АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2527/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу. Гончарук В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівЮвшина В. І. , Пономаренка В. В.
при секретаріНаконечній М. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2005 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7 звернулися з позовом до ОСОБА_8, де просили суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1, належного на праві власності ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, укладений між ними та ОСОБА_10 03 серпня 1992 року. Також просили визнати за ними, ОСОБА_6 і ОСОБА_7, право власності на 1/4 частину за кожною вказаного будинку.

Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду від 16 грудня 2005 року визнано договір купівлі-продажу від 13 серпня 1992 року між ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_10 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 таким, що відбувся та визнано право власності за ОСОБА_6, ОСОБА_7 на вказану частину будинку.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду 16 лютого 2015 року ОСОБА_9 подала заяву про перегляд і скасування заочного рішення, в якій просила скасувати рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2005 року та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 27 лютого 2015 року заяву ОСОБА_9 задоволено. Скасовано заочне рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 16 грудня 2005 року, а справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року на підставі п.3 ч.1 ст.207 ЦПК позовну заяву залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи ухвалу суду незаконною та такою, що постановлена передчасно та порушує її права як позивача, просить її скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення позову без розгляду, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_11 неодноразово заявляли клопотання про відкладення справи з тих чи інших причин, проте ніяких документів, які б підтверджували причини відкладення, суду не надали і, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, а саме - 16 липня 2015 року та 18 серпня 2015 року, ОСОБА_12 сама не з'явилася. Тут же суд вказав, що неможливість явки представника позивача в судове засідання не перешкоджає позивачу з'являтись. Крім того, причина неявки представника також не підтверджується жодним документом.

Колегія суддів такий висновок суду вважає передчасним та не погоджується з ним, оскільки він суперечать вимогам процесуального права та матеріалам справи.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач.

Відповідно до ч.3 ст.169, п.3 ч.1 ст.207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Проте, при постановленні ухвали вказані вимоги закону суд не врахував.

Як вбачається з матеріалів справи, що в судові засідання, призначені на 18 травня 2015 року, 16 липня 2015 року, 18 серпня 2015 року, 10 вересня 2015 року ні ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ні адвокат ОСОБА_11 не з'являлися.

Відповідно до довіреності від 15.01.2015 року позивач ОСОБА_7 довірив представляти свої інтереси в суді ОСОБА_6 (а.с. 54).

Позивачкою ОСОБА_6 були надіслані письмові клопотання про відкладення розгляду справи 18 травня 2015 року(а.с.88), 16 липня 2015 року(а.с.96), 17 серпня 2015 року (а.с.101). Така ж заява була від представника позивача ОСОБА_11 від 10 вересня 2015 року (а.с. 106).

Як вбачається із медичної картки амбулаторного хворого, ОСОБА_6 18 травня 2015 року перебувала в хворобливому стані з діагнозом - ішемічна хвороба серця (а.с. 97).

Згідно відмітки в медичній картці, 10.09.2015 року ОСОБА_6 продовжувала хворіти (а.с 117).

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що суд першої інстанції формально підійшов до вирішення питання про залишення позову без розгляду, постановив оскаржувану ухвалу в порушення вимог як статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, так і норм процесуального законодавства, позбавивши позивача права на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до п.4 ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку, що належним чином повідомлений позивач та представник позивача повторно не з'явився в судове засідання та безпідставно залишив позов без розгляду.

Одночасно колегія суддів застерігає позивача та його представника про те, що вони, відповідно до положень ч.3 ст.27 ЦПК, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, тобто зобов'язані після звернення до суду з позовом не лише цікавитися про рух справи самостійно, а й бути коректним по відношенню до суду та іншої сторони, забезпечуючи свою явку та явку представника в судові засідання для розгляду позовних вимог.

Оскільки підстав для залишення позову без розгляду суд не мав, апеляційний суд, на підставі ч.4 ст.311 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, скасовує ухвалу і направляє справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, так як було порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. 303, 307, 311, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа: ОСОБА_9, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 1/2 частину будинку скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :