22-ц/775/1044/2015(м)
Категорія 53 Головуючий у 1-ій інстанції Іванченко А.М.
Суддя - доповідач Ткаченко Т.Б.
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

21 жовтня 2015 року

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області у складі :

Головуючого - Ткаченко Т.Б.,

Суддів - Песоцької Л.І., Мальцевої Є.Є.

При секретарі - Брежнєві Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі матеріали позовної заяви ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про зобов'язання вчинити певні дії за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2015 року,

В с т а н о в и л а :

В липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (далі ПАТ «Азовзагальмаш») про зобов'язання надати письмовий розрахунок всіх сум, належних їй до виплати, виплатити належні суми, в тому числі середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати.

Ухвалою судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху і наданий строк для усунення недоліків - п'ять днів, з дня отримання ухвали, оскільки позовна заява не відповідає ст.119 ЦПК України, згідно з якою позов повинен містити, зокрема, ціну позову щодо вимог майнового характеру, зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування. Так, в позовній заяві не вказано ціну позову, не конкретизовано, які суми необхідно сплатити відповідачу, не наведено обґрунтованого розрахунку суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення із зазначенням графіку роботи, кількості робочих днів за період затримки розрахунку та середньоденного заробітку. Крім того, до позовної заяви не додано копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу у справі про стягнення з підприємства-відповідача зазначеної заборгованості.

Ухвалою судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2015 року заяву ОСОБА_2 до ПАТ «Азовзагальмаш» про зобов'язання вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись з зазначеною ухвалою і посилаючись в апеляційній скарзі на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_2 просить апеляційний суд скасувати ухвалу суду та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Зокрема вказує, що судом не звернуто увагу на те, що предметом позову являється зобов'язання відповідача виконати свій обов'язок. Позивачкою не заявлено вимогу про стягнення з відповідача конкретних коштів. Предметом позову не є спір про розмір належних звільненому працівникові сум, тому ціну позову не може бути зазначено, оскільки вимоги мають немайновий характер.

Предметом позову являється зобов'язання відповідача задовольнити заяву позивачки та виконати свій обов'язок, встановлений трудовим законодавством України. Статтею 96 ЦПК України не передбачено, що судовий наказ може бути видано за вимогами про зобов'язання вчинити дії.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України апеляційний суд розглядає справу у відсутності позивачки та представника відповідача, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи шляхом направлення телефонограм, про що свідчать записи в книзі телефонограм апеляційного суду за №№ 326, 327 (а.с.29, 30) . Із заявою про відкладення розгляду справи до суду не звернулись.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивачки ОСОБА_2 - ОСОБА_3, який просив апеляційну скаргу задовольнити та скасувати ухвалу судді, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, з таких підстав.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Суддею встановлено, що заява подана без додержання вимог, встановлених ст.ст.119, 120 ЦПК України, а саме не надано доказів, що підтверджують кожну обставину, що обґрунтовують позовні вимоги або наявність підстав для звільнення від доказування. Також позивачем не надано копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Повертаючи позовну заяву на підставі ч.2 ст.121 ЦПК України, суддя виходила з того, що позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху для виконання вимог ст.ст.119, 120 ЦПК України та їй надано строк для приведення заяви у відповідність із законом, однак після закінчення наданого строку позивачкою зазначені в ухвалі недоліки не усунуті.

З таким висновком судді колегія суддів не може погодитись, оскільки він не відповідає обставинам справи, вимогам норм процесуального права.

У разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, може бути видано судовий наказ (п.1 ч.1 ст.96 ЦПК України).

Як встановлено ч.3 ст.118 ЦПК України, позовна заява щодо вимог, визначених у частині першій статті 96 цього Кодексу, може бути подана тільки в разі відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу або скасування його судом.

Позовна заява повинна відповідати формі та змісту ст. 119 ЦПК України, відповідно до п.6 ч.2 якої повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до ч.6 даної статті до позовної заяви, що подається у випадках, визначених ч.3 ст.118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

За змістом ст.ст.11, 119 ЦПК України позивач на власний розсуд обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Невідповідність зазначених у заяві обставин чи доказів на підтвердження позовних вимог не є перешкодою розгляду справи, оскільки може бути підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для повернення позовної заяви.

Як вбачається з позовної заяви, позивач на виконання цих вимог зазначила докази на підтвердження викладених нею обставин.

Згідно зі ст.137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, до початку розгляду справи по суті із дорученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12 червня 2009 року подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

При вирішенні питання про прийняття позовної заяви суддя перевіряє чи має заявник, відповідно до ст.3 ЦПК України право на порушення справи, чи відповідають форма і зміст заяви вимогам, чи дотримані правила підсудності чи не має інших, встановлених законом перешкод для порушення справи в суді.

Визнання позовної заяви ОСОБА_2 неподаною та повернення її позивачки з мотиву не надання доказів на підтвердження позовних вимог, суперечить положенням ст.121 ЦПК України.

Отже, колегія суддів вважає, що суддя безпідставно через неподання доказів при пред'явленні позову залишила заяву без руху та повернула заявнику, оскільки подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу.

Більш того, як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом про зобов'язання ПАТ «Азовзагальмаш» надати письмовий розрахунок всіх сум, належних до виплати, в тому числі середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та зобов'язати виплатити вказані суми (а.с.1-2). Вимогу про стягнення нарахованої, але невиплаченої працівникові суми заробітної плати, позивачкою не заявлено.

Крім вимог про зобов'язання виплатити позивачу всі належні їй суми, в тому числі індексацію заробітної плати та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, останньою заявлені вимоги про зобов'язання виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні. Однак суд не звернув уваги на те, що вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку не розглядаються в порядку наказного провадження.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що суддя порушила встановлений процесуальним правом порядок, повернувши позовну заяву, а тому зазначена ухвала судді, як така, що постановлена з недотриманням вимог закону, підлягає скасуванню з передачею питання про відкриття провадження у справі до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.307, 312 ч.1 п.3 ЦПК України, колегія суддів,

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 серпня 2015 року скасувати, позовну заяву з доданими до неї матеріалами повернути в той же суд для вирішення питання про відкриття провадження у справі у встановленому законом порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання чинності шляхом подання касаційної скарги до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Б.Ткаченко

Судді Л.І.Песоцька

Є.Є.Мальцева