Справа № 190/1563/15-ц
Провадження №2/190/750/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року м.Пятихатки

Пятихатський районний суд Дніпропетровської області

в складі головуючого-судді Легкошерст Ю.В.,

за участю секретаря Гук С.Р.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пятихатки цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Пятихатської державної нотаріальної контори про скасування відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звнернулась до суду з позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Пятихатської державної нотаріальної контори про скасування відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

В обгрунтування заявлених вимог зазначила, що з ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу мають дітей доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. 01 листопада 2007 року чоловік помер. Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить квартира АДРЕСА_1, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.570 га, що розташована на території с. Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області, трактор марки Т-16 М, реєстраційний номер 047714АА та вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться в Ощадному банку. З питання отримання спадщини після смерті чоловіка від свого імені та в інтересах неповнолітніх дітей звернулась до Пятихатської державної нотаріальної контори, проте державним нотаріусом ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя малолітнього сина ОСОБА_2 після смерті його батька було відмовлено, з посиланням на те, що вона не може надати картку платника податку на імя малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Прийняту державним нотаріусом постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії вважає незаконною, а тому просила її скасувати та зобовязати державного нотаріуса Пятихатської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину за законом на імя малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на частку спадкового майна, що залишилась після смерті його батька ОСОБА_3.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі і пояснила, що 01 листопада 2007 року помер її чоловік ОСОБА_3. З приводу отримання спадщини після смерті чоловіка звернулась до Пятихатської державної нотаріальної контори. Державним нотіраусом на її імя та імя її доньки були видані свідоцтва про право на спадщину за законом, а у видачі свідоцтва на імя її малолітнього сина було відмовлено, з посиланням на те, що останній не має картки платника податку. Дійсно за релегійними переконаннями їх сімя не має карток платника податку, проте вона має відмітку в паспорті про те, шо може вчиняти платежі без ідентифікаційного коду, однак державному нотаріусу цього виявилось недостатньо, у звязку з чим вона звернулась до ОДПІ з проханням надати довідку, що її син відмовляється від картки платника податку. На її звернення працівниками ОДПІ їй було розяснено, що оскільки особа є малолітньою, тому підстав для включення відомостей про нього до Державного реєстру та присвоєння йому ідентифікаційного номера не має, відмітка про відмову від картки платника податку може бути проставлена лише в паспорті особи піля досягнення ним 16 років. Дії державного нотаріуса Пятихатської державної нотаріальної контори вважає незаконними. Державний нотаріус Пятихатської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що дійсно позивач, як представник малолітнього ОСОБА_2 звернулась до них з заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_3 Проте видати свідоцтво про право на спадщину на імя малолітнього було неможливо, оскільки законний представник не надав карту платника податку на імя малолітного, що передбачено вимогами «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» та Правилами ведення нотаріального діловодства. Картка платника податку необхідна, як для здійснення платежів так і для встановлення особи, яка звернулась за вчиненням нотаріальної дії. Вважає, що прийнята нею постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії є законною, у звязку з чим у задоволенню позову просила відмовити.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 з 21 вересня 1991 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу /а.с.7/

Від шлюбу мають дітей - доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а.с.10,12/.

01 листопада 2007 року в с. Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області помер ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть/а.с.9/.

Після його смерті залишилось спадкове майно, до складу якого входить 1/3 частина квартири АДРЕСА_1, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло/а.с.13/, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 4.570 га, що розташована на території с. Зоря Пятихатського району Дніпропетровської області, про що свідчить копія Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 042182/а.с.16/.

Згідно зі ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених частинами другою-четвертою ст. 1237 цього Кодексу (ч. 4 ст. 1268 ЦК)

У відповідності до ч. 3, 4 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Заяву про прийнття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун, що також передбачено п.3.8 Глави 7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами».

Таким чином, малолітній ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги, відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК України прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, з заявою про прийняття спадщини від імені малолітнього до Пятихатської державної нотаріальної контои звернулась його мати ОСОБА_1 /а.с.57/

Відповідно до ст. 1296 ЦК Ураїни, спадкоємець, який прийняв спадщину може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заяву спадкоємця, який прийняв спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на імя всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо.

Проте, 29 липня 2015 року державним нотаріусом Пятихатської державної нотаріальної контори позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя малолітнього ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3, померлого 01 листопада 2007 року відмовлено, з посиланням на те, що ОСОБА_1 не може надати картку платника податку на імя малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мотивуючи тим, що за релегійними переконаннями вона не хоче отримувати картку платника податків на імя малолітнього сина /а.с.6/.

Згідно листа Пятихатського відділення Жовтоводської ОДПІ № 3670/10/28 до Державного реєстру фізичних осіб платників податків та інших обовязкових платежів включаються відомості тільки про тих малолітніх або неповнолітніх осіб, які мають обєкти оподаткування і зобовязані сплачувати податки, якщо дитина не має обовязків по сплаті податків, не отримує доходів, що підлягають оподаткуванню, та не підпадає під означення платника податків, підстав для включення відомостей про неї до Державного реєстру та присвоєння їй ідентифікаційного номера не має/а.с.27/.

Відповідно до п. 5 Глави 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України особа віком до 16 років встановлюється за свідоцтвом про народження за умови підтвердження батьками (одним із батьків) того, що це особа є їх дитиною.

Згідно ст. 63 п. 63.6 Податкового Кодексу України облік осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться за прізвищем, імям, по батькові і серією та номером діючого паспорту. У паспортах таких осіб контролюючими органами робиться відмітка про наявність у них права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта. Порядок внесення відмітки визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Як встановлено в судовому засіданні у паспорті позивача ОСОБА_1 мається відмітка про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного коду /а.с.4/, вона є законним представником малолітнього, що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини.

За таких обставин, оцінюючи усі докази, які були досліджені у судовому засіданні у їх сукупності та приймаючи до уваги вищезазначені норми, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, як спадкоємець першої черги відповідно до вимог ч. 4 ст. 1268 ЦК є таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька, є малолітнім, особа якого перевірена за свідоцтвом про народження, а його законний представник ОСОБА_1, яка подала до Пятихатської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини від імені малолітнього має відмітку у паспорті про наявність у неї права здійснювати будь-які платежі за серією та номером паспорта, тому дії державного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність у малолітнього ОСОБА_2 картки платника податку суперечать чинному законодавству, у звязку з чим вимоги позивача про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної підлягають задоволенню.

Що ж стосується вимог позивача зобовязати державного нотаріуса Пятихатської державної нотаріальної контори видати свідоцтво про право на спадщину за законом на імя малолітнього ОСОБА_2 на частку спадкового майна, що залишилась після смерті ОСОБА_3, то суд приходить до наступного висновку.

Так, видача свідоцтва про право на спадщину повязана з виконанням нотаріусом вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що відноситься до компетенції лише нотаріусів, а тому вимоги в цій частині підлягають частковому задоволеню, а саме в частині зобовязання відповідача вчинити лише дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину.

Оскільки позивач за подання позову відповідно до п. 9 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то з відповідача на користь спеціального фонду Державного бюджету України необхідно стягнути судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

в и рі ш и в:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до Пятихатської державної нотаріальної контори про скасування відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом задовольнити частково.

Скасувати постанову державного нотаріуса Пятихатської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 29 липня 2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на імя малолітнього ОСОБА_2 після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 01 листопада 2007 року.

Зобовязати державного нотаріуса Пятихатської державної нотаріальної контори вчинити дію щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заявою ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2.

Стягнути з Пятихатської державної нотаріальної контори на користь держави 487,20 грн. судового збору.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Пятихатський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29 жовтня 2015 року.

Головуючий суддя Ю.В. Легкошерст