Провадження 2/0202/69/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 вересня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Слюсар Л.П.,

за участю секретаря - Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, визнання права власності , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у березні 2013 року звернулися до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння (т. 1, а.с. 2-5). В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені ( т.1, а.с. 152-154). В обґрунтування позовних вимог позивачі в позовній заяві та уточненій позовній заяві посилалися на те, що 05 грудня 2012 року трагічно помер чоловік ОСОБА_1 та батько ОСОБА_2 ОСОБА_6. В період шлюбу рішенням Індустріальної районної ради народних депутатів за № 387.1 ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка № 99-а по вул. Червонопартизанській у м. Дніпропетровську для будівництва будинку для їх сімї. В кінці серпня 1991 року вона з чоловіком завершили будівництво домоволодіння та вселилися в нього. 15.07.1998 року ОСОБА_6 приватизував вищезазначену земельну ділянку.

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 з чоловіком ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради про визнання за ними в рівних частках права власності на самочинно збудований будинок № 99-а по вулиці Червонопартизанській у місті Дніпропетровську, але в позові їм було відмовлено. Після цього вона з чоловіком сильно пересварились через його троюрідного племінника, ОСОБА_3 (відповідача по справі), який взяв з них 7 000 доларів США та суд програв із-за своєї жадібності та некомпетентності адвоката, якого він їм порекомендував. В 2007 році, її чоловік ОСОБА_6 почав пиячити, ОСОБА_3 почав його постійно «споювати» та обманним шляхом 23.04.2007 року отримав від нього генеральну довіреність на право управління та розпорядження усім його майном, запевнивши його при цьому, що ця довіреність необхідна йому тільки для допомоги в узаконенні на них їхнього домоволодіння. 01.10.2009 року довіреність була скасована. Її чоловік неодноразово тривалий час перебував на лікуванні в психіатричній лікарні («біла гарячка») та наркологічному диспансері. Такий спосіб життя чоловіка призвів до тяжкого матеріального стану їх сім'ї. Тому їх сім'я (вона, її чоловік та син) переїхала проживати до батьків чоловіка, а будинок вони стали здавати в оренду за 2 500 гривень за місяць. Вона з серпня 2009 року по день смерті чоловіка особисто кожний місяць 19 числа отримувала від наймачів їх будинку гроші за оренду. Дані обставини підтверджуються договором найму домоволодіння, укладеного на її ім'я, а також матеріалами досудового розслідування її звернення до Індустріального райвідділу міліції.

1.10.2009 року ОСОБА_6 склав заповіт на вищезазначене домоволодіння на сина - ОСОБА_2.

12.12.2012 року позивачка завітала до наймачів домоволодіння та попросила їх сплатити гроші за оренду не 19 числа як завжди, а зараз, адже помер чоловік і їй терміново потрібні кошти на його поховання.

Забрати тіло чоловіка з моргу їй дозволили тільки 13.12.2012 року. Коли вона приїхала забирати тіло чоловіка, то дізналася, що в паспорті ОСОБА_6 стояла відмітка про розірвання шлюбу з нею ще від 30.09.2009 року.

Після цього вона відразу звернулася до Індустріального відділу РАЦС та там їй повідомили, що 09.09.2009 року рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська (справа № 2-2156/09) шлюб між ними було розірвано.

19.01.2013 року, коли вона знову прийшла за орендною платою - її наймачі повідомили, що 18.01.2013 року до них при йшов невідомий чоловік, який представився ОСОБА_4 (відповідач по справі) та повідомив, що він тепер новий власник цього домоволодіння та кошти вони повинні сплачувати йому. Як пізніше позивачка довідалась від правоохоронців, цей покупець купив по довіреності, виданій від імені її чоловіка, їх домоволодіння у свого ж родича, ОСОБА_3, який є чоловіком його рідної сестри. Зазначили, що навіть якщо не враховувати недійсність довіреності, виданої від імені психічно хворої людини, то очевидно, що вищезазначений договір купівлі-продажу був укладений в результаті зловмисної домовленості представника її чоловіка з другою стороною (покупцем - його шурином), тому відповідно до ст. 232 ЦК України він є недійсним. Більш того, укладаючи від імені її чоловіка спірний договір купівлі-продажу, ОСОБА_3 достеменно знав, що їй належить 1/2 частина цього домоволодіння, а тому цей договір порушує ще й ч. 3 ст. 65 СК України. Просили суд:

1. Визнати недійсною довіреність на право розпорядження майном, видану ОСОБА_3

ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_3, посвідчену 31.03.2010 року

державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори

ОСОБА_8, та зареєстровану за № 2-344.

2.Визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння № 99-а по вулиці Червонопартизанській у місті Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_6, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_4, посвідчений 13.06.2012 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій під № 1079.

3.Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 99-а для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,0438 га (кадастровий номер -04-193-0004) по вулиці Червонопартизанській у місті Дніпропетровську, укладений між ОСОБА_6, від імені якого на підставі довіреності діяв ОСОБА_3, та ОСОБА_4, посвідчений 13.06.2012 року приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5

4.Визнати за ОСОБА_1 (НОМЕР_1 виданий 22.07.1996 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, і.п.н. НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину домоволодіння № 99-а по вулиці Червонопартизанській умісті Дніпропетровську, що в цілому складається з житлового будинку А-2 загальною площею 212,6 кв.м. та житловою площею 115,3 кв.м., який складається з наступних приміщень: I поверх:

- приміщення І - тамбур площею 1,2 кв.м., приміщення 1 - коридор площею 19,6

кв.м., приміщення 2 - житлова кімната площею 28,0 кв.м., приміщення 3 - житлова

кімната площею 27,5 кв.м., приміщення 4 - вбиральня площею 1,0 кв.м., приміщення 5 -

ванна площею 8,2 кв.м., приміщення 6 - кухня площею 21,8 кв.м.

II поверх:

- приміщення 7 - сходи площею 3,7 кв.м., приміщення 8 - санвузол площею 3,1

кв.м., приміщення 9 - бібліотека 5,1 кв.м., приміщення 10 - хол площею 34,9 кв.м.,

приміщення 11 - житлова кімната площею 18,9 кв.м., приміщення 12 - житлова кімната

площею 17,6 кв.м., приміщення 13 - житлова кімната площею 18,2 кв.м., приміщення II -

лоджія площею 3,8 кв.м.,

яке належало ОСОБА_6, померлому 05.12.2012 року, на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 26.10.2011 року за №1420, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.12.2011 року за № 35030167.

5.Визнати за ОСОБА_1 (НОМЕР_1 виданий 22.07.1996 року Дніпропетровським РВ УМВС України в Дніпропетровській області, і.п.н. НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину земельної ділянки № 99-а по вулиці Червонопартизанській у місті Дніпропетровську для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0438 га (кадастровий номер -04-193-0004), яка належала ОСОБА_6, померлому 05.12.2012 року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого 15.07.1998 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.05.1998 року № 793 та зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 010939.

6.Визнати за ОСОБА_2 (НОМЕР_3, виданий 22.05.1002 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, і.п.н. НОМЕР_4) право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлого 05.12.2012 року, на 1/2 частину домоволодіння № 99-а по вулиці Червонопартизанській у місті Дніпропетровську, що в цілому складається з житлового будинку А-2 загальною площею 212,6 кв.м. та житловою площею 115,3 кв.м., який складається з наступних приміщень: I поверх:

- приміщення І - тамбур площею 1,2 кв.м., приміщення 1 - коридор площею 19,6 кв.м., приміщення 2 - житлова кімната площею 28,0 кв.м., приміщення 3 - житлова кімната площею 27,5 кв.м., приміщення 4 - вбиральня площею 1,0 кв.м., приміщення 5 -ванна площею 8,2 кв.м., приміщення 6 - кухня площею 21,8 кв.м.

II поверх:

- приміщення 7 - сходи площею 3,7 кв.м., приміщення 8 - санвузол площею 3,1 кв.м., приміщення 9 - бібліотека 5,1 кв.м., приміщення 10 - хол площею 34,9 кв.м., приміщення 11 - житлова кімната площею 18,9 кв.м., приміщення 12 - житлова кімната площею 17,6 кв.м., приміщення 13 - житлова кімната площею 18,2 кв.м., приміщення II -лоджія площею 3,8 кв.м., яке належало ОСОБА_6 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради від 26.10.2011 року за №1420, зареєстрованого КП «ДМБТІ» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 08.12.2011 року за № 35030167.

7. Визнати за ОСОБА_2 (НОМЕР_3, виданий 22.05.2002 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, і.п.н. НОМЕР_4) право власності в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_6, померлого 05.12.2012 року, на 1/2 частину земельної ділянки № 99-а по вулиці Червонопартизанській у місті Дніпропетровську для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, загальною площею 0,0438 га (кадастровий номер -04-193-0004), яка належала ОСОБА_6, померлому 05.12.2012 року, на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого 15.07.1998 року на підставі рішення Дніпропетровської міської ради народних депутатів від 21.05.1998 року № 793 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №010939.

В судовому засіданні позивачі та представник позивачів підтримали позовні вимоги та просили суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та просив суд в задоволені позову відмовити.

Представник відповідачів в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав, та просив суд в позові відмовити, оскільки позовні вимоги не ґрунтуються на законі та є необґрунтованими.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився. Відповідно до листа просили суд розглядати справу за їх відсутності. Відповідно до пояснень державного нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, нею 31.03.2010 року було посвідчено довіреність за р. № 2-344 від імені ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 щодо оформлення та отримання правовстановлюючих документів на домоволодіння в м. Дніпропетровську, вул. Червонопартизанська, б. 99а з правом продажу зазначеного домоволодіння та земельної ділянки за цією ж адресою, а також з правом ведення справ у судових органах.

При посвідчені зазначеної довіреності нею, згідно з Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій, були затребувані наступні документи: паспорт, що посвідчує особу ОСОБА_6 серії АЕ №011091, виданий 13.09.1995 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області. ОСОБА_6 звернувся до нотаріальної контори до неї особисто, надав паспорт на своє імя, після чого в її присутності прочитав та підписав зазначену довіреність, розписався в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій та отримав довіреність на руки. Нотаріальна дія нею була вчинена законно, порушення прав та інтересів ОСОБА_6, а також вимог чинного законодавства не було ( т.1, а.с. 225).

Третя особа приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5 в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Свідок ОСОБА_9, подруга позивачки зі школи, була знайома з її чоловіком з 1970-х років. Розповіла, про те, що вони отримали земельну ділянку разом із сімєю ОСОБА_6 та будували свої будинки. Будинок був збудований десь в 1998 році. Сімями разом святкували свята, дні народження. З 2000 року ОСОБА_6 став зловживати спиртними напоями, у нього почалася біла гарячка, він почав бити жінку. Іноді він припиняв пити, влаштовувався на роботу, але потім знову починав пити. З 2007 року ОСОБА_6 вже входив у запій десь до трьох днів, та не памятав деякі речі. Наталія ходила його шукати та декілька разів знаходила його під кущем, де він спав пяним. ОСОБА_10 лікувався декілька разів від зловживання спиртними напоями, кодувався, на деяких час це допомагало, а потім знову починав пити. ОСОБА_10 обвинувачував свою дружину в тому, що вона його помістила до психіатричної лікарні на лікування. Він часто проживав у свого племінника у Піщанці. Коли матір ОСОБА_10 захворіла, ОСОБА_5 з сином переїхали жити до неї, а ОСОБА_6 залишився із другим сином проживати в будинку. В домоволодінні тривалий час проживають квартиранти. В 2010 році вона його бачила лише в нетверезому стані. Один раз вона була свідком коли він розмовляв з кимось перед дзеркалом, та казав що він розмовляє з ангелом-охоронцем, який йому допоможе, та якого він бачить. В останній рік він проживав на вул. Араратській в будинку батьків. До того як він зник, його бачила сусідка, він йшов чисто вдягнений, в руках у нього була папка з документами, та на питання куди він йде, він відповів що вирішується його доля. Більше його не бачили. На вул. Совхозній є мережа магазинів, в яких він був постійним клієнтом. Їй відомо про те, що ОСОБА_6 ходив із племінником до нотаріуса, але не відомо, які вчинялися дії. ОСОБА_10 радився з нею, як оформити домоволодіння, щоб він хотів його продати не знає. В нього була мрія поїхати до родичів у Росії.

Свідок ОСОБА_11, сусід через паркан, проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 б., розповів, що сімю ОСОБА_6 знає з 1988 року. Останні 6-7 років ОСОБА_6 М зловживав спиртними напоями та вів себе останні два роки неадекватно, постійно був пяний, та розмовляв з кимось, коли поруч нікого не було. Останні два роки перед його смертю в будинку проживали квартиранти. Сімя ОСОБА_6 проживала на вул. Араратській у батьків. Спілкувався з ним, коли він проходив біля його будинку йдучи до кафе, бачив його в тверезому стані першу добу, коли він виходив із лікарні, а потім він знову пиячив. З весни 2010 року бачив його постійно пяним. В розмові казав про те, що склав заповіт на будинок на дітей.

Свідок ОСОБА_12, сусід, розповів про те, що ОСОБА_6 він знав з 2004 року, однак він уникав спілкування з ним, тому що не розумів про що говорить ОСОБА_6. ОСОБА_6 розмовляв сам із собою, а з ним в пяному стані розмовляв так начебто з батьком свідка. В березні 2010 року, після дня народження свідка, ОСОБА_6 прийшов до нього вночі в пяному стані називав його Віктором ( імям його покійного батька). Приходив вночі до нього, стукав в двері та виганяв демонів. Наприкінці березня 2010 року він лікувався, однак знову почав пити. ОСОБА_6 багато разів клали на лікування в психіатричну лікарню. ОСОБА_6 приходив до нього з проханнями дати грошей, купити щось, у нього завжди не було грошей. В березні 2010 року, коли ОСОБА_6 приходив до нього, він його виштовхав з двору і більше його не бачив та не спілкувався.

Суд, заслухавши сторони, їх представників, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, матеріали кримінального провадження 0001347 відмовний матеріал, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про шлюб, серія І-КИ №476674, виданого РАГС Індустріального району 24 вересня 1977 року ОСОБА_6 та ОСОБА_13, зареєстрували шлюб, актовий запис 1051, прізвище дружини після одруження - ОСОБА_6 (т.1 а.с. 6).

Рішенням виконкому Індустріальної районної ради народних депутатів № 387-1 від 14.07.89 року ОСОБА_6 було відведено земельну ділянку № 99-а по вул. Червонопартизанській та дозволено будівництво житлового будинку (т.1 а.с. 7). Згідно п. 3.5 даного рішення, після закінчення будівництва індивідуального житлового будинку ОСОБА_6 необхідно було скласти технічну документацію на домоволодіння № 99-а по вул. Червонопартизанській через інвентар бюро, ввести будинок в експлуатацію та зареєструвати у державному інвентар бюро.

Згідно до технічного паспорту на садибний ( індивідуальний) житловий будинок №99-а по вул. Червонопартизанська в м. Дніпропетровську, виготовленого станом на 21.09.2007 року, самовільно збудований обєкт нерухомості підлягає введенню в експлуатацію та узаконенню. Даний обєкт нерухомості у встановленому законом порядку в експлуатацію не прийнятий (т.1а. с. 11-16).

В жовтні 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_6 звернулися до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до виконкому Індустріальної райради про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок літ А-2 та надвірні споруди №1-10, по вул. Червонопартизанська в м. Дніпропетровську. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2009 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_6 відмовлено ( т.1 а.с.15).

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 липня 2009 року апеляційна скарга ОСОБА_1 та ОСОБА_6 відхилена та рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 травня 2009 року залишено без змін (т.1 а.с. 16).

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2009 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1 розірвано ( т.1 а.с. 128).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2014 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 вересня 2009 року скасовано, із закриттям провадження у справі, оскільки правонаступництво по даній категорії справ не передбачається (т.1 а.с. 166-167).

Згідно довіреності від 31 березня 2010 року, посвідченої державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованому в реєстрі за № 2-344 (а.с. 119) ОСОБА_6 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5 паспорт серії АЕ №011091, виданий 13.09.1995 року Індустріальним РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, в якому є штамп про реєстрацію шлюбу з ОСОБА_13 від 24.09.1977 року та штамп про його розірвання від 30.09.2009 року, що мешкає: м. Дніпропетровськ, вул. Араратська, буд. 129, згідно договору доручення за попередньо досягненою домовленістю з ОСОБА_3, уповноважує його бути представником в усіх установах та підприємствах, незалежно від їх форм власності та підпорядкування, у усіх питань, повязаних з оформленням та отриманням правовстановлювальних документів (свідоцтва про право власності), узаконення будівель та споруд, оформленням та отриманням проектно-технічної документації, технічного паспорту та інших відповідних документів щодо домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, буд. 99 а; отримувати в разі необхідності свідоцтво про право власності, зареєструвати правовстановлювальні документи на зазначене домоволодіння в органах БТІ, отримати витяги про реєстрацію права власності; продати за ціну та на умовах за власним розсудом належні йому домоволодіння з земельною ділянкою, що розташовані в м. Дніпропетровську, вул. Червонопартизанська, буд. 99 а, отримати належні йому від продажу гроші (т.1 а.с. 119).

Відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 листопада 2011 року, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради 26.10.2011 року № 1420 ОСОБА_6 є власником домоволодіння: житлового будинку літ. А-2, житловою площею 171,1 кв.м., загальною площею 215,9 кв.м., ганок літ.а. (т.1 а.с.22).

Згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серія ДП Д*№2007 на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 21.05.1998 року за №793 ОСОБА_6 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0438 га, яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська, вул. Червонопартизанська, 99-а (т.1 а. с. 14).

Згідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 13.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за № 1079, ОСОБА_3, діє від імені ОСОБА_6 продав ОСОБА_4 домоволодіння №99-а, що знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, розташоване на земельній ділянці для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0438 га., кадастровий номер якої :04:193:0004 та сплачує за нього обговорену грошову суму. Продаж вчинено за 449 442 грн. (т.1 а.с. 69).

Згідно до довідки КП ДМБТІ від 30.04.2013 року за № 4149 право власності на домоволодіння № 99а по вул. Червонопартизанська в м. Дніпропетровську зареєстровано за ОСОБА_4 (т.1 а.с. 68).

Згідно до договору купівлі-продажу домоволодіння від 13.06.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, зареєстрованому в реєстрі за № 1082, ОСОБА_3 діє від імені ОСОБА_6, продав ОСОБА_4 земельну ділянку у розмірі 0,0438 га., яка розташована на території Індустріального району м. Дніпропетровська вул. Червонопартизанська, 99-а. Цільове призначення земельної ділянки: для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Кадастровий номер земельної ділянки: :04:193:0004 та сплачує за нього обговорену грошову суму. Продаж вчинено за 163 747 грн. (т.1 а.с. 101).

Відповідно до листа Управління Держкомагенства у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області від 07.05.2013 року за №20/20-429 за інформацією, наявною в Управління, станом на 31.12.2012 року земельна ділянка загальною площею 0,0438 га., яка розташована за адресою: місто Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська 99-а (кадастровий номер :04:193:0004) у Державному реєстрі земель зареєстрована за гр. ОСОБА_4. Державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку зареєстровано 26.12.2012 року на імя ОСОБА_4, номер реєстрації 07420 (т.1 а.с. 99-106).

ОСОБА_6 помер 05 грудня 2012 року ( т.1 а.с. 9), згідно до лікарського свідоцтва про смерть №2428 від 13.12.2012 року внаслідок нещасного випадку (т.1 а.с. 20).

Згідно заповіту від 21 жовтня 2009 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за № 2-1514 ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: належний йому житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку, що розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, буд. 99 а заповідав ОСОБА_2 (т.1 а.с.19).

Відповідно до Спадкової справи 29/2013, заведеної Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 18.01.2013 року після смерті ОСОБА_6, померлого 05.12.2012 року (т.1 а.с.111-122), з заявою про прийняття спадщини звернувся ОСОБА_2 (за законом та заповітом).

Згідно ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Позивачами була визначена правова підстава щодо визнання довіреності недійною, те, що довіритель у момент її вчинення не усвідомлював значення своїх дій та ( або) не міг керувати ними ( ст. 225 ЦК України).

У відповідності до Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними, правила ст.225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли не має законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладання правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове зворушення тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладання правочину суд призначає судово-психіатричну експертизу.

Експертний висновок є не беззаперечним фактом, а одним із доказів, який повинен оцінюватися у сукупності з іншими доказами по справі.

В ході розгляду справи судом за клопотаннями позивачів були витребувані докази та було призначено посмертну судово - психіатричну експертизу.

Відповідно до висновку комісійної судово-психіатричної експертизи від 04 червня 2015 року, ОСОБА_6 за життя в період часу, який цікавить суд, тобто на день складання і підписання заповіту 01 жовтня 2009 року, та на момент складання довіреності 31 березня 2010 року хронічним стійким психічним розладом не страждав. Виявляв психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. За своїм психічним станом в той період часу він міг розуміти значення своїх дій та керувати ними ( т.1 а.с. 248-251).

Згідно до ОСОБА_14 закладу « Дніпропетровська міська поліклініка №1» Дніпропетровської обласної ради ОСОБА_6 на обліку у лікаря-психіатра в КЗ « Дніпропетровська міська поліклініка №1 ДОР» не знаходився.

Як вбачається із історій хвороб Дніпропетровської обласної клінічної психіатричної лікарні: № №5831 ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування в 17 відділенні з 12.05.2003 року по 16.05.2003 року пройшов профілактичним курс лікування, в задовільному стані виписаний із відділення, діагноз побутове пияцтво; №1820/10 ОСОБА_6 з 26.02.2010 року по 22.03.2010 року пройшов курс лікування в 3 відділенні, при виписці спокійний, урівноважений. На запитання відповідає по суті. Орієнтований всестороннє вірно. Настрій рівний, емоційно адекватний. Обмани сприйняття розуміє, поведінкою не виявляє. Безглузді ідеї не висловлює. Поведінка впорядкована. Соматично, неврологічно стабільний. Діагноз: Психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю. Життєдіяльність відновлена; №3527/10 ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування в 3 відділенні з 12.04.2010 по 11.06.2010 року. При виписці розладів у сфері мислення та сприйняття не виявляє. Налаштований на тверезий спосіб життя. Працездатність відновлена повністю; № 5814/10 ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування в 3 відділенні з 12.06.2010 по 02.07.2010 року життєдіяльність не порушена; № 6559/2010 ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування в 14 відділенні з 03.07.2003 по 13.08.2010 року, діагноз органічний розлад особистості, ускладнене вживанням алкоголю. Соціальне функціонування не порушено.

Позивачем ОСОБА_1 заявлялося клопотання щодо призначення по справі повторної посмертної експертизи. Згідно до ст.150 ЦПК України та розяснень, що містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року №8 «Про судову експертизу в кримінальних та цивільних справах», відповідно до яких лише після розгляду судом висновку первинної експертизи, коли зясовується, що усунути неповноту або неясність висновку шляхом допиту експерта неможливо, судом призначається додаткова експертиза. Повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, повязані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за істотних порушень процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи.

Згідно з ч. ч. 6, 7 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обовязковим і оцінюється судом за правилами встановленими ст. 212 цього Кодексу. Незгода суду з висновком експерта повинна бути вмотивована в рішенні. Оскільки висновок експерта не має переваг перед іншими засобами доказування, він також підлягає дослідженню і перевірці, а фактичні дані, що містяться в ньому, оцінюються судом за загальними правилами.

Оцінивши висновки, зроблені експертом, суд може покласти їх у основу свого рішення, в іншому випадку суд повинен мотивувати чому саме він не погодився з даним висновком експерта.

Оскільки експертиза була проведена на підставі цивільної справи та медичних документів ОСОБА_6, та показанням свідків: ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_15, повно і всебічно були зясовані обставини у справі, вимоги законодавства при призначені експертизи та її проведені було дотримано, і в суду не викликало сумнівів в правильності висновку експертної комісії, а тому Ухвалою суду від 24.09.2015 року в проведені повторної посмертної експертизи позивачу було відмовлено.

Виходячи із вищевикладеного, та оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що волевиявлення ОСОБА_6 було вільним і відповідало його волі, позивачами не надано жодного доказу на підтвердження своїх вимог про визнання довіреності недійсною, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Щодо заявлених позовних вимог позивачів про визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, оскільки вони були вчинені ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності від імені ОСОБА_6, який не усвідомлював значення своїх дій та не міг в повній мірі ними керувати, та такі дії були вчинені в результаті зловмисної домовленості представника ОСОБА_6 ОСОБА_3 з другою стороною покупцем ( ст. 232 ЦК України), тому що, укладаючи від імені ОСОБА_6 спірні договори купівлі-продажу, ОСОБА_3 достовірно знав, що ОСОБА_1 належить ? частина спірного домоволодіння, а тому ці договори порушують ч. 3 ст.65 СК України.

Відповідно до ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однією стороною з другою стороною, визнається судом недійсним.

Довіритель має право вимагати від свого представника та другої сторони солідарного відшкодування збитків та моральної шкоди, що завдані йому у звязку із вчиненням правочину внаслідок зловмисної домовленості між ними.

Як вбачається із матеріалів справи, за своїм психічним станом в період часу підписання довіреності ОСОБА_6 міг розуміти значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується висновком комісійної судово-психіатричної експертизи від 04 червня 2015 року. Також суд звертає увагу на те, що між посвідченням довіреності ОСОБА_6 на імя ОСОБА_3 (31.03.2010 року), отриманням свідоцтва про право власності на домоволодіння (26.10.2011 року) та укладанням договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки (13.06.2012 року) та смертю ОСОБА_6 ( 05.12.2012 року) пройшов тривалий час. Згідно з довіреністю ОСОБА_6 надав право ОСОБА_3 продати за ціну та на умовах на власний розсуд належні йому домоволодіння з земельною ділянкою, що розташовані в м. Дніпропетровську, вул. Червонопартизанська, буд. 99-а, та отримати належні йому від продажу кошти.

Вчиняючи договори купівлі-продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки представник виражав не свою власну волю, а волю продавця власника, отже, до покупця була доведена воля довірителя та вона не підмінена волею представника, жодних належних доказів щодо отримання власної або спільної з другою стороною вигоди на шкоду довірителю позивачами суду на надано та не доведено.

Постановою слідчого СВ Індустріального РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 19 березня 2013 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001347 від 28.02.2013 за заявою гр. ОСОБА_1, в якій повідомлялось, що гр. ОСОБА_3, шахрайським шляхом продав її будинок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Червонопартизанська, 99а, закрито у звязку з відсутністю в діяннях кримінального правопорушення.

Оскільки в судовому засіданні ні наданими суду доказами, ні показаннями свідків не доведено зловмисної домовленості при укладанні договорів купівлі - продажу домоволодіння та земельної ділянки представника продавця з другою стороною - покупцем, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання їх недійсними.

Отже, оскільки позивачам відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірного домоволодіння та земельної ділянки, то суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивачів в частині визнання за ними права власності на ? частину домоволодіння та ? частину земельної ділянки за кожним.

У відповідності зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки позивачам відмовлено в задоволені позовних вимог, то судові витрати не відшкодовуються.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» ст. ст. 203, 207, 213, 215, 225, 232, 1235, 1268 ЦК України, ст. ст. 60, 61, 65, 69 СК України, ст. ст. 3, 7, 11, 15 , 58, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: приватний нотаріус Новомосковського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_5, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання недійсною довіреності, визнання недійсними договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, визнання права власності - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.П. Слюсар