Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 328/845/15-ц Головуючий у 1 інстанції Курдюков В.М.
Провадження № 22-ц/778/4290/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, стягнення депозиту, пені та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача, стягнення депозиту, пені та моральної шкоди.

В позові зазначала, що 07 лютого 2014 року між нею та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №313731/3213/370-14 про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі Ф&К «Золотий».

Згідно з п. 1.1 договору, Банк відкриває Клієнту депозитний рахунок у банківському металі Золото, клієнт вносить на цей рахунок банківський метал загальною вагою 100,00 грам, або 3,22 тройські унції, на строк з 07 лютого 2014 року по 12 лютого 2015 року.

Згідно з п.1.2 договору, за час користування Банківським металом, Банк нараховує і виплачує Клієнту проценти у банківському металі за ставкою 2.25% річних.

Сума відсотків на день звернення до суду склала 3,215072*0,0225 = 0,072339 тройських унцій.

Згідно з п.2.3 договору, повернення Вкладу та виплата нарахованих на нього відсотків Клієнту здійснюється Банком у день закінчення строку, визначеного п.1.1 Договору.

Ні договором, ні законодавством підстав неповернення вкладу у вказаному випадку не передбачено.

На сьогоднішній день депозит та сума процентів їй не повернуті, свої зобов'язання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» перед нею не виконав, незважаючи на те, що 03 лютого 2015 року вона письмово повідомила про своє бажання отримати банківський вклад саме 12 лютого 2015 року.

За приписами ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі коли виконавець прострочує виконання надання послуги згідно з договором, за колений день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості послуги.

Таким чином, з відповідача на її користь слід стягнути пеню в розмірі: 2468,46 гри. (сума неповернутого депозиту + сума несплачених відсотків * 0,03= 3,215072+0,072339 = 3,287411 тройські унції*0,03 = 0,098622 тройські унції. На дату подачі позову за обліковою ставкою Національного Банку України це складає 250295 грн. * 0,98622/10 = 2468,46 грн.

Також, згідно з частиною 2 ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної шкоди.

За весь час невиконання ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» своїх зобов'язань, їй були завдані моральні страждання. Дії банку, що виразилися в незаконній відмові виконувати умови договору, завдали їй душевні страждання і переживання.

Просила суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь вклад у золоті вагою 3,215072 тройських унцій, суму неповернутих процентів у розмірі 0,072339 тройських унцій, а разом 3,287411 тройських унцій золота, зобов'язати банк видати вклад та відсотки у золоті шляхом одноразової операції через касу; стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму пені за порушення договору у розмірі 2468,46 грн.; стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на її користь суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 банківський вклад у золоті вагою 3,215072 тройських унцій, суму неповернутих процентів на вклад у розмірі 0,072339 тройських унцій, а разом 3,287411 тройських унцій золота. Зобов'язано банк видати вклад та відсотки у золоті шляхом одноразової операції через касу банку.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 пеню за порушення договору в сумі 2468,46 грн.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_3 відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн.

Стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір в сумі 899,21 грн.

Не погоджуючись з вказаним заочним рішенням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги залишити без задоволення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно до вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно до вимог ст.. 213 ЦПК України Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин ,на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно до вимог ст.. 214ч.1 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин

Оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає зазначеним вимогам закону.

Згідно зі ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За положеннями ст. 2 Закону України "Про банки та банківську діяльність" вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до положень Згідно до ч. 1, ч. 2 ст. 1060 ЦК України Договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Згідно зі ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) у банківському металі «Золотий» № 313731/3213/370-14, за умовами якого позивачка розмістила на строк з 07.02.2014р. по 12.02.2015р. на вкладному рахунку в банку НОМЕР_1 банківський метал, загальною вагою 100 грам або 3,22 тройських унцій зі сплатою їй банком 2,25 % річних у банківському металі.

Позивачем свої зобов»язання за договором були виконані, що підтверджується меморіальним ордером від 07.02.2014р.

03 лютого 2015року позивачка звернулась до банку з заявою про повернення їй по закінченню строку договору, тобто 12.02.2015р. банківського вкладу, проте банківський вклад у вигляді металу їй не виплачений.

Згідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надані суду докази щодо повернення позивачу вкладу з процентами на виконання умов договору.

Відмова банку у поверненні банківського вкладу позивачці суперечать вимогам чинного законодавства, зокрема, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також ст. ст. 1058, 1060 ЦК України та умовам укладеного між сторонами договору.

З урахуванням здобутих у справі доказів, встановлених обставин справи і вимог закону, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що невидачею позивачці банківського вкладу у золоті порушуються її права, які підлягають захисту і стягнув банківський вклад з процентами у вигляді металу розміром 3,287411 тройських унцій золота.

Посилання апелянта на положення постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01 грудня 2014 року № 758, та постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03.03.2015 № 160 яким встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки, постанова Правління НБУ є обов'язковою для виконання банком, однак, вимоги Конституції України та Цивільного кодексу України мають вищу юридичну силу, ніж Постанова Національного банку України, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення вкладу та процентів, які були визначені сторонами у Договорі банківського вкладу, та належать позивачу на праві власності.

Разом із тим в частині вирішення позову про стягнення пені за прострочку та моральної шкоди, суд не взяв до уваги те, що між сторонами у справі склались договірні правовідносини на підставі Договору про банківський строковий вклад (депозит) «Золотий», умовами якого не передбачено сплата пені банком у разі не виконання або неналежного виконання своїх зобов»язань за договором, а також моральної шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Частина 5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», яку застосував суд першої інстанції , застосовується до правовідносин між споживачем і виконавцем послуги (роботи). Між тим із встановлених обставин справи і характеру правовідносин між сторонами у даній справі вбачається, що ними не укладався договір з надання послуги (роботи), а сторонами укладений договір щодо прийняття банком від позивачки грошової суми на певний строк за сплату їй відповідного доходу, що не є виконанням банком роботи за замовленням позивачки.

Суд першої інстанції, не надавши належної оцінки доказам у справі в цій частині, не з»ясувавши характер правовідносин між сторонами, помилково застосував закон, - ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», який не підлягає застосуванню.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, якщо сторони при укладенні договору банківського вкладу передбачили відповідальність за порушення зобов»язання у вигляді моральної шкоди, відповідна вимога вкладника підлягає задоволенню з урахуванням положень с. 23 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору про банківський строковий вклад (депозит), укладений між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит», не передбачено відшкодування Банком моральної шкоди у разі порушення ним зобов»язань. А тому, колегія суддів вважає, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» задовольнити частково, рішення суду в частині стягнення пені та моральної шкоди скасувати і в задоволенні цих вимог відмовити.

В іншій частині рішення є законним і обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - задовольнити частково.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 19 травня 2015 року у цій справі в частині стягнення пені та моральної шкоди - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення пені та моральної шкоди з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: