Справа № 752/1837/14-ц
Провадження по справі № 2/752/1637/15
РІШЕННЯ

Іменем України

16.09.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарях Герега О.Ю., Савченко Д.Г., ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» , Товариства з обмеженою відповідальністю «Боргова агенція «Пристав», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору доручення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась з позовом про визнання недійсним договору доручення.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.02.2008 року між нею та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №286/25-528 строком дії по 16.02.2018 року.

13.08.2013 року на її ім`я надійшов лист від відповідача ТОВ «Боргова агенція «Пристав», яким останній, діючи в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договору доручення № від 23.09.2012 року, повідомляла про те, що питання щодо стягнення заборгованості по кредитному договору №286/25-528 від 18.02.2008 року доручене саме вказаній борговій агенції.

На її звернення щодо надання пояснень щодо перелачі ТОВ «Боргова агенція «Пристав» відомостей по кредиту відповідач ПАТ«Укрсоцбанк» 10.10.2013 року надіслав лист №096-03/96-13244, в якому повідомив про заміну кредитора у зобов`язанні.

В подальшому з`ясувалося, що у листі помилкового було зазначено рік укладення договору доручення. Фактично такий договір було укладено 23.09.2011 року.

Вважає, що відповідач ПАТ «Укрсоцбанк», не маючи на те права, розкрив банківську таємницю, надавши інформацію про заборгованість клієнта іншій особі .

Крім того, договір доручення укладений в інтересах банку для приховання іншого правочину (уступка права вимоги), тому розкриття банківської таємниці у такому порядку - без її згоди суперечить умовам договору про надання відовлювальної кредитної лінії та може спричинити завдання шкоди.

Так як удаваний правочин не відповідає вимогам ст.203 ЦК України та оскільки його зміст суперечить актам цивільного законодавства, а сааме положенню ст.512 ЦК України, так як відповідачі не мали права укладати удаваний правочин, просить визнати недійсним договір доручення №, укладений 23.09.2011 року з ТОВ «Боргова агенція «Пристав» в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк».

В судовому засіданні позивач і представник позивача підтримали позовні вимоги і просили їх задовільнити.

Представник відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» з позовом не згідний. Вважає, що позивачем не розголошено банківську таємницю, і укладення між відповідачем і третьою особою договору доручення жодним чином не порушує інтересів позивача.

Твердження позивача про те, що договір доручення є удаваним, вважає безпідставним, так як між сторонами було укладено саме договір доручення, а не договір уступки права вимоги.

Крім того, на момент звернення позивача до суду договір доручення розірваний, а тому він не може бути визнаний недійсним.

Просить в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відповідача ТОВ «Боргова агенція «Пристав» в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що договір доручення за своєю суттю є договором надання послуг щодо стягнення заборгованості в досудовому порядку з позичальників на користь ПАТ «Укрсоцбанк», який був укладений з дориманням вимог Закону України «Про захист персональних даних». Інформація, яка стала відома ТОВ «Боргова агнція «Пристав» в зв`язку з укладенням зазначеного договору, не є банківською таємницею.

Крім того, позивач не є стороною договору доручення, і його права жодним чином не порушені.

Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не з `явився, про день розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, заслухавши позивача, її представника, представника відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що 18.02.2008 року між позивачем та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є відповідач ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено договір відновлювальної кредитної лінії №286/25-528 строком дії по 16.02.2018 року.

23.09.2011 року між відповідачами ПАТ «Укрсоцбанк» та ТОВ «Боргова агенція «Пристав» укладено договір доручення №, відповідно до якого відповідач ТОВ «Боргова агенція «Пристав» за дорученням відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» приймає на себе зобов'язання за винагороду здійснювати від імені останнього юридичні та фактичні (не юридичні) дії по стягненню строкової та простроченої заборгованості з боржників довірителя. Боржниками довірителя в даному договорі розуміються фізичні особи та фізичні особи-підприємці, які є позичальниками довірителя.

