У х в а л а

іменем україни

08 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Приватного підприємства «Рулав» про стягнення завдатку у зв'язку з невиконанням зобов'язань за договором інвестування, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 20 грудня 2006 року між ним та Приватним підприємством «Рулав», (далі - ПП «Рулав») укладений попередній договір інвестування будівництва санаторію (пансіонату) для ветеранів та учасників Великої Вітчизняної війни, відповідно до умов якого він передає підприємству грошові кошти у сумі еквівалентній 200 000 доларів США в якості завдатку, для будівництва та реконструкції будівель та споруд, розташованих на земельній ділянці площею 2, 2576 га за адресою: АДРЕСА_1. 21 березня 2007 року між ним та ПП «Рулав» укладений договір інвестування будівництва санаторію (пансіонату) для ветеранів та учасників Великої Вітчизняної війни, відповідно до умов якого він передав грошові кошти у сумі, еквівалентній 200 000 доларів США в якості завдатку для будівництва та реконструкції будівель та споруд, розташованих на вказаній вище земельній ділянці. В свою чергу, ПП «Рулав» зобов'язалося отримати дозвільні документи, передбачені земельним законодавством для утримання та обслуговування будівель та споруд; після укладення договору оренди земельної ділянки, змінити її цільове призначення на категорію земель рекреаційного призначення, переуклавши договір оренди та зареєструвавши його в органах Державного земельного кадастру; отримати в органах державного архітектурно-будівельного контролю дозвіл на проведення будівельних робіт з реконструкції будівель та споруд; після отримання дозволу за письмовим погодженням з ОСОБА_4 укласти договір генерального підряду на виконання будівельних робіт з реконструкції будівель та споруд, розташованих на вказаній земельній ділянці. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, однак ПП «Рулав» порушило умови договору та не виконало жодних покладених на нього зобов'язань. Посилаючись на вказані обставини, просив стягнути з ПП «Рулав» на його користь грошові кошти у сумі, еквівалентній 400 000 доларів США, що за курсом НБУ становить 4 699 236 грн та сплачений судовий збір в розмірі 3 654 грн.

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту невиконання відповідачем зобов'язань за договором, а також доказів передачі відповідачу коштів у вказаній сумі.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду першої інстанції та ухвала суду апеляційної інстанції ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

І.М. Фаловська