Справа № 544/2489/14-ц
пров. № 2/544/392015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

09 червня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 28 листопада 2014 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 19 липня 2014 року уклала з відповідачем шлюб, від якого дітей не мають.

Спільне життя подружжя не склалося у звязку із невиконанням відповідачем сімейних обовязків, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання з серпня 2014 року.

Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати.

Позивач у судовому засіданні позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві.

Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує.

Позивач на судове засідання не зявився, надіславши заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач на судове засідання не зявився.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 липня 2014 року, укладеному у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління у Полтавській області, актовий запис № 79 (а.с. 5).

Від шлюбу дітей не мають.

Спільне життя подружжя не склалося у звязку із невиконанням відповідачем сімейних обовязків, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання з серпня 2014 року.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

За змістом положень ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно з ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3,4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Згідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215 ЦПК, ст. 112 СК, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_2, народження 07 серпня 1988 року та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Поліжак), народження 27 червня 1985 року, зареєстрований 19 липня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Пирятинського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 79.

Дошлюбне прізвище позивача не відновлювати.

Стягнути з ОСОБА_2, народження 07 серпня 1988 року, зареєстрованого та жителя ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії КО № 754732, виданий Пирятинським РВ УМВС України в Полтавській області 18.07.2008, РНОКПП НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, народження 27 червня 1985 року, жительки АДРЕСА_1, паспорт серії НМ № 1483674, виданий Прилуцьким МВ УДМС України в Чернігівській області 19.09.2014, РНОКПП НОМЕР_2, у повернення судового збору 243 (двохсот сорока трьох) гривень 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий: