Справа № 304/1351/15-ц
Провадження № 2/304/503/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Чепурнова В. О.,

при секретарі - Багара М.М.,

з участю позивача ОСОБА_1,

її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з вищезазначеним позовом до ОСОБА_3, який мотивує тим, що у 2013 році вона з відповідачем уклала договір позики, у відповідності до якого передала ОСОБА_3 товар на суму 17 500 грн. та які остання зобовязалася повернути до 01 січня 2014 року. Вказані обставини підтверджуються власноруч написаною розпискою ОСОБА_3 Однак до теперішнього часу грошові кошти відповідачем не повернено. Оскільки, ОСОБА_3 допустила порушення умов позики, а саме не повернула у встановлений розпискою строк позичені нею грошові кошти, тому просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на її користь суму основного боргу у розмірі 17 500 грн., три відсотки річних у розмірі 917,67 грн., пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 7 249,45 грн., а також суму інфляційного збільшення боргу в розмірі 13 391 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_2 змінили позовні вимоги та просили стягнути на користь позивача суму основного боргу у розмірі 15 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні змінений позов визнала.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що змінений позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається на підставу своїх вимог та заперечень.

У судовому засіданні встановлено, що у 2013 році відповідач ОСОБА_3 отримала від ОСОБА_1 товар на суму 17 500 гривень, про що надала останній відповідну розписку (а. с.3).

Також встановлено, що згідно вказаної розписки ОСОБА_3 зобовязалася повернути суму грошових коштів до нового 2014 року, однак на час розгляду справи судом відповідач перед позивачем свого зобовязання не виконала, суму боргу не повернула.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 цього Кодексу договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Згідно ч. 1 ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорювати договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж установлено договором.

Оскільки, на підтвердження своїх вимог позивач надала суду розписку ОСОБА_3 про одержання нею товару на суму 17 500 грн., а відповідач в судовому засіданні належними та допустимими доказами не довела протилежного, тому суд вважає доведеним, що між сторонами був укладений договір позики з обумовленням строку її повернення, але відповідач позику позивачеві не повернула, що підтверджується тим, що оригінал розписки на час звернення до суду знаходився у позивача.

Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, як встановлено судом, у вказані наведеним договором позики строки відповідач позивачу борг не повернула, а саме не сплатила 17 500 гривень, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача борг за договором позики, укладеним у 2013 році в сумі 15 000 грн.

Також з відповідача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 11, 15, 16, 1046-1051 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58-60, 88, 174 ч. 4, 212, 214, 216, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Змінений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) 15 000 (п'ятнадцять тисяч) грн. боргу та судовий збір в сумі 488 (чотириста вісімдесят вісім) грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_4