Справа № 367/1783/15-ц Головуючий у І інстанції Оладько С.І.
Провадження № 22-ц/780/4797/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 21.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Таргоній Д.О.,

суддів: Верланова С.М., Гуля В.В.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи учасників судового процесу, колегія суддів,

ВСТАНОВИЛА :

У березні 2015 року позивачі звернулись до суду з даним позовом.

В обґрунтування позову послалися на те, що 26 листопада 1974 року помер ОСОБА_6. Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок № 8 по вулиці Маяковського (раніше провулок Октябрьський, 1) в м. Ірпені Київської області.

Вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі Договору на право забудови на наданих в безстрокове і безкоштовне користування земельних ділянок генералам та старшому офіцерському складу, які прослужили в рядах ОСОБА_7 25 років і більше від 27 вересня 1954 року.

30 вересня 1954 року цей Договір був нотаріально посвідчений нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 По реєстру № 4091.

Вказаний будинок зареєстрований на праві особистої власності в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 17.09.1958 року.

За життя, а саме 13 червня 1974 року, ОСОБА_6 склав заповіт на користь своєї дружини ОСОБА_9.

ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті чоловіка шляхом фактичних дій, відповідно до правил ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з чоловіком, поховала його. Після смерті чоловіка користувалася всім належним йому майном.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась та не видавалась з 1977 року по 22 липня 1999 року, ОСОБА_9 не одержала в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

22 лютого 1991 року померла ОСОБА_9.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок № 8 по вулиці Маяковського в м. Ірпені Київської області.

За життя, а саме 15 травня 1986 року, ОСОБА_9 склала заповіт на користь свого сина ОСОБА_10.

ОСОБА_10 прийняв спадщину після смерті матері шляхом фактичних дій, відповідно до правил ст. 549 ЦК УРСР в ред. 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з матірю, поховав її. Після смерті матері користувався всім належним матері майном.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не заводилась та не видавалась з 22 лютого 1991 року по 22 липня 1999 року, ОСОБА_10 не одержав в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

29 березня 2013 року помер ОСОБА_10.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок № 8 по вулиці Маяковського в м. Ірпені Київської області.

Заповіту ОСОБА_11 на залишив.

ОСОБА_3 (дружина спадкодавця) та ОСОБА_4 (дочка спадкодавця) прийняли спадщину відповідно до правил ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (діти спадкодавця) спадщину після смерті батька не прийняли, оскільки не проживали постійно із спадкодавцем, до нотаріальної контори заяв про прийняття спадщини не подавали.

03.03.2015 року державний нотаріус Ірпінської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_12 відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину.

Зважаючи на те, що позивачі не мають можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті чоловіка та батька, вони вимушені звернутися до суду з позовом про визнання права на спадщину в порядку спадкування за законом.

Просили визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину житлового будинку № 8 по вулиці Маяковського в м. Ірпені Київської області в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_10, який помер 29 березня 2013 року. Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину житлового будинку № 8 по вулиці Маяковського в м. Ірпені Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10, який помер 29 березня 2013 року.

В свою чергу, відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що його батько ОСОБА_10 помер 29 березня 2013 року. Після його смерті відкрилась спадщина - будинок за № 8 по вул. Маяковського, 8 в м. Ірпінь, Київської області. Спадкоємцями першої черги по справі являються всі сторони по справі. ОСОБА_5 на спадок не претендує.

Після смерті батька вони втрьох: він, мати та сестра домовились, що спочатку оформлять будинок на батька, а потім поділять його на три рівні частини між ними. Кожний з них мав право на 1/3 частину спадка. Сестра просила не звертатись до нотаріуса в шестимісячний термін, так як між ними не було протиріч відносно розподілу спадка.

Сестра не проживала з батьком на момент його смерті. Вона зі своєю сім'єю на той час проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. І тільки в листопаді 2014 року поселилась в спадковий будинок.

Крім цього, як він так і сестра постійно займались ремонтом будинку, вважали його своїм.

Вважає, що має повне право на поновлення строку на прийняття спадщини згідно ст. 1272 ЦК України.

Зазначає, що ним строк пропущений з поважних причин, поскільки являється інвалідом 2 групи, має 1 категорію постраждалого внаслідок аварії на ЧАЕС. Постійно хворіє, в 2014 році переніс тяжку операцію в звязку з онкозахворюванням.

Також, він постійно був у відрядженнях майже кожну неділю, в червні 2013 року на протязі одного місяця лікувався в клінічному санаторії «Хмільник». З 11.06.2014 року по 24.06.2014 року та з 10.07.2014 року по 22.08.2014 року знаходився на стаціонарному лікуванні в Ірпінській міській поліклініки.

Просив визнати за ним право власності на 1/3 частину будинку за № 8 по вул. Маяковського в м. Ірпені Київської області в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_10.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2015 року позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності по 1/2 частині житлового будинку № 8 по вул. Маяковського в м. Ірпені Київської області в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10, який помер 29 березня 2013 року. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_5 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не врахував те, що строк на прийняття спадщини ним пропущений з поважних причин, оскільки він часто хворів, є інвалідом ІІ групи та постійно знаходився у відрядженнях. Крім того, він не згодний з оцінкою спадкового майна в розмірі 300 000 гривень та вважає, що суд безпідставно відмовив йому в призначенні судової експертизи для визначення його дійсної вартості.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновків про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3Т та ОСОБА_4А прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10Б відповідно до ст. 1268 ЦК України, а ОСОБА_2 спадщину у передбаченому законом порядку та строки після смерті ОСОБА_10 не прийняв, не звернувся у шестимісячний строк з дня його смерті до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надав доказів, що у інший спосіб, передбачений цивільним Кодексом України, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_10

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що 26 листопада 1974 року помер ОСОБА_6.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок № 8 по вулиці Маяковського (раніше провулок Октябрьський, 1) в м. Ірпені Київської області.

Вказаний будинок належав спадкодавцю на підставі Договору на право забудови на наданих в безстрокове і безкоштовне користування земельних ділянок генералам та старшому офіцерському складу, які прослужили в рядах ОСОБА_7 25 років і більше від 27 вересня 1954 року.

30 вересня 1954 року Договір був нотаріально посвідчений нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори ОСОБА_8 по реєстру № 4091.

Вказаний будинок зареєстрований на праві особистої власності в Київському міжміському бюро технічної інвентаризації 17.09.1958 року.

13 червня 1974 року ОСОБА_6 склав заповіт на користь своєї дружини ОСОБА_9.

ОСОБА_9 прийняла спадщину після смерті чоловіка відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживала разом з чоловіком, поховала його. Після смерті чоловіка користувалася всім належним йому майном.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась та не видавалась з 1977 року по 22 липня 1999 року, ОСОБА_9 не одержала в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

22 лютого 1991 року померла ОСОБА_9.

Внаслідок її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, а саме: житловий будинок № 8 по вулиці Маяковського в м. Ірпені Київської області.

15 травня 1986 року, ОСОБА_9 склала заповіт на користь свого сина ОСОБА_10.

ОСОБА_10 прийняв спадщину після смерті матері відповідно до ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживав разом з матірю, поховав її. Після смерті матері користувався всім належним матері майном.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_9 не заводилась та не видавалась з 22 лютого 1991 року по 22 липня 1999 року, ОСОБА_10 не одержав в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину.

29 березня 2013 року помер ОСОБА_10.

Внаслідок його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок № 8 по вулиці Маяковського в м. Ірпені Київської області.

Заповіту ОСОБА_10 на залишив.

Спадкоємцями І черги за законом є дружина померлого - позивач по справі ОСОБА_3 та діти померлого: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2, які у шестимісячний строк після відкриття спадщини не звернулися із заявами до нотконтори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_10 відповідно до статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщині, що підтверджується даними будинкової книги, а також показами свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_14

У силу ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом піршої інстанції вірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у передбаченому законом порядку спадщину після смерті свого батька не прийняв. В зустрічному позові він фактично доводить причини, які на його думку є поважними, пропуску строку для прийняття спадщини. В той же час, у своїх поясненнях ОСОБА_5 зазначає, що і не планував звертатись до нотаріальної контори, оскільки існували певні домовленості між спадкоємцями. При цьому, в прохальній частині він не просив суд ухвалити рішення про надання додаткового строку для прийняття спадщини, а лише визнати за ним право власності на спадкове майно.

Оцінюючі зібрані у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_2 не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Доводи, які спростовували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів, з огляду на зазначене, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: