АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/664/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 46 Євтушенко П. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М.М.,

з участю: апелянта ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу про відвід від 09.12.2014 року та на рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а :

21 жовтня 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 25 вересня 2014 року Соснівський районний суд м.Черкаси встановив йому години участі у спілкуванні та вихованні малолітньої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1: у другу та четверту суботу - з 1100 год. до 1900год.; в неділю - з 1100год. до 1700год.; у офіційні святкові дні по парних роках - Різдво, Пасха, 9 Травня, День Конституції, по непарних роках - Новий рік, 8 Березня, 1Травня, Трійця, День незалежності, за умови задовільного стану здоров'я дитини. Рішення вступило в законну силу 07.10.2014 року.

12.10.2014 року він прийшов у встановлені години участі у вихованні та спілкуванні з донькою ОСОБА_8, а саме - об 1100год. за адресою : АДРЕСА_1, де вона мешкає разом з матір'ю ОСОБА_7, але остання категорично відмовила йому у спілкуванні з дитиною. Дана обставина зафіксована в Соснівському РВ УМВС, проведена перевірка та рекомендовано звернутися в суд.

10.10. та 11.10 2014 року він бачив дочку і звертався в медпункт в школі, де вона навчається, по поводу її стану здоров'я за період з 06.10 по 10.10.2014 року, то скарг на здоров'я в неї не було. Немає даних і про виклик швидкої допомоги до дитини. Тобто, відповідачка, як він вважає, навмисно чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною, чим не виконує рішення суду та порушує Закон України «Про охорону дитинства».

Тому він просить суд: стягнути з ОСОБА_7 судовий збір на його користь в сумі 243грн.60 коп.; зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкод йому, ОСОБА_6, у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_8 у визначені години; притягнути ОСОБА_7 до адміністративної відповідальності за невиконання рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.09.2014 року.

12.11.2014 року ОСОБА_6 подано заяву про збільшення позовних вимог, де він вказав, що діями по створенню йому перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, які відбувалися в присутності дитини, відповідачка принизила його честь і гідність, його чоловіче достоїнство та порушила його права, як батька, що призвело до тяжких наслідків, а саме, навмисне спричинення шкоди його здоров'ю, так як 22.10.2014 року він потрапив в Черкаську міську лікарню швидкої медичної допомоги з діагнозом - бронхіальна астма середньої тяжкості та супутнім діагнозом - привичний вивих головки правої плечової кістки.

Сума матеріальної шкоди доведена спеціалістами страхової компанії ІНГОСТРАХ, в якій він застрахований та становить 3750 грн., які дана компанія виплатила йому внаслідок настання страхового випадку. В результаті цього йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює також у 3750 грн.

Тому просить стягнути з відповідачки на його користь вказані суми матеріальної та моральної компенсації, а також ще суму судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

03.12.2014 року позивачем ОСОБА_6 подано до суду заяву про відвід судді Євтушенку П.М. по тій причині, що останній 24 листопада 2014 року в судовому засіданні без включення фіксації судового процесу вислухав пояснення сторін хоча сказав, що не буде розглядати питання про притягнення ОСОБА_7 до відповідальності, та переніс судове засідання на 09.12.2014 року. Крім того, при розгляді цивільної справи у 2012 році він, суддя, наклав арешт щодо продажу капітального гаражу. Арешт не був об'єктивним і призвів до підписання мирової угоди між конфліктними сторонами.

Ухвалою Соснівського районного суду від 09 грудня 2014 року заяву ОСОБА_6 про відвід судді залишено без задоволення.

Рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 січня 2015 року в позові ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_6, вважаючи ухвалу та рішення суду першої інстанції незаконними, просить їх скасувати, його позов про зобов'язання не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною та відшкодування шкоди задовольнити. Зобов'язати ОСОБА_7 не чинити перешкод у спілкуванні з дитиною. Стягнути з ОСОБА_7 на його користь матеріальну і моральну шкоду та судові збори.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали про відвід та рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення без задоволення заяви ОСОБА_6 про відвід судді, головуючий прийшов до висновку, що в наданій позивачем заяві не наведено підстав для відводу судді, передбачених ст.ст. 20,21 ЦПК.

У відповідності до ст.ст. 20,21 ЦПК України судді не мають права брати участь у розгляді справи у випадку, якщо вони брали участь у розгляді даної справи як прокурор, свідок, експерт, вони особисто зацікавлені у розгляді справи, вони є родичами сторін, перебувають в особливих стосунках з особами, які беруть участь у розгляді справи, якщо будуть встановлені інші обставини, які викликають сумнів в їх безсторонності, а також у випадку, якщо судді брали участь у попередньому розгляді справи в суді апеляційної або в суді касаційної інстанції.

Тому колегія суддів погоджується з таким висновком суду, вважаючи, що позивачем в заяві не наведено підстав для відводу перелічених в законі і не наведено мотивів, які дають підстави для сумніву у безсторонності судді Євтушенка П.М.

З цих підстав оскаржувана ухвала є законною та не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов до висновку, що в судовому засіданні позивач не надав належних та допустимих доказів, які б свідчили про чинення йому перешкод у спілкуванні з дитиною

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що рішенням Соснівського районного суду м.Черкаси від 25 вересня 2014 року визначено ОСОБА_6 години участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1: у другу та четверту суботу - з 1100 год. до 1900год.; в неділю - з 1100год. до 1700год.; у офіційні святкові дні по парних роках - Різдво, Пасха, 9 Травня, День Конституції, по непарних роках - Новий рік, 8 Березня, 1Травня, Трійця, День незалежності, за умови задовільного стану здоров'я дитини.

Відповідно до положень ч.1 ст.159 СК України, якщо той із батьків, з яким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як зазначено вище, рішенням суду вже визначено спосіб, місце та час спілкування позивача з його дочкою ОСОБА_8.

При зверненні до суду в позовній заяві і в апеляційній скарзі позивач зазначає, що саме 12 жовтня 2014 року йому відповідачка заборонила зустрітися з дочкою

Разом з тим, з висновку СКСМД Соснівського РВ м.Черкаси від 15.10.2014 року вбачається, що ОСОБА_6 звертався до міліції з заявою з приводу того, що колишня дружина ОСОБА_7 відмовилася надавати побачення з дочкою ОСОБА_8 у години, визначені рішенням суду і 10.10.2014 року, і 12.10.2014 року.

Згідно висновку, 12.10.2014 року ОСОБА_6 приходив до дочки, але вона, дочка, сама не захотіла з ним зустрічатися. Про це підтвердили і ОСОБА_7, і сам ОСОБА_6, який в свою чергу підтвердив і той факт, що «його дружина не перешкоджає побаченням дочки з колишнім чоловіком». Міліцією також встановлено, що позивач 10 жовтня 2014 року до дочки не приходив, а 4 і 11 жовтня 2014 року він забирав доньку і йому в цьому ніхто не перешкоджав (а.с.7).

Слід зауважити, що по рішенню Соснівського районного суду м.Черкаси від 25.09.2014 року позивачу встановлено дні та години для участі у вихованні та спілкуванні з дочкою у другу та четверту суботи місяця, тоді як 4 жовтня 2014 року - була перша субота місяця, а 10 жовтня 2014 року - була п'ятниця, коли зустрічі не визначені, але в цей день позивач звертався до міліції з приводу відмови зі сторони відповідачки надати побачення з дочкою при тому, що в цей день він на зустріч не приходив.

Дана обставина свідчить про те, що відповідачка не забороняла зустрічам батька з дочкою навіть у невизначені рішенням суду дні та години.

В заяві про збільшення позовних вимог ОСОБА_6 також ставить питання про те, що моральну і матеріальну шкоду йому було спричинено подіями саме 12 жовтня 2014 року, коли відповідачка навмисно не виконала рішення суду, створюючи йому перешкоди у спілкуванні з дочкою, в результаті чого його здоров'ю була спричинена шкода і 22.10.2014 року він потрапив до лікарні.

Відповідно до положень ч.5 ст.159 СК особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов'язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Проте, як зазначено вище, позивачем не доведено, що з вини відповідачки ОСОБА_7 в нього не відбулася зустріч з дочкою 12 жовтня 2014 року.

Як вбачається з висновку Соснівського райвідділу міліції і про це підтвердила сама ОСОБА_8 в судовому засіданні, 12 жовтня 2014 року вона сама відмовилася зустрічатися з батьком, так як почувала себе погано.

Разом з тим, пов'язуючи своє перебування в лікарні, куди він потрапив 22 жовтня 2014 року (через 10 днів), з відмовою йому у зустрічі 12 жовтня 2014 року з дочкою, позивачем не надано відповідних доказів щодо причинного зв'язку між зазначеними подіями. Тим більше, як видно з наданих доказів щодо його лікування, а також особистих пояснень, позивач і раніше мав проблеми із здоров'ям з 2009 року та повинен був проходити періодичні медико-профілактичні стаціонарні лікування два рази на рік.

Таким чином, враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні спору об'єктивно оцінив докази та дав їм належну правову оцінку, що мають юридичне значення для її розгляду і вирішення спору по суті, правильно визначив норми матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин та прийняв обґрунтоване і законне судове рішення.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Ухвалу про відвід від 09 грудня 2014 року та рішення Соснівського районного суду м.Черкаси від 22 січня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зобов'язання не чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною та відшкодування шкоди залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді :