справа № 2-348/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2011 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна

Є.О., секретаря Омельчук М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи без

самостійних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання заповіту та свідоцтв про право на

спадщину за заповітом недійсними, стягнення витрат та визнання права власності,-

В провадженні Житомирського районного суду Житомирської області знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про розподіл спільного майна та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3. треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання заповіту та свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними, стягнення витрат та визнання права власності. В ході розгляду обох позовів 19 травня 201 і року було постановлено ухвалу про залишення зустрічного позову без розгляду. За первісним позовом було постановлено заочне рішення. Заочне рішення та ухвала про залишення зустрічного позову без розгляду оскаржені представником позивача за зустрічним позовом. Ухвалою апеляційного суду Житомирської області скасовано рішення про залишення зустрічного позову без розгляду і в цій частині позов направлений на новий судовий розгляд. Апеляційне провадження стосовно заочного рішення апеляційним судом Житомирської області зупинено на час продовження розі, іду зустрічного позову. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 разом з представником заявлений та доповнений позов підтримали та просили суд його задовольнити. Заявленими вимогами позивач за зустрічним позовом просив суд ухвалити рішення про визнання заповіту недійсним, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3. визнання права власності на половини частки, яка б належала позивачеві у разі спадкування за законом (обов'язкову частку), стягнути за рахунок спадкового майна ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частини будинку АДРЕСА_1 витрати на утримання, догляд і лікування матері в сумі 20 тисяч гривень, визнати за позивачем ОСОБА_1 права власності на будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0.5831 га за тією ж адресою та стягнути з відповідачів судові витрати. Позов обгрунтовували викладеними в ньому обставинами та підтверджували наданими суду доказами. Відповідачі в судовому засіданні позов повністю заперечували та просили суд відмовити в його задоволенні га свої заперечення проти вимог позивача за зустрічним позовом обгрунтовували наданими суду доказами. Треті особи в судовому засіданні висловили думки якими при вирішенні спору покладались на розсуд суду.

Заслухавши пояснення сторін, представника позивача, пояснення третіх сторін, проаналізувавши матеріали справи, показання свідків, допитаних за клопотаннями обох сторін суд встановив наступні факти та відповідно ним правовідносини.

Сторони у справі є рідними сестрами. Треті особи у справі являються сторонам у справі племінницями, тобто дочками братів сторін. ОСОБА_8 була сторонам ма ч«>ю та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Березина Житомирського району та області. Після смерд такого спадкодавця відкрилась спадщина за заповітом.

ВСТАНОВИВ:

справа № 2 - 348/11

Заповітом ОСОБА_8 було вирішено все майно заповісти в рівних частках дітям ОСОБА_3; ОСОБА_2. ОСОБА_9. ОСОБА_10 та ОСОБА_1.

Спадкове майно, що є предметом розгляду даної справи є житловий будинок з господарськими будівлями та спорудам, а також земельна ділянка площею 0,5831 та за адресою АДРЕСА_1. ОСОБА_9 та ОСОБА_10 померли та до участі у справі були залучені їх спадкоємці ОСОБА_4 та ОСОБА_5. Такі факти не оспорювались та не спростовувались сторонами та третіми сторонами у справі.

Позивач просила визнати заповіт від ОСОБА_8 недійсним, в зв'язку з тим, що такий заповідач, як пояснювали позивач та її представник, не розуміла значення своїх дій на момент складання заповіту, в зв'язку із тяжкою хворобою. Позивач ОСОБА_1 обгрунтовуючи вимоги зазначала, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем до моменту смерті, постійно доглядала за нею, лікувала, в тому числі витрачала власні кошти. Відповідачі у справі не приймали участі у догляді за мамою, продовжувала пояснювати позивач, тому позивач має право на обов'язкову частку у спадковому майні. Мало того, в зв'язку з доглядом за хворою мамою позивач ОСОБА_1 витратила на лікування та догляд 20 тисяч гривень, які просила стягнути з відповідачів. За рахунок часток спадкового майна такого як житловий будинок та земельна ділянка, яке. на переконання позивача, відповідачі неправомірно успадкували, просила визнати за нею право власності на все спадкове майно після смерті мами.

Допитані в судовому засіданні свідки за клопотанням обох сторін дали показання наступного змісту. Свідки допитані за клопотанням ОСОБА_1 підтверджували факт догляду за спадкодавцем таким позивачем. Свідки допитані за клопотанням ОСОБА_2 та ОСОБА_6 підтверджували, що дані особи приймали участь у лікуванні спадкодавця до дня смерті.

Як на підставу заявлених вимог позивач послався на положення ЦК України 2004 року, які на час відкриття та прийняття спадщини ще не діяли, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для застосування таких норм матеріального права і вирішує застосовувати до даних правовідносин норми матеріального права чинні на час відкриття та прийняття спадщини і передбачені Цивільним кодексом УРСР 1961 року, за якими: "не мають права стати спадкоємцями ні за законом, ні за заповітом особи, які навмисно позбавили життя спадкодавця або кого-небудь з спадкоємців або зробили замах на їх життя. Не мають права стати спадкоємцями за законом батьки після дітей, у відношенні яких вони позбавлені батьківських прав і не були поновлені в цих правах на момент відкриття спадщини, а також батьки і повнолітні діти, що злісно ухилялися від виконання покладених на них в силу закону обов'язків по утриманню спадкодавця, якщо ці обставини підтверджені в судовому порядку (ст. 528 ЦК); кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим. що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті побавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом (ст. 534 ЦК); Неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). При визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку (ст. 535 ЦК)".

Проаналізувавши зазначені факти та правові підстави обгрунтування заявленого зустрічного позову ОСОБА_1 суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги про визнання заповіту недійсним на підставі наступного. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. В судовому засіданні не було взагалі наведено фактів, які б підтверджували настільки хворобливий стан спадкодавця ОСОБА_8. який би позбавляв її можливості усвідомлювати значення своїх дій та здатність керувати ними. Дійсно в судовому засіданні було встановлено, шо спадкодавець останні роки життя хворіла, в зв'язку з чим проходила курс як амбулаторного так і стаціонарного лікування, однак такі хвороби не впливали на усвідомлення оточуючих подій та здатності керувати своїм діями, щонайменше позивачем не було підтвердженого іншого.

справа № 2 - 348/11

/»

Стосовно обов'язкової частки ОСОБА_1 суд зазначає наступне. Відповідно до поданих документів ОСОБА_1 з 5 листопада 1998 року перебуває під "Д" наглядом в І либочицькій лікарні. В 2007 році встановлено діагноз бронхіальна астма та з 2009 року запропоновано оформлення на третю групу інвалідності. Третю групу інвалідності встановлено 8 лютого 2010 року за загальним захворюванням. Спадкодавець помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, на час відкриття спадщини спадкоємець ОСОБА_1 не була непрацездатної і не мала права на обов'язкову частку у спадковому майні, щонайменше на час розгляду справи таким позивачем інших і підтверджуючих документів надано не було. Мало того за положеннями норм матеріального права чинними на час відкриття спадщини ОСОБА_1 не відносилась до груп спадкоємців на яких розповсюджувались право щодо обов'язкової частки, а саме не була неповнолітньою або непрацездатною дитиною спадкодавця, а також утриманцем померлого.

З усіх п'ятьох спадкоємців тільки один яким є ОСОБА_1 заявила позов про визнання заповіту недійсним через хворобливий стан спадкодавця. Дійсно, в судовому засіданні, треті особи заявили, що мають намір відмовитись від власних часток у спадщині, що в свою чергу були успадковані їх батьками, на користь ОСОБА_1 Разом з тим. таке волевиявлення жодним чином не підтверджує обгрунтованості заявлених позивачем вимог, в тому числі стосовно нездатності спадкодавця усвідомлювати зміст заповіту в момент його підписання. Напроти суд враховую ту обставину, що ОСОБА_1 не оспорювались свідоцтва про право на спадщину за заповітом на таких спадкоємців, спадкоємцями яких у справі є треті особи так само як не оспорювався і заповіт в частині що стосується таких спадкоємців, як ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Інші і похідні вимоги про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщин за заповітом на ім'я ОСОБА_2 та ОСОБА_3 також не підлягають до задоволення, оскільки основний правочин заповіт не підлягає до скасування, а окремих підстав для визнання їх недійсними не наведено позивачем та її представником. Вимога про стягнення майнової шкоди розміром 20 тисяч гривень не підтверджена будь-якими в тому числі належними та допустимими доказами та не грунтуються на нормах закону, в зв'язку з чим також не підлягають до задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись сг. ст. 10, 11, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИ В:

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи без самостійних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5. про визнання заповіту га свідоцтв про право на спадщину за заповітом недійсними, стягнення витрат та визнання права власності відмовити.

Рішення вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області. У разі якщо рішення булбЛюстановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десятй^цнів з дшКртримання копії рішення.

Суддя Є.О. Грубіян