РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/21555/14-ц

пр. № 2/759/1624/15

23 жовтня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарях Захарчук Ю.В., Прохоренко К.М., Самчик І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, треті особи: Професійна спілка працівників зв'язку України, Об'єднана профспілкова організація Концерну РРТ, Первинна профспілкова організація Концерну РРТ, Генеральний директор Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_2 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, виплату одноразових і щомісячних премій та вихідної допомоги, перерахунок середньої заробітної плати,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про визнання незаконними та скасування наказів від 12.11.2014 р. №88/ок, від 17.11.2014 р. №511 про його звільнення з посади бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту 17.11.2014 р. у зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України; поновлення його на попередній роботі на посаді бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту; стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 18.11.2014 р. до моменту поновлення його на роботі; зобов'язання нарахувати та виплатити йому ненараховану та невиплачену премію в розмірі 3881 грн. до Дня Незалежності України і 3881 грн. до Дня працівників радіо, телебачення і зв'язку; зобов'язання нарахувати та виплатити йому ненараховану та невиплачену премію за осовні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності за серпень-листопад 2014 р. в розмірі 10090, 6 грн.; зобов'язання донарахувати та виплатити йому вихідну допомогу в розмірі 3112, 36 грн.; стягнення на його користь середнього заробітку за весь час затримки виплати належних йому сум при звільненні по день фактичного розрахунку.

При цьому, посилається на те, що по 17.11.2014 р. він працював на посаді бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ. Згідно з наказами Концерну РРТ від 12.11.2014 р. №88/ок, від 17.11.2014 р. №511 його було звільнено з посади бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ 17.11.2014 на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України в зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників. Вважає, що його звільнено без законної підстави та з порушенням встановленого порядку, а також йому не нараховані та не виплачені одноразові й щомісячні премії. Порушення відповідачем норм трудового законодавства полягає в наступному. По-перше, відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстави, передбаченої ч. 1 ст. 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу, первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Однак, відповідно до листа Первинної профспілкової організації Концерну РРТ генеральному директору Концерну РРТ від 11.11.2014 р. №90 прийнято рішення відмовити в наданні згоди на розірвання трудового договору із ним. В листі також було вказано, що перевищення запланованих витрат в Концерні РРТ не було і не має, бо Концерн РРТ працює і здійснює свої витрати виключно до затвердженого фінансового плану на відповідний рік і фонд заробітної плати по Концерну РРТ в цілому завжди відповідав затвердженому органом управління. Разом з тим, генеральним директором Концерну РРТ не надано жодного підтверджуючого документа, який дійсно свідчив би про перевищення видатків фонду заробітної плати в 2014 році. Адміністрацією Концерну РРТ не надано жодного підтверджуючого документу щодо скрутного фінансового становища в Концерні РРТ, оскільки відповідно до колективного договору щомісячна премія працівникам дирекції Концерну РРТ може виплачуватись виключно за умови прибуткової діяльності Концерну РРТ в цілому і ця премія виплачується. Оскільки генеральний директор Концерну РРТ та працівники дирекції Концерну РРТ отримують щомісячну премію в повному обсязі, то можна зробити висновок, що скрутного фінансового становища в Концерні РРТ не має. Враховуючи вимоги ст. 49-4 КЗпП України, адміністрацією Концерну РРТ не виконано в повному обсязі вимоги ст. 49-4 КЗпП України, бо не було проведено консультацій з ППО Концерну РРТ про заходи щодо запобігання звільненню чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом'якшення несприятливих наслідків будь-якого звільнення. По-друге, фактично трудовий договір з ним навіть не розвивався, бо 18.11.2014 р. він був допущений до роботи, і його 17.11.2014 р. навіть не було ознайомлено з наказом про звільнення. По-третє, адміністрацією Концерну РРТ необґрунтовано необхідність скорочення, перевищення запланованих витрат в Концерні РРТ і цього не було і не має, Концерн РРт працює і здійснює свої витрати виключно до затвердженого фінансового плану на відповідний рік і фонд заробітної плати по Концерну РРТ в цілому завжди відповідав затвердженому органом управління. Генеральним директором Концерну РРТ не надано жодного підтверджуючого документа, який дійсно свідчив би про перевищення видатків фонду заробітної плати в 2014 році. В Концерні РРТ не має скрутного фінансового становища. По-четверте, генеральному директору Концерну РРТ ОСОБА_3 відповідно до ухвали Тельманівського районного суду Донецької області заборонено самостійно затверджувати штатний розпис і встановлювати чисельність працівників Концерну РРТ, затверджувати структуру, приймати на роботу і звільняти з роботи працівників Концерну РРТ, укладати з ними трудові договори. По-п'яте, наказом Концерну РРТ №448 від 29.09.2014 р., у звязку з недотриманням процедури скорочення, передбаченої чинним законодавством, наказ Концерну РРТ №378 від 12.08.2014 р. скасовано, про що 29.09.2014 р. повідомлено всім особам, зазначеним в наказі №378 від 12.08.2014 р., а отже, у зв'язку з цим вся процедура скорочення штатної чисельності працівників Концерну РРТ суперечить чинному законодавству.

Таким чином, зважаючи на вищевикладене, він вважає його звільнення незаконним, а тому його трудові права повинні бути захищені в судовому порядку. Крім того, він вважає, що необхідно зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити йому ненараховану та невиплачену премію у розмірі 3881 грн. до Дня Незалежності України; премію у розмірі 3881 грн. до Дня працівників радіо, телебачення і звязку та премію за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності за серпень-листопад 2014 року у розмірі 10090, 6 грн., оскільки такі премії були безпідставно йому не нараховані, адже він виконував свої трудові обов'язки сумлінно та професіонально.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представники відповідача позов не визнали, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 був звільнений з роботи законно, з дотриманням процедури звільнення, з проведенням повного розрахунку та видачею трудової книжки, з додержанням вимог чинного законодавства України.

Представник притягнутої до участі в справі в якості третьої особи Первинної профспілкової організації Концерну РРТ позов не визнав, пояснивши, що звільнення ОСОБА_1 було проведено законно, кворуму у Первинної профспілкової організації Концерну РРТ на проведення засідання, на якому не було надано дозволу на звільнення ОСОБА_1, не було, тому адміністрація Концерну звільнила працівника з роботи відповідно до вимог КЗпП України.

Притягнуті до участі в справі в якості третіх осіб Професійна спілка працівників зв'язку України, Об'єднана профспілкова організація Концерну РРТ належним чином про час, місце слухання справи повідомлялись, їх представники в судове засідання не з'явились, тому суд, враховуючи думку представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Притягнутий до участі в справі в якості третьої особи генеральний директор Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_2 належним чином про час, місце слухання справи повідомлявся, в судове засідання не з'явився, тому суд, враховуючи думку представників сторін, матеріали та обставини справи, вважає за можливе розглянути справу у його відсутність

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, третьої особи, з'ясувавши обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 2007 року по 17.11.2014 р. працював на посаді бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ, що підтверджується копією його трудової книжки.

Наказами №88/ок від 12.11.2014 р., №511 від 17.11.2014 р. позивач був звільнений із посади бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ в зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників п.1 ст.40 КЗпП України.

Пунктом 1 статті 40 КЗпП України встановлено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку зміни організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

23.04.2014 на конференції трудового колективу Концерну РРТ був затверджений Колективний договір про взаємні обов'язки між адміністрацією Концерну РРТ та об'єднаною профспілковою організацією Концерну РРТ на 2014-2016 роки.

Згідно ст. 43 КЗпП України встановлено, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. У випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у пятнадцятиденний строк обгрунтоване письмове подання власника або уповноваженого ним органу про розірвання трудового договору з працівником. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. Розгляд подання у разі відсутності працівника допускається лише за його письмової заявою.

В Концерні РРТ створена та діє Об'єднана профспілкова організація Концерну радіомовлення, радіозв'язку і телебачення, до складу якої входить первинна профспілкова організація Концерну РРТ, членом якої є позивач.

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з позивачем з підстави, передбаченої п.1 ст. 40 Кодексу, могло бути проведено лише за попередньою згодою профспілкового комітету підприємства за результатами розгляду обгрунтованого письмового подання керівника підприємства у присутності позивача.

Відповідно до листа первинної профспілкової організації Концерну радіомовлення, радіозв'язку і телебачення на ім'я генерального директора Концерну радіомовлення, радіозв'язку і телебачення від 11.11.2014 № 90 «Про відмову в наданні згоди на розірвання трудового договору», відповідач був повідомлений, що профспілковим комітетом Первинної профспілкової організації Концерну РРТ розглянуто Подання Концерну РРТ № 5030/1-08 від 23.10.2014, і прийнято рішення відмовити в наданні згоди на розірвання трудового договору із бухгалтером-ревізором 1 категорії відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ ОСОБА_1

Згідно ч. 6 ст. 39 КЗпП України рішення профспілки про ненадання згоди на розірвання трудового договору має бути обґрунтованим. У разі, якщо в рішенні немає обґрунтованої відмови у згоді на звільнення, роботодавець має право звільнити працівника без згоди виборного органу профспілки.

Вищевказаний лист профспілкової організації Концерну радіомовлення, радіозв'язку і телебачення є обґрунтованим, оскільки з метою захисту конституційного права працівника на працю профспілкова організація правомірно піддала аналізу наведені в поданні відповідача доводи щодо необхідності скорочення та звернула увагу адміністрації підприємства на відсутність будь-якої доказової бази щодо наведених в поданні адміністрації доводів необхідності скорочення, адже обов'язковість щодо обґрунтованості встановлена законом. Крім того, відповідачу було вказано на порушення вимог ст.ст. 43, 49-2 та 49-4КЗпП України.

Суд вважає, що в згаданому листі профспілки не повинна міститись інформація виключно щодо характеристики позивача, як фахівця, з урахуванням періоду його роботи, адже як вбачається з наведених вище норм трудового законодавства, кваліфікаційні характеристики та наявність пільг працівників, чиї посади заплановано скоротити, повинні були бути предметом розгляду під час консультацій між адміністрацією підприємства та профспілкою.

Суд не вправі давати оцінку правомірності і доцільності процедури скорочення, оскільки це стосується господарської діяльності субєкта господарювання і не є предметом доказування у судових спорах про поновлення на роботі, так як суд є органом, який безпосередньо розглядає трудові спори.

Так, відповідно до абзацу 1 п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо зміни в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 15 постанови від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Суд не погоджується з твердженням представників відповідача щодо нелегітимності рішення профспілкової організації, виходячи з наступного.

Як вбачається з Протоколу № 4 Засідання профспілкового комітету первинної профспілкової організації Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення від 11.11.2014 р., на засіданні були присутні три члена, один відсутній. З матеріалів справи вбачається, що три члена профспілкової організації виключились зі складу первинної профспілкової організації Концерну РРТ ще задовго до вказаної дати.

Таким чином, рішення профспілкової організації прийнято трьома членами профспілкової організації з чотирьох.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність визнати незаконними накази Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення від 12 листопада 2014 № 88/ок, від 17 листопада 2014 р. №511 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України», та поновити ОСОБА_1 на попередній посаді з 17.11.2014 р., з дати його звільнення з роботи.

Визнаючи незаконними накази Концерну радіомовлення, радіозвязку та телебачення від 12 листопада 2014 № 88/ок, від 17 листопада 2014 р. №511 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту Концерну РРТ у зв'язку зі скороченням чисельності штату працівників, п. 1 ст. 40 КЗпП України», суд не вправі їх скасовувати, бо по діючому законодавству України це не входить до компетенції суду.

Згідно ст.232 п.2 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові справи за заявами працівників про поновлення на роботі незалежно від підстав припинення трудового договору, зміни дати і формулювання причини звільнення.

Статтею 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розгладає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Оскільки позивач поновлюється на попередній посаді, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 73460 грн. 48 коп., за період з 17.11.2014 р. по 23.10.2015 р., по день винесення рішення, а саме відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, відповідно до якого у випадку вимушеного прогулу середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують звільненню з роботи.

Відповідно до пп. 3 п. 1 Порядку цей Порядок застосовується у випадках вимушеного прогулу. Таким чином, відповідно до абз. 3, 4 п. 2 Порядку середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Відповідно до абз. 1 п. 3 Порядку при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо; премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату.

Відповідно до довідки, що міститься в матеріалах справи, кількість відпрацьованих робочих днів позивачем у вересні 2014 р. становить 22 робочих дні, у жовтні 2014 р.- 23 робочих днів, заробітна плата за ці місяці в сукупності складає 14249, 01 грн. (т.2.а.с.7).

Таким чином, розмір середньої заробітної плати позивача за день становить 316, 64 грн. (14249, 01 грн. : 45 робочих днів), а середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.11.2014 р. до 23.10.2015 р. включно становить 73460 грн. 48 коп. (316, 64 грн. x 232 робочих днів).

Суд вважає, що необхідно відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов'язання нарахувати та виплатити йому ненараховану та невиплачену премію в розмірі 3881 грн. до Дня Незалежності України і 3881 грн. до Дня працівників радіо, телебачення і зв'язку; зобов'язання нарахувати та виплатити йому ненараховану та невиплачену премію за осовні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності за серпень-листопад 2014 р. в розмірі 10090, 6 грн.

Відповідно до п. 5.17 Колективного договору концерну на 2014-2016 р.р., затвердженого на конференції трудового колективу Концерну 23.04.2014 р., премія з нагоди, зокрема, Дня незалежності та Дня працівників радіо, телебачення і зв'язку надається за наявності фінансової можливості з урахуванням трудового внеску працівника Концерну РРТ, в межах коштів фонду оплати праці.

Пунктом 5.12 Колективного договору адміністрація Концерну взяла на себе зобов'язання за наявності фінансової можливості проводити поточне преміювання працівників за Порядком преміювання працівників у розмірах, визначених філіями Концерну та дирекцією у розмірах преміювання за основні результати виробничої та фінансової господарської діяльності в межах фонду заробітної плати.

Згідно п.10 Порядку преміювання працівників за основні результати виробничої та фінансово-госопдарської діяльності конкретній для кожного працівника розмір преміювання визначається генеральним директором Концерну. Розмір преміювання встановлюється у відсотках до основного розміру премії та може перевищувати його не більше, ніж 100 % або зменшуватися до 50 %.

Отже, питання виплати чи невиплати вищевказаних премій відноситься виключно до компетенції адміністрації Концерну РРТ в особі його генерального директора.

Наказом №505 від 13 листопада 2014 р. працівники Концерну були премійовані до Дня працівників радіо, телебачення і зв'язку.

За таких обставин премія з нагоди свята не є обов'зковою виплатою, а питання щодо преміювання кожного окремого працівника вирішується з урахуванням його трудового внеску за визначений період.

П.п. 6.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку Концерну РРТ передбачено, що за зразкове виконання трудових обов'язків, успіхів в роботі, виконання особливо важливих завдань, тривалу і бездоганну працю та за інші досягнення в роботі застосовуються такі види заохочення: оголошення подяки, преміювання, нагородження цінним подарунком, нагородження почесною грамотою.

Враховуючи вищеописані факти, керівник Концерну РРТ вважав за недоцільне преміювання працівника ОСОБА_1 з нагоди державних свят.

Посилання позивача та його представника, що відповідачем зменшено розмір щомісячної премії за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності, яка передбачена колективним договором Концерну РРТ, за серпень-листопад 2014 р., суд оцінює критично.

Згідно ч.ч.2, 3 ст. 97 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. Кокретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другої статті.

Таким чином, працівник не позбавляється частково або повністю премії, а керівнику надано право визначати для кожного працівника конкретнийй розмір преміювання, як із зменшенням, так і із збільшенням від основного розміру.

Як вбачається з розрахункових листків за вересень-листопад 2014 р. позивачу було виплачено у вересні 2014 р. премію за серпень в розмірі 50 %, в жовтні премію за вересень в розмірі 50 % та в листопаді 2014 р. при проведенні розрахунку з позивачем відповідно премія не виплачувалась, оскільки останньому було встановлено показник 0 %. Премія за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності за жовтень та листопад 2014 р. була зменшена на 100 % та відповідно не була нарахована та виплачена.

В даному випадку Концерном РРТ не порушено право позивача щодо нарахування йому премії за основні результати виробничої та фінансово-господарської діяльності за період з серпня по листопад 2014 р., бо керівник скористався своїм правом визначати для кожного працівника, в тому числі позивача по справі, конкретний розмір преміювання, як із зменшенням, так і із збільшенням від основного розміру.

Посилання позивача у позові щодо розрахунку вихідної допомоги гарантованих колективним договором 100 % щомісячної премії суперечить колективному договору, оскільки його умовами передбачено, що розмір премії може убти зменшено до 50 %, а змінами до колективного договору, які вступили в дію з 01.10.2014 р., може бути зменшено до 100 %.

Суд не може погодитись з вимогами позивача щодо неправильного розрахунку вихідної допомоги, бо умовами колективного договору передбачено, що розмір премії може бути зменшено до 50 %, а з жовтня 2014 р. може бути зменшено до 0 %, що і було зроблено по відношенню до позивача. Наказом №88/0к від 12.11.2014 р. відповідачу нарахована та виплачена вихідна допомога в порядку, визначеному постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. №100.

З позивачем був проведений повний розрахунок при його звільненні та виплачені належні йому при звільненні грошові кошти.

Суд, з'ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності та проаналізувавши норми законів, які регулюють виниклі спірні правовідносини сторін, прийшов до висновку про недотримання відповідачем при звільненні позивача вимог трудового законодавства, а тому порушені трудові права позивача підлягають захисту шляхом визнання незаконними наказів про його звільнення, поновлення позивача на роботі та стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, у відповідності з вимогами ст. 235 КЗпП України.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення заробітка за час вимушеного прогулу за один місяць в 7124 грн. 50 коп. підлягає негайному виконанню.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача, з вини якого проведено незаконне звільнення ОСОБА_1 з роботи, витрати по справі, понесені судом, в сумі 734 грн. 60 коп., бо позивач при подачі позову до суду по закону був звільнений від сплати судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5-1, 39, 40, 42, 43, 49-2, 97, 232, 233, 235 КЗпП України, ст. 15 Закону України «Про оплату праці», ст. 64 ГК України, ст.ст.10, 60, 88, 212, 214, 215, 367 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення, треті особи: Професійна спілка працівників зв'язку України, Об'єднана профспілкова організація Концерну РРТ, Первинна профспілкова організація Концерну РРТ, Генеральний директор Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення ОСОБА_2 про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу, виплату одноразових і щомісячних премій та вихідної допомоги, перерахунок середньої заробітної плати задовольнити частково.

Визнати незаконними накази Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення №88/ок від 12.11.2014 р., №511 від 17.11.2014 р. про звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера-ревізора І категорії відділу внутрішнього аудиту 17 листопада 2014 року в зв'язку зі скороченням чисельності та штату працівників, п.1 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді бухгалтера-ревізора І категорії відділу внутрішнього аудиту з 17 листопада 2014 року.

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (ідентифікаційний код 01190043) на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 73460 гривень 48 копійок (без урахування податків та обов'язкових зборів).

Стягнути з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (ідентифікаційний код 01190043) на користь держави судові витрати по справі сумі 734 гривні 60 копійок.

Рішення суду в частині поновлення на роботі ОСОБА_1 в Концерні радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на посаді бухгалтера-ревізора І категорії відділу внутрішнього аудиту та стягнення з Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на користь ОСОБА_1 заробітної плати за один місяць в розмірі 7124 гривні 50 копійок підлягає негайному виконанню.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення.

Суддя