У х в а л а

іменем україни

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,Маляренка А.В.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Головного територіального управління юстиції в Сумській області, яке діє в інтересах ОСОБА_1, до ОСОБА_4, третя особа Служба у справах дітей Сумської міської ради про повернення дитини за попереднім місцем проживання, за касаційною скаргою Міністерства юстиції України на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травня 2015 року Головне територіальне управління юстиції у Сумській області в інтересах громадянки Латвії ОСОБА_1 звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, третя особа − Служба у справах дітей Сумської міської ради, про забезпечення повернення малолітньої дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

На обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року у Великобританії народилася їх з відповідачем донька − ОСОБА_6. 19 квітня 2013 року відповідач − батько дитини вивіз її в Україну без дозволу позивачки. До вивезення в Україну дитина з батьками проживала в Сполученому Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії. Позивачка вважає, що відповідач самостійно змінив місце проживання малолітньої дитини і визначив її нове місце проживання в Україні з порушенням прав позивачки, адже ні усної, ні письмової згоди на зміну постійного місця проживання малолітньої доньки вона не давала.

На підставі викладеного Головне територіальне управління юстиції у Сумській області просить визнати незаконним вивезення та утримування на території України малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідачем та повернути дитину до місця постійного проживання у Великобританії, а в разі, якщо рішення не буде виконано в добровільному порядку − зобов'язати ОСОБА_4 передати дитину матері ОСОБА_1, для забезпечення повернення дитини до Сполученого Королівства Великої Британії та Північної Ірландії.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Міністерства юстиції України просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 <nau://ukr/1618-15|st212> ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st304>, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив із того, що дитину було правомірно переміщено через кордон за мовчазної згоди позивачки, про що свідчить значний проміжок часу до її звернення із заявою про повернення дитини. Крім того дитина прижилася у своєму новому середовищі, більше двох років проживає на території України та зареєстрована громадянкою України, за висновком психолога та Служби у справах дітей Сумської міської ради, має сталі сімейні зв'язки, вважає своє місце проживання постійним, комфортним і місцем проживання своєї родини.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Міністерства юстиції України відхилити.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 20 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

М.В. Дем'яносов В.М. Коротун А.В. Маляренко