Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №2-66/ 12 Головуючий у 1-й інстанції: Мануйлова Н.Ю.
Провадження № 22-ц/778/5390/15 Суддя-доповідач: Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Бєлки В.Ю.

Онищенка Е.А.

Воробйової І.А.

при секретарі: Книш С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, треті особи: Відділ Держземагентства у Вільнянському районі Запорізької області, ОСОБА_7, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_9, Запорізьке обласне управління AT «Ощадбанк» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення 10007/0334, про виділ долі спадкодавця із спільного сумісного майна подружжя, визнання недійсною державної реєстрації права власності на будинок, визнання права власності на спадкове майно та грошові вклади в порядку спадкування за заповітом, про відшкодування витрат на догляд та лікування спадкодавця, про стягнення моральної шкоди, об'єднаним в одне провадження з позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання майна особистою приватною власністю та стягнення морального збитку,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2011 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, який згодом уточнила, позовні вимоги обґрунтовує наступним.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати, ОСОБА_10, яка постійно мешкала за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_10 з 14.06.1984 до дня своєї смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини майна, яке було набуте під час шлюбу з відповідачем, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1, присадибна земельна ділянка, розташована на території АДРЕСА_1, земельна ділянка площею 0,061 гектарів, в межах згідно з планом, розташована на території Михайлівської сільської Ради Вільнянського району Запорізької області для ведення садівництва, грошові вклади на рахунках ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в Територіально відокремленому без балансовому відділення 10007/0334 (далі ТВБВ) Запорізького обласного управління AT «Ощадбанк». Також на праві особистої власності ОСОБА_10 належала земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5,85га, розташована на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області.

Вона є спадкоємицею ОСОБА_10 згідно її заповіту від 02.09.2010 року. Згідно зазначеного заповіту ОСОБА_10 заповідала позивачці все своє майно, де б воно не знаходилося, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона по закону матиме право.

Також позивач зазначила, що рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.08.2009 року було задоволено позов ОСОБА_3 до свого батька ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на будинок. Визнано договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, укладений 14.06.2009 між ОСОБА_3 та ОСОБА_6, дійсним.

Визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2011 по цивільній справі №22-4993/2011р. рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.08.2009 скасовано і постановлено нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2011р. по цивільній справі №22-4993/2011р. нею було направлено до ОП ЗМБТІ для скасування попередньої реєстрації права власності за ОСОБА_3 та відновлення реєстрації права власності на житловий будинок за ОСОБА_6

У зв'язку з тим, що попередня реєстрація права власності за ОСОБА_3 на вищевказаний житловий будинок в ОП ЗМБТІ на підставі рішення апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2011р. по цивільній справі №22-4993/2011р. ОП «ЗМБТІ» не скасована з причини відсутності повноважень, вона визнається недійсною у судовому порядку.

У встановлений шестимісячний строк після смерті ОСОБА_10, ОСОБА_5 прийняла спадщину шляхом подачі 01.02.2011 заяви про прийняття спадщини до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області. Проте постановою про відмову у вчинені нотаріальних дій державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області від 14.09.2011 за №1704/02.31 їй відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом після померлої матері у зв'язку з тим, що не надані до нотаріальної контори правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Правовстановлюючі документи на спадкове майно ОСОБА_10 утримують у себе відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_3 Крім того, є спір про право на спадкове майно.

У зв'язку з вищевикладеним позивач змушена звернутися до суду та просила суд визнати за нею право власності на 7/8 частин спадкового майна із врахуванням обов'язкової частки ОСОБА_6

Крім того, неправомірні дії відповідачів негативно сказалися на її стані здоров'я, що призвело до визнання ОСОБА_5 інвалідом 3 групи по загальному захворюванню. Спричинення їй моральної шкоди підтверджується Висновком спеціаліста-психолога відносно спричинення моральної шкоди.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди позивач визначила в розмірі 25 000 грн., які просила стягнути з відповідачів разом із сумою витрат на проведення експертизи в розмірі 1 200 грн., сумою судового збору - 1 7000 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи - 120 грн.

Крім того, вважала, що з відповідача ОСОБА_6 на її користь повинні бути стягнуті витрати, які вона понесла на догляд та лікування спадкодавця ОСОБА_10, в сумі 34 000 грн., які підтверджуються копіями документів, доданих до позовної заяви.

Також просила суд визнати недійсною державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на будинок - АДРЕСА_1, вчинену на підставі скасованого рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.08.2009 року по цивільній справі №2-1133/2009 рішенням апеляційного суду Запорізької області від 21.09.2011р. по цивільній справі №22-4993/2011р. і постановлениям нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі-продажу та визнання права власності на житловий будинок.

Відповідач ОСОБА_6 у квітні 2014 року звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області із позовом про визнання його особистою власністю: будинок за адресою АДРЕСА_1, присадибну земельну ділянку АДРЕСА_1, площею 0, 89 га вартістю, приватну земельну ділянку, площею 0, 061 га на території Михайлівської сільської ради, вклади, відкриті в територіально відокремленому без балансовому відділенні 10007/0334 філії ЗОУ AT «Ощадбанк» на ім'я ОСОБА_6 на загальну суму 16 249, 83 грн.

Вказаний позов ухвалою від 03.07.2014 було об'єднано з позовом ОСОБА_5 в одне провадження.

Свої позовні вимоги ОСОБА_6 обґрунтовував наступним.

21 жовтня 1992 року батько ОСОБА_6 - ОСОБА_12 продав свій будинок в с. Гирсовка Приазовського району Запорізької області загальною площею 55, 8 кв.м ОСОБА_13 за 70 000 рублів. Вказаний факт підтверджується договором купівлі-продажу будинку від 21.10.1992 року, який посвідчений секретарем виконкома Гирсовської сільської Ради народних депутатів Приазовського району Запорізької області та зареєстровано в реєстрі за № 95.

Після цього ОСОБА_12 передав ОСОБА_6 35 000 рублів з отриманих від продажу будинку для придбання спірного будинку в с. Михайлівка Вільнянського району. Цей факт підтверджується розпискою, яка складена 21.10.1992 року між ОСОБА_12 та ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16

Таким чином, ОСОБА_6 фактично за подаровані батьком гроші придбав 12.01.1993 року будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Ротовою B.C. секретарем виконавчого комітету Михайлівської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області за №12.

Тому вважає, що оспорюваний ОСОБА_5 об'єкт нерухомості з моменту його придбання належав ОСОБА_6 на праві особистої приватної власності, адже був придбаний на кошти, які належали йому особисто та фактично були подаровані батьками, які передали ОСОБА_6 гроші з виключним цільовим призначенням, тобто подарували.

У відповідності до Державного акту на право власності на землю, який виданий ОСОБА_6 на підставі рішення Михайлівської сільської Ради народних депутатів від 09.12.1997 № 64, йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0, 089 га для присадибної ділянки.

У відповідності до Державного акту на право власності на землю, який виданий ОСОБА_6 на підставі рішення Михайлівської сільської Ради народних депутатів від 09.12.1997 № 64 йому передана у приватну власність земельна ділянка площею 0, 061 га для ведення садівництва.

Окрім того у відповідності до листа ВАТ «Державний Ощадний Банк України» №34-25/5263/278 від 15.01.2004 року за підписом начальника управління з обслуговування компенсаційних виплат по заощадженнях ОСОБА_19 щодо порядку переоформлення вкладу на іншу особу було повідомлено наступне.

«Питання відновлення знецінених грошових заощаджень в установах Ощадбанку регулюється ЗУ від 21.11.1996 року № 537/96-ВР "Про держані гарантії відновлення заощаджень громадян України".

Заощадження, розміщені в період до 02.01.1992 p., відновлюються у співвідношенні 1 крб. заощаджень на 1, 05 грн.

Заощадження повертаються поетапно, у межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом на поточний рік.

Суми коштів, зафіксовані в ощадних книжках, які виписані установами Ощадбанку вкладникам відповідно до вимог ЗУ "Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України", не вносились ними на зберігання до банку. Це суми, які держава планує поступово виплатити як компенсація втрат від знецінення заощаджень.

Переоформлення компенсаційних рахунків на інших осіб не здійснюється.

Компенсаційний рахунок на іншу особу переоформлюється лише в разі смерті вкладника.

Насправді вказані рахунки та події щодо внесення на них грошей відбувалися ще до одруження з ОСОБА_10 Вказані кошти були перераховані опісля смерті в квітні 1978 року першої дружини ОСОБА_6 - ОСОБА_20 з її рахунків в Ощадному банку СРСР.

Крім того, ОСОБА_6 вважав, що ОСОБА_5 неправомірно та незаконно намагається заволодіти його майном яке належить йому на праві особистої приватної власності. Таким чином ОСОБА_5 спричинює позивачеві душевні страждання своєю протиправною поведінкою, яка направлена на незаконне присвоєння його майна. У зв'язку з вказаними обставинами також просив суд стягнути з ОСОБА_5 моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року позов задоволено частково.

Визнано недійсною державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1, вчинену на підставі скасованого рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.08.2009 року

Визнано за ОСОБА_5 право власності за заповітом ОСОБА_10, посвідченим 02.09.2010 року Васильцовою О.П., приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області, зареєстрованому в реєстрі за № 2144, на спадкове майно ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, а саме:

- на 7/8 частин спадкового майна, що становить 7/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1,

- на 7/8 частин спадкового майна, що становить 7/16 частин грошових вкладів в Територіально відокремленому безбалансовому відділення 10007/0334 філії - ЗОУ AT «Ощадбанк» на рахунках ОСОБА_10:

1) на рахунку НОМЕР_1, відкритому 15.05.1991 року,

2) на рахунку НОМЕР_2, відкритому 01.03.1991 року,

3) на компенсаційному рахунку НОМЕР_3, відкритому 29.11.1996 року,

4) компенсаційний рахунок НОМЕР_4, відкритий 29.11.1996 року.

На рахунках на ім'я ОСОБА_6:

1) рахунок НОМЕР_5, відкритий 01.03.1991 року,

2) рахунок НОМЕР_6, відкритий 17.04.1991 року,

3) компенсаційний рахунок НОМЕР_7, відкритий 29.11.1996 року,

4) компенсаційний рахунок НОМЕР_8, відкритий 25.07.2003 року,

5) компенсаційний рахунок НОМЕР_9, відкритий 25.07.2003 року,

6) компенсаційний рахунок НОМЕР_9, відкритий 25.07.2003 року,

7) компенсаційний рахунок НОМЕР_10, відкритий 25.07.2003 року,

8) компенсаційний рахунок НОМЕР_11, відкритий 25.07.2003 року.

- на 7/8 частин земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5, 85 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_12, яка належала на праві власності ОСОБА_10 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 09.06.2003 серії НОМЕР_13, виданого згідно розпорядження Вільнянської РДА від 17.12.2002 року № 583 та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Вільнянського району Запорізької області за № 300 від 09.06.2003.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на:

- 9/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1,

- 9/16 частин грошових вкладів в Територіально відокремленому без балансовому відділення 10007/0334 філії - Запорізьке обласне управління AT «Ощадбанк» на рахунках ОСОБА_10:

1) на рахунку НОМЕР_1, відкритому 15.05.1991 року,

2) на рахунку НОМЕР_2, відкритому 01.03.1991 року

3) на компенсаційному рахунку НОМЕР_3, відкритому 29.11.1996 року,

4) компенсаційний рахунок НОМЕР_4, відкритий 29.11.1996 року.

- на 1/8 частину земельної ділянки, наданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 5, 85 га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, кадастровий номер НОМЕР_12, яка належала на праві власності ОСОБА_10 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю від 09.06.2003 серії НОМЕР_13, виданого згідно розпорядження Вільнянської РДА від 17.12.2002 року № 583 та зареєстрованого у відділі Держкомзему у Вільнянського району Запорізької області за № 300 від 09.06.2003 року.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_6 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судові витрати, які складаються: з судового збору в сумі 1 496 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи в розмірі 105, 6 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судовий збір в розмірі 63, 03 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 в особі представника - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині визнання недійсною державної реєстрації права власності за ОСОБА_3 на будинок АДРЕСА_1, вчинену на підставі скасованого рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 07.08.2009 року. Визнання за ОСОБА_5 права власності на 7/16 частин житлового будинку АДРЕСА_1. Визнання за ОСОБА_5 права власності на 7/16 частин грошових вкладів в Територіально відокремленому безбалансовому відділенні 10007/0334 філії ЗОУ AT «Ощадбанк» на рахунках ОСОБА_6:

рахунок НОМЕР_5, відкритий 01.03.1991 року,

рахунок НОМЕР_6, відкритий 17.04.1991 року,

компенсаційний рахунок НОМЕР_7, відкритий 29.11.1996 року,

компенсаційний рахунок НОМЕР_8, відкритий 25.07.2003 року,

компенсаційний рахунок НОМЕР_9, відкритий 25.07.2003 року,

компенсаційний рахунок НОМЕР_9, відкритий 25.07.2003 року,

компенсаційний рахунок НОМЕР_10, відкритий 25.07.2003 року,

компенсаційний рахунок НОМЕР_11, відкритий 25.07.2003 року.

Стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судових витрат, які складаються: з судового збору в сумі 1 496 грн. та витрат на ІТЗ розгляду справи в розмірі 105,60 грн.Ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 в частині цій частині.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено що , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_10, яка за життя склала заповіт, посвідчений 02 вересня 2010 року, приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької відповідно до якого заповідала ОСОБА_5 все своє майно, де б воно не знаходилося, із чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті та на що вона по закону матиме право.

01 лютого 2011 року у шестимісячний строк ОСОБА_5 звернулася до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області із заявою про прийняття спадщини за заповітом .

Також до Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області у встановлений ст. 1270 ЦК України із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_10 звернулися її чоловік, ОСОБА_6, та донька, ОСОБА_3 (Т.1 арк.с. 186, 188).

Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області Кравченко О.М. від 14.09.2011 ОСОБА_5 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з тим, що не надано правовстановлюючих документів (т.1 арк.с. 200).

Судом встановлено, що 14.06.1984 ОСОБА_10 уклала шлюб з ОСОБА_6, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_14, виданого Розівською сільською радою Якимівського району Запорізької області, актовий запис № 6 (т.1 арк.с. 29).

12.01.1993 між ОСОБА_23 та радгоспом «Чапаєвський» було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 (т.1 арк.с. 55).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен із подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Оскільки зазначений вище будинок було придбано відповідачем та померлою ОСОБА_10 за час шлюбу, він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, ОСОБА_10 на праві спільної сумісної власності належить 1/2 частина спірного будинку.

Посилання відповідача ОСОБА_6 та його представника на те, що цей будинок було придбано на подаровані батьками ОСОБА_6 гроші, судом першої інстанції правильно не прийняті до уваги, оскільки не доведені допустимими та належними доказами. Розписка від 21.10.1992 (Т.З арк.с. 13)

Також судом першої інстанції правильно визнані неналежними докази показання свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_24, які у судовому засіданні підтвердили факт складання вищезазначеної розписки та передачі грошових коштів батьками ОСОБА_6, оскільки, виходячи зі змісту статті 59 ЦПК та з урахуванням положень частини першої статті 218 ЦК, не може стверджуватися показаннями свідків наявність правовідносин, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадках поділу грошових сум (вкладів), внесених у банківські (фінансові) установи за договорами банківського вкладу (депозиту) за рахунок заробітної плати, пенсії, стипендії, інших доходів подружжя, ... Ці вклади, незалежно від їх виду та від того, на чиє ім'я з подружжя вони внесені, відповідно до ст. 61 СК є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, грошові вклади на рахунках ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в Територіально відокремленому безбалансовому відділення 10007/0334 Запорізького обласного управління AT «Ощадбанк» є також спільним майном подружжя ОСОБА_6.

Доказів того, що кошти на компенсаційних рахунках, відкритих на ім'я ОСОБА_6, були перераховані опісля смерті в квітні 1978 року першої дружини ОСОБА_6 -ОСОБА_20 з її рахунків в Ощадному банку СРСР, відповідачем та його представником суду надані не були.

Крім того, посилання представника відповідача на лист ВАТ «Державний Ощадний Банк України» №34-25/5263/278 від 15.01.2004, в якому вказано на неможливість переоформлення компенсаційних рахунків на інших осіб, судом до уваги не приймається, оскільки законодавством України такої заборони не визначено.

Судом також встановлено, що на підставі рішення Михайлівської сільської ради народних депутатів від 09 грудня 1997 року №64 ОСОБА_6 безоплатно отримав земельні ділянки: площею 0,061га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, передана для ведення садівництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_15, виданий 27 березня 1998 року (Т.1 арк.с. 208) та присадибна земельна ділянка площею 0,089га, яка розташована на території Михайлівської сільської ради, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_16, виданий 27 березня 1998 року (Т.1 арк.с. 209).

Оскільки правовідносини подружжя ОСОБА_25 та ОСОБА_10 щодо спірної земельної ділянки виникли у 1997 році, вони регулюються нормами КпШС України, за якими приватизована земельна ділянка не є спільним майном подружжя та не підлягає поділу. Таким чином, вказані спірні земельні ділянки не є майном, набутим подружжям за час шлюбу, і не підлягає поділу між ними, оскільки ОСОБА_6 безоплатно отримав їх в приватну власність у 1997 році, використавши своє право громадянина на приватизацію. Така правова позиція викладена в постанова Верховного Суду України 6-99цс11 від 22.02.2012.

Також судом встановлено, що за життя ОСОБА_10 на праві приватної власності належала земельна ділянка площею 5,58га, розташована на території Михайлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією Державного акта на право приватної власності на землю серії НОМЕР_17, виданого 09 червня 2003 року на підставі розпорядження Вільнянськоої райдержадміністрації від 17 грудня 2002 року №583 (Т.1 арк.с. 246).

Відповідно до ст. 1226 ЦК України суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. Частка ОСОБА_10, що становить Уг від всього спільного сумісного майна подружжя з ОСОБА_6, виділена не була.

У спадкодавця ОСОБА_10 на час її смерті при відсутності заповіту було б чотири спадкоємця першої черги за законом: позивач ОСОБА_5 - донька, ОСОБА_6 -чоловік, ОСОБА_3 - донька, та два спадкоємці за правом представлення, які спадкували б ту частку, яка належала б за законом їхньому батькові - ОСОБА_26, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (копія свідоцтва про смерть серії НОМЕР_18, видане Сокологірненською сільською радою Геніченського району Херсонської області 12.01.2000, Т.1 арк.с. 131), якби він був живий на час відкриття спадщини, відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України: ОСОБА_27 та неповнолітній ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, які спадкували б порівну, по 54 частці, частку свого батька, що складала б 1/4 частку спадкового майна ОСОБА_10

Таким чином, при відсутності заповіту спадкоємців мало б бути чотири. Частка кожного із чотирьох спадкоємців при спадкуванні по закону складала б Ул від спадкового майна ОСОБА_10

Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України передбачено, що непрацездатний вдівець спадку є, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Таким чином, обов'язкова частка у спадковому майні відповідача ОСОБА_6, який на день смерті спадкодавця був непрацездатним, становить 1/8 частку від спадкового майна ОСОБА_10, виходячи із розрахунку: 1 : 4 = 1/4; 1/4 :2 = 1/8.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо наявності підстав для визнання права власності за ОСОБА_5 в порядку спадкування за заповітом на 7/8 частин спадкового майна, яка у спільному сумісному майні подружжя складає 7/16 частин, визнання права власності за ОСОБА_6 9/16 частин вказаного майна (1/2 частина, яка належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя, та 1/8 як обов'язкова частка у спадковому майні).

Виходячи з аналізу ст. 1167 ЦК України "Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду", зобов'язання з відшкодування моральної шкоди виникає за наявності:

1)моральної шкоди як наслідку порушення особистих немайнових прав або посягання на інші нематеріальні блага;

2)неправомірних рішень, дій чи бездіяльності заподіювача шкоди;

3)причинного зв'язку між неправомірною поведінкою і моральною шкодою;

4)вини заподіювача шкоди.

Як зазначено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" від 31.03.1995 року № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Проте, дії відповідачів, які полягали у поданні до суду позову про визнання договору купівлі-продажу будинку дійсним, не є поведінкою, що заборонена законом. Законність та обґрунтованість їхніх позовних вимог перевіряється судом.

За таких умов також не підлягає стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 морального збитку в сумі 10000 грн.

Отже з огляду наведеного судова колегія вважає, що суд першої іннстанції розглядаючи спір, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Всі посилання апеляційної скарги спростовують вищенаведеними мотивами та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 грудня 2014 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: