Справа № 520/242/15-ц
Провадження № 2/520/1960/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Прохорова П.А.,
при секретарі Сукач П.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності,
ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2, треті особи ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», Орган опіки та піклування КРА ОМР, в якій, з урахуванням останньої редакції уточнень до позовної заяви, просила суд
визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:
квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м;
автомобіль ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску;
поділити спільне сумісне майно подружжя наступним чином:
визнати за нею - ОСОБА_1 право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м.;
залишити в праві власності ОСОБА_2 1/3 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м.,
Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 посилається на те, що вона перебувала із відповідачем ОСОБА_2 у шлюбі з 25 вересня 2004року, який рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2015року було розірвано.
Від даного шлюбу, 21 березня 2007року у них народилася донька ОСОБА_5.
Позивачка вказує, що під час перебування у шлюбі з ОСОБА_2 ними було набуто у власність насупне майно: автомобіль ОСОБА_4, державний номер НОМЕР_2, 1999 року випуску, зареєстрований на ім'я відповідача - ОСОБА_2, та квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м., яка також зареєстрована на ім'я відповідача - ОСОБА_2
Крім того, позивачка зазначає, що відповідач залишив сімю, ухиляється від своїх батьківських обовязків, матеріально дитині не допомагає, донька знаходиться на її утриманні, у звязку з чим, позивачка вважає, що вона з донькою мають право на 2/3 частини вказаної квартири, вартість якої складає 167 441,00грн., відповідно частка відповідача складає 1/3, вартість 83 720,00грн.
У звязку з тим, що у добровільному порядку розподілити вищезазначене майно не вдається можливим,ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.
У судове засідання 02.10.2015року ОСОБА_1 не зявилась, але надала до суду заяву, в якій просив розглянути справу за її відсутності, заявлені позовні вимоги, з урахуванням уточнень, підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце судових засідань повідомлявся належним чином, у судові засідання не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи - ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 02.10.2015року не зявився, про поважність причин відсутності не повідомив, заперечення або письмові пояснення на позовну заяву не надав.
Представник третьої особи - Органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання 02.10.2015року не зявився, надіслав на адресу суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника Органу опіки та піклування КРА ОМР, просив суд прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів дитини.
Відповідно до ст.ст. 224, 225 ЦПК України за згодою позивачки Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 вересня 2004 року.
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.02.2015року шлюб між сторонами у справі було розірвано.

Від цього шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є малолітня донька - ОСОБА_5, 21.03.2007року народження.

15.01.2008року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого, ОСОБА_7 передала у власність, а ОСОБА_2 прийняв у власність належну продавцю на праві приватної власності квартиру під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, яка складається з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, загальною площею 49,6кв.м., у тому числі житловою площею 21,6кв.м. Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_8 15 січня 2008року, зареєстровано в реєстрі за №117.

Зазначений договір було зареєстровано також в КП «ОМБТІ та РОН» номер запису: 2588 в книзі 677пр-117.

Таким чином, суд зазначає, що вказана квартира була придбана відповідачем - ОСОБА_2 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі Постанова Пленуму ВСУ № 11) поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України.

Згідно положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Стаття 71 СК України вказує, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України.

Згідно п. 23 зазначеної Постанови Пленуму ВСУ № 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Також судом встановлено, що під час шлюбу, 24 грудня 2007року відповідачем - ОСОБА_2 був взятий кредит в ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» (ВАТ «ОСОБА_3 Аваль») в розмірі 49 735,00 доларів США для придбання квартири, що підтверджується копією кредитного договору №014/0018/74/7/87343 від 24.12.2007року, яка наявна у матеріалах справи.

В забезпечення виконання умов кредитного договору №014/0018/74/7/87343 від 24.12.2007року, 15.01.2008року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» (ВАТ «ОСОБА_3 Аваль») та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 надавала згоду своєму чоловікові ОСОБА_2 на отримання кредиту в сумі 49735,00 доларів США для придбання квартири №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, що підтверджується нотаріально посвідченою заявою, яка наявна в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тому, суд зазначає, що за загальним правилом, майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка і дружини.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Таким чином, суд зазначає, що квартира під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як така, що придбана за рахунок кредитних коштів, одержаних в інтересах сімї, та їх частки у зазначеній квартирі є рівними.

Положення Закону України «Про іпотеку» та договору іпотеки про те, що іпотекодавець не має права розпоряджатись будинком без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки, не означає, що в судовому порядку не можна поділити майно подружжя шляхом визначення права власності на нього, оскільки право власності подружжя у рівних частках встановлюється законом, право володіння та користування майном не заборонено, а поділ майна подружжя не є розпорядженням майном.

Що стосується боргових зобовязань перед банківською установою, то в результаті придбання подружжям квартири в кредит боргові зобовязання перед банком несуть чоловік та дружина, а не тільки той із подружжя, хто підписав кредитний договір.

Виходячи зі змісту наведених норм, суд вважає за необхідне визнати за позов ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м.

Разом з тим, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її позову в частині визнання за нею права власності на 2/3 частини зазначеної квартири, оскільки частки майна дружини та чоловіка є рівними, а позивачкою, в порушення вимог ст. 60 ЦПК України, не надано суду належних доказів того, що вона має право на більшу частку в спільному сумісному майні, а також не надано доказів того, що відповідач ухиляється від своїх батьківських обовязків, матеріально дитині не допомагає, а донька знаходиться на її утриманні.

Крім того, суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її вимоги в частині залишення в праві власності ОСОБА_2 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, оскільки ОСОБА_2 має повну цивільну дієздатність та самостійно може звернутися до суду із відповідною позовною заявою, тим більше, що за ним зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1, у встановленому законом порядку.

При цьому доходячи висновку про визнання за позивачем прав власності на 1/2 частину квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 49,6 кв.м., житловою площею 21,6 кв.м. суд зазначає про те, що відповідно до приписів діючого законодавства (зокрема ст. 23 Закону України "Про іпотеку"), у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Також, судом встановлено, що за період знаходження у шлюбі сторонами було придбано автомобіль НОМЕР_3, 1999р.виг., який був зареєстрований 09.09.2006року на імя відповідача - ОСОБА_2

З відповіді УДАІ слідує, що вказаний автомобіль 24.02.2015року перереєстрований в центрі №2 надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів, з обслуговування м. Одеса, на підставі довідки-рахунок на іншу фізичну особу.

Згідно розяснень, наданих у п.п. 23, 24 Постанови Пленуму ВСУ № 11 вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Суд виходить з того, що ОСОБА_1 має право на ? частину грошових коштів від продажу автомобіля НОМЕР_3, оскільки цей автомобіль куплявся у період шлюбу та належав сторонам на праві спільної сумісної власності.

Враховуючи вкладене, приймаючи до уваги відсутність обґрунтованих заперечень відповідача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину вартості автомобіля НОМЕР_3, 1999 року випуску, у розмірі 51500,00 гривень.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки - ОСОБА_1 пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 88, 213, 215, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 Аваль», Орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради про поділ спільного майна подружжя та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати квартиру під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, загальною площею 49,6кв.м., у тому числі житловою площею 21,6кв.м., спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати автомобіль марки OPEL ASTRA, державний номер НОМЕР_2, 1999 року випуску, спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити майно, набуте ОСОБА_1 та ОСОБА_2 під час перебування у шлюбу, наступним чином:

виділити ОСОБА_1 та визнати за нею право власності на ? частину квартири під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, загальною площею 49,6кв.м., у тому числі житловою площею 21,6кв.м.;

виділити ОСОБА_2 ? частину квартири під №91 в будинку під №199 по вулиці Костанді в місті Одесі, загальною площею 49,6кв.м., у тому числі житловою площею 21,6кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 (01.08.1973року народження, ІПН НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (05.08.1982року народження, ІПН НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) ? частину вартості автомобіля марки OPEL ASTRA, державний номер НОМЕР_2, 1999 року випуску, у розмірі 51 500 (пятдесят одна тисяча пятсот) гривень 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 (01.08.1973року народження, ІПН НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 (05.08.1982року народження, ІПН НОМЕР_5, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1) 1 218 (одну тисячу двісті вісімнадцять) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачкою до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня оголошення ухвали про залишення заяви без задоволення.

Головуючий

Суддя П. А. Прохоров