АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження №22-ц/791/2173/15 Головуючий в І інстанції Іванищук А.А. Категорія : 53 Доповідач: Воронцова Л.П. Справа №666/645/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця «24» дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Стародубця М.П.
Суддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.
при секретарі:Яковенко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Вторма» на заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від «06» травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Вторма» про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, грошової компенсації невикористаної щорічної відпустки, моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вище зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебував у трудових відносинах, звільнився за власним бажанням, подавши заяву 04.12.2014 року. Роботодавець не ознайомив його з наказом про звільнення, не сплатив грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки, затримав видачу трудової книжки, не зважаючи на його неодноразові звернення до відповідача. Просив стягнути з останнього 1283,50 грн. компенсацію не використаної щорічної відпустки, 3200 грн. - середній заробіток за час вимушеного прогулу і 2000 грн. на відшкодування заподіяної йому моральної шкоди.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 06 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Вторма» на користь ОСОБА_5 3276,17 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу без урахування обов'язкових платежів, 1000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати на користь держави.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ТОВ «Бровари-Вторма», посилаючись на неналежну правову оцінку обставин справи та неправильне застосування норм матеріального права, просило його скасувати у частині задоволених позовних вимог, ухвалити нове про відмову у їх задоволенні.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_5 просить її відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає апеляційну скаргу не підлягаючою задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, відповідно до строкового трудового договору №30 від 01 серпня 2014 року, укладеного між ТОВ «Бровари-Вторма» і ОСОБА_5, останній прийнятий на посаду начальника складського господарства з 01 серпня 2014 року до 31 липня 2017 року /а.с. 4-6/.

Згідно наказу №48 від 05 грудня 2014 року по ТОВ «Бровари-Вторма», ОСОБА_5 звільнено з займаної посади за власним бажанням з 05 грудня 2014 року з виплатою компенсації невикористаної відпустки /а.с. 36/.

Сторони не заперечують і це підтверджується листом відповідача від 29.01.2015 року №5 про направлення ОСОБА_5 трудової книжки поштою і отримання її 02.02.2015р. /а.с. 45/.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 у частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд І інстанції виходив з доведеності вини роботодавця у затримці видачі трудової книжки ОСОБА_5 та заподіяної йому моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду в оскаржуваній апелянтом частині, оскільки суд повно і всебічно встановив обставини справи, правильно застосував норми матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, дав належну оцінку наданим сторонами доказам.

Згідно п.4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник в цей день надсилає йому поштою повідомлення з вказівкою про необхідність отримання трудової книжки.

Доводи ТОВ «Бровари-Вторма» про відсутність його вини у затримці видачі трудової книжки, яка призвела до вимушеного прогулу працівника підлягають відхиленню, як такі, що спростовуються наданими позивачем доказами.

Колегія суддів погоджується з висновком суду І інстанції про те, що незважаючи на відсутність позивача на роботі у день звільнення - 05.12.2014 року, роботодавець не вчинив дій щодо видачі ОСОБА_5 трудової книжки у наступні дні після його звільнення.

Крім того, відсутність позивача на роботі 05.12.2014 року не могла вплинути на видачу відповідачем йому трудової книжки у день звільнення, оскільки кадрова служба відповідача і трудові книжки працівників знаходилися, як і головний офіс, у м.Бровари Київської області, а не у м.Херсоні по вул. Домобудівній,11, де було робоче місце ОСОБА_5 /а.с. 46/.

Незважаючи на неодноразові звернення позивача до відповідача з приводу направлення йому трудової книжки: 17.12.2014р., 05.01.2015р., відповідач під надуманим приводом, з направленням відповіді через півмісяця з дня отримання листа ОСОБА_5, зволікав з направленням трудової книжки останньому, і лише 29.01.2015 року направив її позивачу /а.с. 8-13/, що свідчить про вину відповідача у несвоєчасній видачі ОСОБА_5 трудової книжки (затримці).

Враховуючи вище зазначене, суд підставно, відповідно до положень ч.4 ст. 235 КЗпП України, стягнув з роботодавця на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу - затримки видачі трудової книжки.

Посилання апелянта на те, що у разі відсутності вини відповідача у затримці видачі трудової книжки відсутні підстави для задоволення вимоги про відшкодування моральної шкоди колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки протирічать фактичним обставинам справи, і висновки суду у вказаній частині не спростовують.

Рішення суду в частині вирішення інших позовних вимог позивача не переглядається, оскільки не було предметом апеляційного оскарження.

З огляду на вище зазначене, доводи апеляційної скарги слід залишити без задоволення, а рішення суду І інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Бровари-Вторма» відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 06 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді