Справа № 643/7761/15-ц
Провадження № 2/643/3220/15
12.10.2015 року Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Мещерякової О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_1 , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 (далі - Квартира), та зняти його з реєстрації за вказаною адресою.
В обґрунтування позову зазначила, що їй та її сину ОСОБА_1 на праві власності належить по 1/2 частині Квартири. 16.01.2014 року позивач зареєструвала в Квартирі відповідача, свого онука ОСОБА_2 . На даний час в Квартирі зареєстровані та проживають позивач та третя особа, її син ОСОБА_1 . Крім того, в Квартирі зареєстрований, але ніколи не проживав відповідач. Відповідач був зареєстрований в Квартирі для отримання паспорту, в квартиру не вселявся та не проживав в ній. До теперішнього часу відповідач у Квартирі не проживає, ніяких його особистих речей у Квартирі немає, перешкоджань в користуванні Квартирою відповідачу не чинилось. Наявність реєстрації відповідача за адресою Квартири призводить до того, що позивач вимушена сплачувати комунальні послуги в тому числі за відповідача, та не може оформити субсидію на комунальні послуги.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.
В судовому засіданні третя особа ОСОБА_1 , позовні вимоги також підтримав, просив задовольнити. Крім того, ОСОБА_1 , допитаний в судовому засіданні за його клопотанням в якості свідка, пояснив, що відповідач є його сином. З моменту реєстрації в Квартирі, а саме з 2014 року, син не проживає в Квартирі, та ніколи в ній не проживав, реєстрація йому була необхідна для отримання паспорту. На сьогоднішній день відповідач проживає в Росії, періодично цікавиться справами батька та бабусіпозивача, і поки повертатися в Україну не збирається.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у його відсутність, суду не надав.
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що відповідач є її сином, а третя особа ОСОБА_1 її колишнім чоловіком. Свідок підтвердила, що її син більше року тому поїхав до Москви, звідки до України до цього часу не повертався.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що проживає в квартирі АДРЕСА_2 , позивач є її сусідкою. Підтвердила, що в Квартирі проживають позивач та її син ОСОБА_1 . Відповідач є онуком позивача, свідок бачила його ще тоді, коли той був дитиною. З 2014 року відповідач не проживає в Квартирі, оскільки свідок часто буває в гостях у позивача в Квартирі, та за весь цей час жодного разу не бачила відповідача та його особистих речей.
Оскільки позивач не заперечувала проти такого вирішення справи, суд проводить заочний розгляд справи та вирішує її на підставі наявних у ній доказів.
Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Як вбачається з свідоцтва про право власності на житло, реєстраційний номер № НОМЕР_1 від 25.02.1998 року, Квартира належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 .
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Голик С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1195, спадкоємицею майна гр. ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є на 1/2 частку його дружина, ОСОБА_1 . Спадкове майно складається з 1/3 частини квартири.
Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.08.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Одинадцятої харківської державної нотаріальної контори Голик С.В., зареєстрованого в реєстрі за № 5-1197, спадкоємцем майна гр. ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є на 1/2 частку його син, ОСОБА_1 . Спадкове майно складається з 1/3 частини квартири.
Згідно довідки № 925 від 08.05.2015 року, виданої дільницею № 41 КП «Жилкомсервіс», Квартира приватизована та в ній зареєстровано 3 осіб, а саме: позивач ОСОБА_1 з 02.07.1971 року, її син ОСОБА_1 з 22.08.1979 року, та онук ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 16.01.2014 року.
Факт реєстрації відповідача за адресою Квартири підтверджується також даними адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Х/о.
Згідно листа Управління державної пенітенціарної служби України в Харківській області № 22/12-1498-М/99-15 від 13.08.2015 року, ОСОБА_2 , 1980 р.н., в установах Державної пенітенціарної служби України в Харківської області у період з 01.01.2014 року по сьогоднішній день не утримувався. Крім того, повідомлено, що 02.07.2013 року ОСОБА_2 був звільнений умовнодостроково з Диканівської виправної колонії Харківської області № 12, згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 року.
Відповідно до листа Департаменту інформаційноаналітичного забезпечення МВС України № 16/4-4109 від 13.08.2015 року, 25.10.2010 року ОСОБА_2 засуджено Ленінським районним судом м. Харкова за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185, 71 КК України до 5 років позбавлення волі, початок строку з 28.04.2010 року, зараховано в строк відбування покарання термін з 14.07.2007 року по 22.10.2007 року. 02.07.2013 року ОСОБА_2 звільнено з Диканівської виправної колонії Харківської області № 12, згідно постанови Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.06.2013 року із застосуванням ст. 81 КК України умовно достроково на невідбутий строк 1 рік 6 місяців 29 днів.
Згідно відповіді Головного управління персоналу Генерального штабу збройних сил України № 321/к/6829 від 15.08.2015 року, ОСОБА_2 перебував на військовому обліку в Московському РВК м. Харкова. 24.12.1998 року ОСОБА_2 був призваний на строкову військову службу. Для постановки на військовий облік до зазначеного військового комісаріата не прибув. За обліковими даними ОСОБА_2 у списках особового складу Збройних Силах України не перебуває.
Згідно ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
С досліджених судом доказів вбачається, що відповідач не проживає в Квартирі понад строк, на який згідно чинного законодавства України за ним може бути збережене житлове приміщення.
Судом не встановлено наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов`язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем.
За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання відповідача втратившим право користування Квартирою.
Згідно ст. 7 Закону України № 1382-IV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.
З правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, яке було обговорено та взято до відома 21 грудня 2012 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
За таких обставин суд приходить до висновку, що пред`явлення вимоги про зняття відповідача з реєстрації місця проживання одночасно з вимогою про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням, є належним способом захисту прав позивача, в зв`язку з чим вважає за можливе також задовольнити позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою Квартири.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3 , та зняти його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Крівцов Д.А.