Справа № 570/3197/15-ц
Номер провадження 2/570/1256/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 жовтня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Іллюк С.Р.

з участю представника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що між сторонами був укладений кредитний договір. Позичальнику були надані грошові кошти, встановлений термін їх повернення. Однак відповідач не виконує покладені на нього зобовязання. Тому позивач звернувся до суду, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача наявну заборгованість, та судові витрати.

Представник позивача не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі.

Відповідач не визнав позов. Подав до суду заперечення. Зазначає, що відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки; а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За таких обставин позивачем пропущено строк, протягом якого особа може звернутись до суду з позовом за захистом своїх прав та законних інтересів. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. А сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, керуючись ст.ст. 257, 258, 267 ЦК України просить суд застосувати строк позовної давності до основних та додаткових вимог; та в задоволенні позову відмовити. Зазначає також, що банком надані «Умови та Правила надання банківських послуг у ПриватБанку», які відповідач не підписував. Також позивачем не надано доказів того, що відповідач отримав від банку будь-які грошові кошти. Тому просить зважити й на дану обставину, і в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Представник позивача зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 22.11.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом, та інших витрат.

Проте в наявній заяві відсутні будь-які відомості та відмітки про те, що відповідачеві надавалася кредитна картка (в заяві не зазначений ні номер картки, ні термін її дії), та що на цю картку були перераховані грошові кошти.

В той же час відповідач не заперечує, що він користувався кредитною карткою.

Але цих пояснень не достатньо для того, щоб пересвідчитися:

- яка саме грошова сума була перерахована на картку,

- який термін дії мала ця картка,

- та чи користувався відповідач саме тією кредитною карткою, розрахунок заборгованості щодо якої був наданий суду.

Відповідно до ст.ст. 257, 258 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, а позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідач просить суд застосувати положення статті 267 ЦПК України наслідки спливу позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Згідно до наданого розрахунку, останній платіж був здійснений 13.08.2012 року, а банк звернувся до суду з позовом 07.08.2015 року. За таких обставин позивачем не був пропущений строк, протягом якого особа може, звернувшись до суду з позовом, захистити свої права та законні інтереси. А тому в суду немає підстав для застосування положень ст. 267 ЦК України.

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд вважає, що в даному випадку в задоволенні позову слід відмовити через його недоведеність.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.