У Х В А Л А

Іменем України

24 вересня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Куцина М.М., Павліченко С.В.

при секретарі : Чейпеш С.І..

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави.

Позов мотивований тим, що 30.08.2007 року ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № МКН7АU04523043, на підставі якого позичальнику було надано кредит у сумі 14 683, 61 дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2014 року. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за вищезазначеним кредитним договором ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір застави рухомого майна, згідно з яким відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель LANOS TF 69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий, № кузова /шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1

Відповідач зобов'язання за умовами кредитного договору належним чином не виконував, в результаті чого станом на 19.01.2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 3675, 41 дол. США.

З огляду на наведене позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МКН7АU04523043 від 30.08.2007 року вилучити у відповідача ОСОБА_1 предмет застави - автомобіль автомобіль DAEWOO, модель LANOS TF 69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий, № кузова /шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1; комплект ключів та свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу та звернути стягнення на вказаний предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, якою просить скасувати рішення суду першої інстанції, в зв'язку з неповним з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням і неправильним застосування норм матеріального або процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні апелянт та його представник підтримали апеляційну скаргу.

Представник ПАТ "Приватбанк" вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони,дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.2, 3 ст.213 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 30.08.2007 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір на споживчі цілі № МКН7АU04523043, на підставі якого позичальнику було надано кредит у сумі 14 683, 61 дол. США. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 29.08.2014 року (а.с.12-14). За умовами договору ОСОБА_1 зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти за користуванні в сумі 179,55 долари США в період з 01 по 05 число кожного місяця.

08 жовтня 2008 року між ПАТ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору № МКН7АU04523043 від 30.08.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 зобов'язалася повернути наданий кредит і сплатити проценти, винагороду та комісію в розмірі 193,62 долари США (а.с.14 на звороті).

З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором № МКН7АU04523043, 30.08.2007 року ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_1 уклали договір застави автомобіля, за умовами якого відповідач надав в заставу автомобіль DAEWOO, модель LANOS TF 69Y, рік випуску 2007, тип ТЗ: легковий, № кузова /шасі: НОМЕР_1, реєстраційний номер: НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.17-18).

Зобов'язання, відповідно до ст. 526 ЦПК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору для виконання договору банк відкриває позичальникові рахунок, для зарахування коштів спрямованих на погашення заборгованості. Позичальник доручає банку без додаткових узгоджень перерахувати кошти в сумі 48551 грн. автосалону ТОВ "ЗакарпатАвто", 97,10 доларів США комісії банку, 485,51 грн. СК ТДВ СК "Кредо" на сплату страхових платежів, а також провести сплатити реєстрацію в державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Ордером розпорядженням № МКН7АU04523043 про надання кредиту від 30.08.2007 року кошти в сумі 9710,20 доларів США були перераховані на рахунок ВАТ "Закарпаття Авто" (а.с.15).

Банком були виконані умови договору, в свою чергу ОСОБА_1 взяті на себе зобов'язання згідно кредитного договору своєчасно не виконує і станом на 19.01.2015 рік має прострочену заборгованість 3675, 41 дол. США. (що за курсом 15, 80 відповідно до службового розпорядження НБУ від 19.01.2015 року становить 58071,48грн.), яка складається з : 3033, 81 дол. США грн. - заборгованість за кредитом; 526, 78 дол. США - заборгованість по відсотках за користування кредитом; 27, 76 дол. США. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 87, 06 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Статтею 19 Закону України "Про заставу" визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

З врахуванням зазначених норм, банк набув право на задовольнити свої вимоги в повному обсязі за рахунок заставленого майна.

Статтею 25 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" встановлено що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону.

Пунктом 2 ч.1 ст. 26 Закону України "Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень" зазначено продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах.

Твердження апелянта про відсутність документу, який свідчить про отримання ним грошей, є безпідставним оскільки грошові кошти не надавались безпосередньо відповідачу, а за його дорученням перераховувались згідно п.7.2. Договору. Відповідачем не було спростовано розрахунок заборгованості, наданий банком, а контррозрахунок, наданий відповідачем суперечить умовам додаткової угоди до кредитного договору, за якою щомісячний платіж збільшено до 193,62 доларів США за рахунок збільшення відсоткової ставки з 10.08. до 12.12.. Право банку на підняття відсоткової ставки закріплено в п. 2.3. 1 кредитного договору. Посилання на неправомірне підняття відсотковою ставки, по причині неповідомлення ОСОБА_1 про це, є надуманим, оскільки підняття платежу відбулось на підставі додаткової угоди, яка була підписана сторонами. Домовленість між сторонами про відкриття банківського рахунку передбачено п.7.2. кредитного договору тому апелянт безпідставно вказує на неможливість встановлення обставин справи при відсутності договору на відкриття банківського рахунку. Всі договори підписані як представниками банку так і відповідачем, права так і обов'язки сторін визначені їх положеннями тому твердження апелянта про вчинення в односторонньому порядку дії по укладенні договорів, є необґрунтованим. З долученої апелянтом довідки про погашення за кредитом вбачається, що станом на 26.09.2011 року залишок заборгованості по тілу кредиту становив 6296,51 доларів США, прострочений залишок по тілу кредиту 374,33 долари США (а.с.89-91). Наведений розрахунок, не спростовує факт наявності у відповідача заборгованості за кредитним договором на 19.01.2015 рік в розмірі 3675, 41 дол. США., а те що сумарна сплата заборгованості за кредитом перевищує розмір отриманого кредиту не свідчить про відсутність боргу. Договора кредиту, застави та додаткова угода сторонами не оспорювалися і недійсними не визнавався.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Сторонам було роз'яснено право заявляти клопотання в тому числі і щодо призначення та проведення судової експертизи, однак сторони не бажали скористатись таким правом.

Виходячи з доведеності обставин на які посилались сторони, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази апеляційна інстанція погоджується з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.

Беручи до уваги викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, який не спростовують доводи апеляційної скарги, а рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права за таких обставин керуючись приписами ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу слід відхилити а рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року залишити без змін.

Керуючись ст.ст.209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 28 травня 2015 року від - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді