Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/538/13-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 2 Доповідач Шевчук А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Шевчук А.М.,

суддів: Худякова А.М., Заполовського В.Й.,

з участю секретаря судового засідання: Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі

заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 вересня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 його частину

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3

на ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 вересня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами. Свою заяву обґрунтовує встановленням фальшивості договору оренди, що потягло за собою ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Просила вказане рішення скасувати та ухвалити нове, яким її позов задовольнити.

Ухвалою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2015 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 вересня 2013 року у зв'язку з нововиявленими обставинами відмовлено.

Не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу. Просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою заяву задовольнити. Вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права. Зазначає, що договір оренди нежитлового приміщення від 01 вересня 2008 року, що покладений в якості доказу в основу рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 вересня 2013 року, має ознаки фіктивності, так як містить недостовірні дані щодо часу його складання, паспортних даних наймодавця та адреси знаходження цього приміщення, а тому вказане рішення підлягає скасуванню. Даний факт став відомий ОСОБА_1 лише у жовтні 2014 року після ознайомлення з постановою про закриття кримінального провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив із того, що заявником не надані докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, а нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у порядку глави 4 розділу V ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не змінюють висновків суду першої інстанції з огляду на наступне.

У січні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1993 року по 14 квітня 1997 року, а після розірвання шлюбу підтримувала сімейні стосунки до листопада 2010 року. За час фактичного проживання вони придбали майно на загальну суму 580 000 грн., а саме: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль марки «Тойота Королла», д.н.з. НОМЕР_1, та гараж. Позивач просила суд встановити факт проживання з відповідачем однією сім?єю без реєстрації шлюбу в період із квітня 1997 року по листопад 2010 року, визнати вказане майно спільною сумісною власністю подружжя та визнати за нею право власності на ? частину спірного майна.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 06 вересня 2013 року ОСОБА_1 у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 31 жовтня 2013 року рішення суду першої інстанції було скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 з ОСОБА_2 в період з 01 січня 2004 року по 01 листопада 2010 року. Визнано квартиру та автомобіль спільною сумісною власністю сторін. Визнано право власності за ОСОБА_1 в ? частині на квартиру та автомобіль. У задоволенні решти позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 05 лютого 2014 року рішення апеляційного суду скасовано, а рішення суду першої інстанції залишено в силі.

При цьому суд касаційної інстанції вказав на те, що апеляційний суд в порушення вимог закону помилково вважав доведеним факт проживання сторін однією сімєю без реєстрації шлюбу в період з 01 січня 2004 року по листопад 2010 року, а спірне майно їх спільною сумісною власністю.

Відповідно до змісту пункту 2 частини 2 ст.361 ЦПК України підставою для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є встановлені вироком суду, що набрав законної сили, фальшивість документів, що потягло за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення.

У пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам роз'яснено, що завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого судового рішення, як підстави для його перегляду у зв'язку з нововиявленими обставинами (пункт 2 частини другої статті 361 ЦПК України) мають існувати на момент ухвалення судового рішення, але про їх недостовірність заявнику не було відомо. Такі нововиявлені обставини мають бути підтверджені вироком суду у кримінальній справі, що набрав законної сили.

У випадках, коли відносно особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, провадження у кримінальній справі в силу закону не може бути закінчено постановленням вироку (у зв'язку із закінченням строків давності, внаслідок акта амністії, помилування, недосягнення віку кримінальної відповідальності, у зв'язку зі смертю) на підтвердження наявності вказаних обставин суд може врахувати постанову органів дізнання та досудового слідства, а також постанову суду про закриття кримінальної справи з підстав, зазначених у статті 7? Кримінально-процесуального кодексу України, прийнятих за результатами проведеного в порядку кримінального судочинства розслідування за умови визнання їх істотною для справи обставиною відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК України.

Із змісту довідки квартального комітету (комітету мікрорайону) Асоціації органів самоорганізації населення м. Вінниці від 12 вересня 2013 року №485, яка приєднана до матеріалів даної цивільної справи, вбачається, що в АДРЕСА_2 та домовласник ОСОБА_4 відсутні (а.с.166 т.1).

Таким чином, на момент ухвалення судом першої інстанції рішення заявнику було відомо про недостовірність договору оренди від 01 вересня 2008 року.

Фальшивість договору оренди не підтверджено вироком суду у кримінальній справі.

Постановою слідчого СВ Бердичівського МВ УМВС України в Житомирській області від 27 вересня 2014 року закрито кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, у зв'язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 та ОСОБА_5 складу вказаного кримінального правопорушення.

Однак, мотивувальна частина постанови містить суперечності. Спочатку робиться висновок, що договір оренди був підроблений, або був укладений з порушенням чинного законодавства, але до такого альтернативного висновку слідчий дійшов передчасно без проведення відповідних експертних досліджень оригіналу договору оренди, а у завершенні йдеться про відсутність складу злочину у використанні документа, але договір оренди вже зазначається як «нібито» підроблений.

Окрім того, в ухвалі слідчого судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 20 жовтня 2014 року, якою скаргу ОСОБА_1 на вказану вище постанову слідчого про закриття кримінального провадження залишено без задоволення, зазначається, що договір оренди від 01 вересня 2008 року не є офіційним документом, визначення поняття якого наведено у примітці до ст.358 КК України.

Результати оцінки доказів суд першої інстанції відобразив у своєму рішенні від 06 вересня 2013 року, в якому навів мотиви їх прийняття чи відмови в прийнятті.

Хоча договір оренди від 01 вересня 2008 року подавався до суду першої інстанції, але суд не надавав йому наперед встановленого значення та оцінював його у сукупності з іншими доказами, що подавалися сторонами, а тому договір оренди безпосередньо не потягнув за собою ухвалення судом першої інстанції певного рішення, а відтак його значення для справи не є істотним.

З огляду на викладене вище, відсутні правові підстави для перегляду рішення суду першої інстанції у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Окрім того, нормами ЦПК України не передбачено права апеляційного суду постановляти ухвалу про задоволення заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами і скасування ухваленого судом першої інстанції судового рішення.

Оскільки суд першої інстанції постановив ухвалу про залишення заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами без задоволення з додержанням норм процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, то апеляційний суд залишає ухвалу суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: