16 березня 2015 р. м. Хмельницький
Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі:
головуючої судді - Логінової С.М.,
при секретарі - Греховій Г.Ю.,
за участю позивача - ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засідання у залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 24 липня 2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв у борг кошти в сумі 4000 грн. На підтвердження укладення договору та факту отримання коштів відповідач склав та підписав письмову розписку, із строком повернення коштів до 01.09.2014 р.
Строк повернення взятих у борг грошових коштів минув, однак позичені кошти відповідач не повернув у встановлений термін.
Відповідно до постанови Національного банку Україну від 15 липня 2014 року № 417 розмір облікової ставки з 17.07.2014 року становить 12,5 % річних.
Відповідно до постанови Національного банку України від 12 листопада 2014 року № 719 розмір облікової ставки з 13.11.2014 року становить 14,0 % річних.
Сума нарахованих від суми позики процентів за користування коштами за період з 24 липня 2014 року по 15 грудня 2014 року включно становить 253 грн. 49 коп.
Загальна сума інфляційного знецінення коштів становить 288,00 грн.
3 % річних від простроченої суми боргу становлять: 4000/100x3=120/365x116 (кількість днів прострочення з 01.09.2014 року по 15.12.2014 року)=38 грн. 14 коп.
Враховуючи вищевикладене, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить - 4000 грн. (сума боргу) + 253 грн. 49 коп. (проценти за користування коштами) + 288 грн. 00 коп. (загальна сума інфляційного знецінення коштів) + 38 грн.14 коп. (3% річних) = 4579 грн. 63 коп.
Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 4000 грн., проценти від суми позики за користування коштами у розмірі 253 грн. 49 коп., неустойку за прострочення грошового зобов'язання у сумі 288 грн. 00 коп. (сума інфляційного знецінення коштів) та 3% річних у сумі 38 грн. 14 коп.
У подальшому позивач збільшив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_2 на його користь борг у сумі 4000 грн., проценти від суми позики за користування коштами за період з 24.07.2014 р. по 29.01.2015 р. у розмірі 273 грн. 08 коп., неустойку за прострочення грошового зобов'язання за період з 01.09.2014 р. по 31.12.2014 р. у сумі 408 грн. 00 коп. (сума інфляційного знецінення коштів) та 3% річних від простроченої суми за період з 01.09.2014 р. по 29.01.2015 р. у сумі 52 грн. 93 коп.
У судовому засіданні позивач уточнені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.
Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, але про причини своєї неявки не повідомив. Суд приходить до висновку ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечив проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За ст. 1047 Цивільного кодексу України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики, одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Згідно з ч. 2 ст. 1047 Цивільного кодексу України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Розписка, підписана відповідачем, є саме таким документом.
В силу ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Як передбачено ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 1050 ч. 1 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Судом встановлено, що 24 липня 2014 року ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 4000 грн. і зобов'язався повернути кошти до 01.09.2014 р., що підтверджується розпискою, написаною відповідачем власноручно.
Передачу ОСОБА_1 відповідачу грошових коштів посвідчено розпискою останнього.
На теперішній час, незважаючи на закінчення строку повернення боргу 01.09.2014 р., ОСОБА_2 не повернув позивачу позичені кошти.
Суд приходить до висновку, що на користь позивача слід стягнути 4000,00грн.
Також з відповідача на користь позивача з урахуванням суми позики, часу, протягом якого ОСОБА_2 користувався чужими грошовими коштами, та розміру облікової ставки Національного банку України, підлягають стягненню проценти за період з 24.07.2014 р. по 29.01.2015 р. у сумі 273 грн. 08 коп., які розрахована наступним чином.
з 24 липня 2014 року до 12 листопада 2014 року включно (112 днів; 12,5% річних) - 153,42 грн. (4000х12,5:100х112:365);
з 13 листопада 2014 року по 29 січня 2015 року включно (78 дні; 14,0 % річних) - 119,66 грн. (4000х14,0:100х78:365).
Відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, а тому має сплатити позивачу три проценти річних від простроченої суми.
Прострочка виконання зобов'язання становить 150 днів (з 01.09.2014 р. по 29.01.2015 р.), тому 3% проценти річних від простроченої суми становлять 49,32 грн. (4000х3:100х150:365), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Також з відповідача на користь позивача підлягають стягненню інфляційні витрати за користування чужими коштами. Сума інфляційних нарахувань за період з 01 вересня 2014 року по 31 грудня 2014 року становить 408,00 грн., які розраховані наступним чином: 4000 грн. х 10,2 (2,9+2,4+1,9+3,0):100.
Таким чином, з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слід стягнути 4000,00 грн. суми боргу, проценти від суми позики у сумі 273 грн. 08 коп., три проценти річних від простроченої суми у сумі 49,32 грн. та інфляційні нарахування у сумі 408,00 грн., а всього 4730,40 грн.
При розподілі судових витрат, суд враховує пропорційність задоволених позов. Позов заявлено з ціною 4734,01 грн. та задоволено на суму 4730,40 грн., тобто на 99,92 % (4730,40 х100: 4734,01).
Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір, понесений ним за оплату судового збору у сумі 243,41 грн. (243,6х99,92:100).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 229 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 526, 533, 611, 612, 625,1046-1050 Цивільного кодексу України, суд
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4000,00 (чотири тисячі) грн. суми позики, 273 (двісті сімдесят три) грн. 08 коп. процентів від суми позики; три проценти річних від простроченої суми у сумі 49 (сорок дев'ять) грн. 32 коп. та інфляційні нарахування у сумі 408,00 (чотириста вісім) грн., а всього 4730 (чотири тисячі сімсот тридцять) грн. 40 коп.
У решті позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243,41 грн.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Хмельницької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою, без участі якої проголошено рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Логінова С.М.