Юридичними діями по стягненню заборгованості, які вчиняє повірений за даним договором є: написання та подання до суду (в т.ч. третейського) позовних заяв; написання та подання до суду заяв про забезпечення позовів (в тому числі шляхом заборони виїзду за кордон); написання та подання апеляційних та/або касаційних скарг; участь в судових засіданнях суду першої, апеляційної та касаційної ( за окремим уповноваженням довірителя) інстанцій; збирання та подання необхідних для розгляду справи доказів в строки (терміни), встановлені чинним законодавством України, регламентом третейського суду; надання письмових та усних пояснень, клопотань, заперечень, необхідних для належного захисту прав та інтересів довірителя в ході судового розгляду справи; вчинення будь-яких інших дій, необхідних для винесення судом рішення на користь довірителя; отримання виконавчих документів; пред'явлення виконавчих документів до виконання; представництво прав та інтересів довірителя в органах державної виконавчої служби в ході виконавчого провадження; здійснення реалізації заставного майна; вчинення інших юридичних дій, необхідних для повного стягнення заборгованості боржників.

Фактичними (не юридичними) діями є: телефонні переговори, листування, зустрічі, здійснення реструктуризації, рефінансування заборгованості.

13.08.2013 року відповідач ТОВ «Боргова агенція «Пристав» надіслав на адресу позивача повідомлення про те, шо йому доручене питання щодо стягнення заборгованості по кредитному договору №286/25-528 від 18.02.2008 року в інтересах ПАТ «Укрсоцбанк» на підставі договору доручення № від 23.09.2012 року та пропонував шляхи вирішення цього питання. Також повідомляв, що у разі продовження невиконання кредитних зобов'язань кредитор залишає за собою право застосувати відносно неї заходи примусового стягнення, передбачені законодавством України.

Відповідно до ст.215 ч.1 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст. 203 ч.1 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Ст.203 ч.3 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ст.203 ч.5 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.235 ч.1 ЦК України удаваним є правочин,який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Згідно ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки довірителя.

Договором доручення може бути встановлено виключне право повіреного на вчинення від імені та за рахунок довірителя всіх або частини юридичних дій, передбачених договором. У договорі можуть бути встановлені строк дії такого доручення та (або) територія, у межах якої є чинним виключне право повіреного.

Ст. 1077 ч.1 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги ) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст.60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку у процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку, є банківською таємницею.

Банківською таємницею, зокрема, є відомості про банківські рахунки клієнтів, у тому числі кореспондентські рахунки у Національному банку України; операції, які були проведені на користь чи за дорученням клієнта, здійснені ним угоди; фінансово-економічний стан клієнта тощо.

Судом встановлено, що між відповідачами 23.09.2011 року укладено договір доручення, предметом якого є надання послуг відповідачем ТОВ «Боргова агенція «Пристав» щодо стягнення заборгованості в досудовому порядку з позичальників фізичних осіб, які мають заборгованість за споживчими кредитами перед відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк». При цьому сторони відповідно до розділу 5 договору обумовили порядок розрахунків за надані послуги.

Доводи позивача та її представника стосовно того, що договір доручення є удаваним правочином, який був укладений з метою приховати інший правочин (про уступку права вимоги) суд вважає необґрунтованими, так як укладення оспорюваного договору доручення не передбачає відступлення права вимоги за договором відновлювальної кредитної лінії.

Не заслуговують на увагу і твердження позивача та її представника щодо розкриття відповідачем ПАТ «Укрсоцбанк» банківської таємниці шляхом передачі відповідачу ТОВ «Боргова агенція «Пристав» інформації про позивача, так як інформація щодо кредитного договору, яка надається для здійснення дій, направлених на погашення заборгованості, не є банківською таємницею в розумінні положень Закону України «Про банки та банківську діяльність», а є інформацією, що стосується договірних відносин між банком та клієнтом.

За таких обставин суд вважає, що підстав для визнання договору доручення, укладеного між відповідачами 23.09.2011 року, недійсним, немає, так як даний договір не суперечить закону і спрямований на реальне настання правових наслідків, що ним обумовлені, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Враховуючи наведене, та керуючись ст.ст.203,215,235,1000 ЦК України, ст.60 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст.ст.10,60,212-215 ЦПК України. суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», Товариства з обмеженою відповідальністю «Боргова агенція «Пристав», третя особа: ОСОБА_2 про визнання недійсним договору доручення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва через Голосіївський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: