписала довідку . Чому написала , що ОСОБА_5 зареєстрований в будинку дочки, пояснити не може , а що мати не проживає в домоволодінні їй також сказав ОСОБА_2.

Домову книгу вона не перевіряла .

В 2015 році до сільської ради прийшла ОСОБА_3 і сказала , що в будинку батька зареєстрований позивач ОСОБА_1 з сім»єю . Вона перевірила домову книгу , впевнилась , що це так , а номер будинку не 12 , а 31 по вул.. Дзержинського .

Оглянувши всі погосподарсьткі книги вона пересвідчилась, що ОСОБА_1 значився в погосподарському дворі батька до 2002 р , а потім в с. Іллічівка було виписано окремий по господарський номер на його ім.»я , але з реєстрації по вул.. Дзержинського 31 він не знімався .

ОСОБА_16 фактично проживав позивач їй не відомо.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснила , що вона проживає в с. Іллічівка , не працює. Їй відомо , що позивач проживає в с. Іллічівка з 2000 року . Раніше він та його дружина працювали в с. Іллічівка , останні років 6 ОСОБА_16 працює в с. Перегонівка . В 2014 році він їздив на заробітки в Росію . Вона живе на іншій стороні села , господарства ОСОБА_1 їй не видно , тому вона не бачить як вони пораються по господарству ,не бачить і не знає де вони ночують.

Батьки ОСОБА_10 утримували господарство, в них була корова , кінь. Допомагали їм по господарству ОСОБА_1 та ОСОБА_6 , самі вони не могли поратись біля худоби за станом здоров»я . Батько ходив на 2-х костилях.

Свідок ОСОБА_18 суду пояснила , що ОСОБА_1 проживав в с. Іллічівка з 2001 року, останні 2 роки він їздив на заробітки на зиму , господарство розпродали , в тому числі і коня , якого їм дав батько.

Вона проживає від ОСОБА_1 через річку , але інколи бачить як він іде на роботу .

Років 6 він працює в с. Перегонівка, їздить з Слюсаренком , вона його бачить , коли в 7.45год виганяє корову в череду.

Свідок ОСОБА_19 суду пояснив , що позивач та його брат ОСОБА_19 проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6 , сестра живе в с. Перегонівка. Брати приїздили до батьків , а коли батько помер їздили не часто . Потім з матір»ю щось сталось , вона почала блукати по селу і її забрав ОСОБА_19 . Позивач їздив до батьків , але там не проживав . Він особисто проживав в селі літом з квітня по жовтень , а потім їхав на Київ і забирав матір. Хто робив ремонт у батьків ОСОБА_1 , ремонтував забор , не знає , бачив ОСОБА_1 у батьків на вихідні. ОСОБА_11 також їздив до батьків .

Свідок ОСОБА_20 суду пояснив , що позивач проживав біля батьків в с. Перегонівка , доглядав батьків , часто він бачив там і його дружину . Вони завжди порались по господарству , робили ремонти , невістка доглядала батька , який довго лежав хворий і не міг ходити .

Господарство у батьків утримував син та невістка , у батьків був кінь , корова, свині , самі вони не могли доглядати худобу.

У позивача була якась квартира в с. Іллічівка.

Свідок ОСОБА_21 суду пояснив , що всі діти жили біля батьків , першим відійшов ОСОБА_19 , потім ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 залишився жити біля батьків , там також жила його дружина і син .

Згодом вони взяли якусь квартиру в см. Іллічівка , де жили взимку, влітку проживали в с. Перегонівці, онук жив завжди біля дідуся , ходив в школу.

Позивач та його дружина робили в будинку батьків ремонти , останній раз перед хворобою батька . Леонід був хворий майже рік , не міг рухатись , доглядав його ОСОБА_1 та ОСОБА_6.

Свідок ОСОБА_22 суду пояснив , що позивач прийшов на роботу в 1993 році , жив біля батьків , а в 2005 році перейшов на квартиру в с. Іллічівка . В той гуртожиток заселяли всіх , хто працював в радгоспі . Кому належить гуртожиток не знає.

Позивач систематично їздив до батьків . Він особисто працював до 2005 року , тоді і бачив позивача в квартирі , а потім інколи бачив , як вигонив корову в череду , а позивач їхав на роботу в Перегонівку.

Свідок ОСОБА_23 суду пояснила , що працює листоношею в с. Перегонівка , обслуговує вул.. Дзержинського і двір ОСОБА_1.

ОСОБА_11 вона в батьків не бачила до того часу , поки не захворів батько , потім він почав приїздити . Доглядала батька невістка , донька ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . ОСОБА_10 та Галину вона бачила у батьків кожен день і в різний час , вони порались по господарству , ОСОБА_23 консервувала , сапала огород , ОСОБА_1 та ОСОБА_23 робили ремонти .

Дід хворів , вони його доглядали , а бабка почувалася нормально , інколи заговорювалась . Коли в будинку впала стеля ремонт робив ОСОБА_1 за власний кошт .

Інколи вона пропонувала ОСОБА_4 купувати в неї якісь товари , коли приносила пенсію , вона купувала , а коли впала стеля купувати відмовилась , говорила , що хоче допомогти ОСОБА_1 грішми , а то він витратив на ремонт стелі багато грошей .

ОСОБА_16 та ОСОБА_23 ночували не знає , була в них завжди вдень, а не вночі.

З оглянутих і досліджених в судовому засіданні погосподарських книг с. Перегонівка слідує, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7, проживав в будинку своїх батьків по вул.. Дзержинського з дня свого народження , що підтверджується по господарською книгою за 1967-1969 рр, аркуші книги 69-70, вул. Дзержинського 12 , погосподарськими книгами за 1971-1973 рр, за 1974-1975рр, за 1977-1979рр, 1980-1982 рр , 1983-1985рр ( вул.. Дзержинського 31 , за 1986-1990 рр , а/с- 121-127.

З 1992 року в домогосподарстві ОСОБА_5 проживала невістка , дружина ОСОБА_1 ОСОБА_24 та онук ОСОБА_25 , погосподарська книга за 1991-1993 рр , а/с-128.

В погосподарській книзі с. Перегонівка за 2001-2005 рр зазначено, що позивач , його дружина та син проживали по вул.. Дзержинського до 2002 року і виїхали в с. Іллічівку, що не відповідає дійсності , оскільки свідки в судовому засіданні підтвердили , що сім»я проживала біля батьків , ОСОБА_1 та ОСОБА_24 тимчасово знаходились в с. Іллічівка , а онук проживав біля дідуся поки закінчив школу.

В 2001 р ОСОБА_25 навчався в 2 класі , в 2002 році- в 3 класі , в 2003 році в 5 класі , тобто дев»ятий клас він закінчив не раніше ніж в 2007 році , 11-й в 2009 році , чому в погосподарських книгах по вул.. Дзержинськогго в с. Перегонівка за 2006-2010 рр , 2011-2015 рр він не зазначений , а/с- 133-134, 137-138 , хто відкрив на ОСОБА_1 погосподарський рахунок № 1602 в с. Іллічівка на приватний будинок ОСОБА_7 і вніс в книгу прізвище сина ОСОБА_26 , учня 8-11 класу , який там не проживав секретарю сільської ради невідомо, а/с- 139-140,141-144, в довідках № 279 від 20.10.2015 року та № 141 від 09.10.2015 року взагалі зазначено, що ОСОБА_1 проживає в кв.№ 9 по вул.. Молодіжній , що також не відповідає дійсності і підтверджує той факт , що сільська рада незаконно відкрила погосподарстький номер ОСОБА_1 на приватний будинок власника ОСОБА_7 по вул.. Молодіжній № 11 .

З досліджених в судовому засіданні домових книг видно , що позивач з 1976 року , його дружина ОСОБА_24 з 22.08.1992 року , а син ОСОБА_26 з 05.12.2008 року ( після отримання паспорта) зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3 і з реєстрації не зняті по даний час , а/с- 187,208-210.

В с. Іллічівка позивач не міг бути зареєстрований , оскільки тимчасово перебував в квартирі по вул.. Молодіжній 11 , що належить на праві власності ОСОБА_7С.( а/с-190-191, технічний паспорт та свідоцтво про право власності на будинок № 11 по вул.. Молодіжній в с. Іллічівка ) , домова книга на вказаний будинок відсутня, а/с- 202-207.

Суд , заслухавши позивача , відповідача , представника позивача , представника відповідача , третіх осіб , представника третьої особи , свідків , дослідивши докази в їх сукупності дійшов до висновку , що позов підлягає задоволенню .

Відповідно до вимог ст.. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно вимог ч. 1 , ч. 2 ст. 1220 , ч. 1 ст. 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. . Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

У першу чергу право на спадкування за законом , відповідно до приписів ст.. 1261 ЦК України , мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Ч. 1 ст. 1225 ЦК України передбачено , що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Судом встановлено , що 01.04.2014 року в с. Перегонівка Голованівського району помер ОСОБА_5, який мав на праві власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,7252 га , вартістю 97990 грн, житловий будинок та інше майно.

Спадкоємцями після його смерті були його дружина ОСОБА_14 ( третя особа по справі) , син ОСОБА_2 ( відповідач по справі) , син ОСОБА_1 ( позивач по справі) та донька ОСОБА_3 ( третя особа по справі).

Оскільки заповіту спадкодавець не складав , усної домовленості та письмової угоди між спадкоємцями не було ( ч. 2 , ч. 3 ст. 1267 ЦК України) , частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними ( ч. 1 ст. 1267 ЦК України) .

Відповідно до приписів ч. 1 , ч.2 ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

З матеріалів справи слідує, що заяву про прийняття спадщини 19.09.2014 року , тобто до спливу шестимісячного строку , подав лише спадкоємець ОСОБА_2 , в заяві вказав одного спадкоємця- свою матір ОСОБА_14 , інших спадкоємців - брата ОСОБА_1 та сестру ОСОБА_3 в заяві не зазначив , приховав , що вони також мають право на спадкове майно.

В той же день , 19.09.2014 року заяву про відмову від прийняття спадщини через представника ОСОБА_9 подала нотаріусу мати ОСОБА_11 , ОСОБА_27 та ОСОБА_10 ОСОБА_14 , але в заяві , всупереч вимогам ч. 1 ст. 1273 ЦК України , не зазначила на користь кого із спадкоємців вона відмовляється від спадщини.

Враховуючи пояснення відповідача , представника відповідача ОСОБА_9 , представника третьої особи ОСОБА_14 ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_21 , ОСОБА_23 в тій частині , що у ОСОБА_14 після смерті чоловіка були якісь відхилення , вона заговорювалась , не впізнає людей, майже не розмовляє , плаче , що діти не можуть помиритись і в такому стані ОСОБА_12 бачив її рік назад влітку , суд дійшов до висновку, що ОСОБА_14 при відмові від спадщини не усвідомлювала , що вона позбавляє спадщини ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і сама залишається не лише без спадщини на земельну частку , але й на житловий будинок , в якому проживала все життя .

Підтвердженням цього факту є те , що 14.09.2014 року заяву про відмову від спадщини ОСОБА_14 не підписувала за станом здоров»я , 26.06.2015 року в нотаріуса ОСОБА_28 власноручно вчинила підпис в довіреності , а/с- 115 , 14.07.2015 року в судове засідання з»явитися не змогла також за станом здоров»я , а 06.10.2015 року знову власноручно підписала довіреність , але вчиняє підпис ,який навіть візуально не схожий з підписом, вчиненим нею 26.06.2015 року , за 3 місяці до цього .

Згідно приписів ч. 3 , ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець , який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, тому позивач ОСОБА_1 вважав , що оскільки він з моменту народження до смерті батька постійно проживав зі спадкодавцем , був разом зі своєю сім»єю зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_8, він вважається таким , що прийняв спадщину і може оформити свідоцтво про право на свою частку спадщини в будь-який час .

Він не міг передбачити , що відповідач оформить спадщину на земельну ділянку , що належала батькові , одноособово , позбавивши права спадкування його , сестру та матір.

Відповідач , заперечуючи проти позову , вказує , що позивач ОСОБА_1 не проживав біля батьків , мав інше житло в с. Іллічівка , тобто спадщину після смерті батька не прийняв , він отримав свідоцтво про право на спадщину законно і підстави для визнання його недійсним відсутні .

Викладене спростовано в судовому засіданні показаннями третьої особи - ОСОБА_3 , свідків , погосподарськими книгами по с. Іллічівка та с. Перегонівка , домовими книгами та свідоцтвом про право власності на будинок № 11 по вул.. Молодіжній в с.Іллічівка , що належить ОСОБА_7

Незважаючи на те , що деякі свідки намагались запевнити суд в тому , що ОСОБА_1 постійно проживав в с. Іллічівка , ніхто не спростував того факта , що саме ОСОБА_1 здійснював догляд за батьками , утримував разом з дружиною велике господарство в с. Перегонівка, що було не під силу хворим батькам , проводив в будинку ремонти за власний кошт , купував в будинок меблі , здійснював заготовки на зиму , ОСОБА_23 сапала огород, тощо, що свідчить про ведення спільного господарства з батьками та постійне проживання позивача в с. Перегонівка .

Всі свідки пояснили , що їм не відомо де ночував ОСОБА_1 , але бачили його в домоволодінні батьків вранці , вдень , вечором, в вихідні дні , тобто в будь-який час доби та пори року .

Не спростовані пояснення ОСОБА_1 та ОСОБА_3 в тій частині , що тимчасове житло , яке належить ОСОБА_7 на праві власності , ОСОБА_1 використовував як дачу , інколи , особливо взимку , коли добиратися до с. Перегонівки через погодні умови та віддаленість було важко , він там ночував , а весною , літом та восени проживав біля батьків , відсутнім в буд. № 31 по вул.. Дзержинського більше 6 місяців не був , тобто не втратив там права на проживання .

Крім того , з народження по даний час у вказаному будинку № 31 зареєстрований він та його дружина .

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у справах щодо визнання особи такою, що прийняла спадщину, зокрема, в спорах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, у випадках, коли спадкоємці постійно проживали разом зі спадкодавцем, проте зареєстровані за іншою адресою, судам слід враховувати таке.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізичної особи, тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться.

Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи.

З викладеного слідує , що ОСОБА_1 в с. Перегонівка проживав переважно , 9-10 місяців на рік і зареєстрований за адресою постійного проживання , в с. Іллічівка він тимчасово знаходився протягом 2-х- 3-х місяців ( в зимовий період) , вказане житло йому не належить , тому без згоди власника в домовій книзі не зареєстрований .

Статтею 1301 ЦК України встановлено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в абз. 3 п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року "Про судову практику у справах про спадкування" свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Ст.64 Конституції передбачає, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Як свідчить практика Європейського суду з прав людини особа вправі бути юридично необізнаною.

В ст. 41 Конституції України зазначено , що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.. 1 Протоколу № 1 Європейської конвенції по захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як на користь суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними| принципами міжнародного права.

За правилами ст. ст. 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, висновків експертів.

За приписами ч.1 ст. 179 ЦПК України, предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року №2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі "Бочаров проти України" (остаточне рішення від 17 червня 2011 року) суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

Відповідно до п. 4.14 ОСОБА_6 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти.

Для того , щоб встановити факт сумісного проживання зі спадкодавцем , нотаріус за місцем відкриття спадщини перевіряє в паспорті відмітку про реєстрацію проживання спадкоємця та встановлює місце реєстрації проживання померлого за довідкою органів реєстрації .

Таким чином , суд дійшов до висновку , позивач ОСОБА_1 після смерті батька , як спадкоємець першої черги мав право успадковувати ? частину майна , що належало батькові ОСОБА_5 на день смерті , фактично прийняв спадщину як особа , яка постійно проживала зі спадкодавцем , не квапився з юридичним оформленням спадщини , тобто отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом , вважав , що він має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю .

Факт його постійного проживання разом зі спадкодавцем знайшов своє повне підтвердження , випливає з співіснування достатньо вагомих , чітких і узгоджених між собою доказів і знаходиться поза розумним сумнівом .

Відповідач , приймаючи спадщину після смерті батька , маючи законне право також на ? частину спадкового майна , умисно надав нотаріусу недостовірну довідку про те , що на день смерті спадкодавця з ним ніхто не проживав , не вказав , що в будинку № 31 по вул.. Дзержинського в с. Перегонівка постійно проживав та був зареєстрований його брат ОСОБА_1 , зазначив , що його матір ОСОБА_14 в будинку зареєстрована , але також не проживає , що померлий проживав та був зареєстрований в житловому будинку дочки за № 12 з 23.02.1937 року по день смерті , тобто по 01.04.2014 року , ( а/с- 89, довідка № 1641 від листопада 2014 року) .

В заяві про прийняття спадщини ОСОБА_2 умисно зазначив недостовірні дані про те , що спадкоємцем після смерті батька є лише його дружина ОСОБА_29 , про брата та сестру спадкоємців ОСОБА_1 та ОСОБА_3 нотаріуса не повідомив , а/с- 73 .

Приховування вказаних фактів від нотаріуса сприяло тому, що нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 не перевірила наявність підстав для закликання до спадкоємства інших осіб , не перевірила склад спадкового майна , а саме , що ОСОБА_14 фактично відмовилась і від житлового будинку , не з»ясувала у ОСОБА_14 на користь кого із спадкоємців вона відмовляється від спадщини та якої саме спадщини , оскільки вважала , що крім неї є лише один спадкоємець ОСОБА_2 , а житловий будинок взагалі належить дочці, не з»ясувала , яким чином ОСОБА_5 міг проживати і бути зареєстрованим в будинку дочки з 23. 02.1937 року , якщо його дочка народилась в 1958 році , тобто мала житловий будинок за 21 рік до свого народження .

Вказані дії відповідача ОСОБА_2 потягли за собою порушення вимог законодавства України щодо спадкування ним майна та порушення права інших осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_14 на спадкування майна за законом , ОСОБА_14 не в повній мірі розуміла значення своєї заяви про відмову від спадщини і в даний час позбавлена права власності не лише на землю , але й на житловий будинок і залишилась без житла , тобто свідоцтво про право на спадщину за законом , видане ОСОБА_2 державним нотаріусом після смерті батька ОСОБА_5 необхідно визнати недійсним .

Викладене не викликає сумніву , є достовірним , докази є допустимими , вичерпними і в повній мірі підтверджують вимоги позивача , позов підлягає задоволенню в повному обсязі .

Відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України стороні ,на користь якої ухвалено рішення , суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому підлягають стягненню з відповідача витрати по оплаті судового збору так як зазначені витрати позивач поніс в зв»язку з неправомірними діями відповідача .

На підставі викладеного, керуючись ст.41, 47 Конституції України, ст.ст. 16,316, 317, 319, 328, 1216, 1218, 1220,1225, 1258, 1261, 1262, 1268 , 1269,1270,1273-1275,1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212-218, 223, 294 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 , державний нотаріус Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району Кіровоградської області про визнання свідоцтва про прийняття спадщини за законом недійсним задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НАЕ № 563256 , видане ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_5 21.11.2014 року державним нотаріусом Голованівської районної державної нотаріальної контори Голованівського району ОСОБА_6 на земельну ділянку розміром 3,7252 га , кадастровий номер :02:000:0233 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Перегонівської сільської ради Голованівського району Кіровоградської області .

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_9 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 адреса с. Перегонівка , вул.. Котовського 21 Голованівського району Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2, адреса с. Перегонівка , вул.. Дзержинського 31 Голованівського району Кіровоградської області витрати на судовий збір в розмірі 489( чотириста вісімдесят дев»ять ) грн.. 95 коп

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Кіровоградської області через Голованівський районний суд протягом 10 ( десяти ) днів з дня проголошення рішення , а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення в такий же строк з дня складання повного рішення .

Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , можуть подати апеляційну скаргу протягом 10(десяти) днів з дня отримання копії цього рішення .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги , якщо апеляційну скаргу не було подано .

У разі подання апеляційної скарги рішення суду , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду скарги апеляційним судом .

Повне рішення складено 26.10.2015 року.

Суддя: Бутенко О. Ф.