Справа № 760/860/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року Солом?янський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Коробенка С.В.

при секретарі Семененко А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, визначення способів його участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, третя особа - служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, -

В С Т А Н О В И В:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з ними.

Позивач зазначає, що спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, шлюб між ними було припинено у 2014 році на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 25 березня 2014 року. Після розірвання шлюбу, як зазначає Позивач, їх спільні діти: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишилась проживати разом з матір'ю, проти чого Позивач не заперечує.

Разом з тим, зазначає Позивач, після розірвання шлюбу Відповідач обмежила його участь у вихованні дітей, змінила місце проживання та станом на день подання позову ніяких контактів з нею у Позивача не було.

Позивач вказував, що він намагався домовитись з Відповідачем щодо встановлення графіку побачень з дітьми, надсилав їй листи звичайною поштою та електронною, проте відповідей не отримав.

В уточненій позовній заяві (а.с. 98-100) Позивач просив:

1.Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у спілкуванні з дочкою ОСОБА_3, сином ОСОБА_4, визнавчши способи участі батька у вихованні дітей та спілкуванні з ними шляхом встановлення наступного графіку їх зустрічей:

-кожної суботи з 10.00 год. до 18.00 год без присутності матері дітей;

-кожної другої неділі з 10.00 год. до 16.00 год. без присутності матері дітей;

-в святкові дні : Новий Рік, Різдво Христове, Пасха, - почергово з ОСОБА_2;

-12 серпня кожного року без присутності матері дітей;

-два тижні влітку для відпочинку, попередньо за 10 днів повідомивши матір дітей;

-під час літнього періоду 4 вихідних дня на місяць без присутності матері дітей;

-спільно або окремо з ОСОБА_2 святковувати дні народження дітей за попередньою домовленістю;

-під час перебування та лікування однієї дитини в медичному закладі інша дитина повинна проживати з батьком;

-під час хвороби дітей (дитини), в період не відвідування дитячого садку та за умови неможливості матері перебувати на лікарняному, діти (дитина) повинні перебувати з батьком;

2.Зобов'язати ОСОБА_2 надавати інформацію про стан здоров'я дітей, про необхідність медичного лікування, оздоровлення тощо.

У судовому засіданні Позивач та його представник позов підтримували, просили суд задовольнити його у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти позову, заявляючи, що вона ніколи не обмежувала Позивача у спілкуванні з дітьми, оскільки в даному випадку має місце небажання дітей спілкуватись з ним. Відповідач пояснила, що раніше діти стали свідками насильства вчиненого Позивачем відносно неї, у зв'язку з чим їх відношення до батька на сьогодні є негативним, що унеможливлює, на її думку, на даному етапі зустрічі батька з дітьми без присутності матері. В той же час, як вказала ОСОБА_2, Позивач завжди має змогу приїхати до неї за місцем проживання та зустрітись з дітьми, спробувати налагодити контакт в її присутності, що в перспективі може змінити їх відношення до батька та надасть можливість для більш тривалих зустрічей, в тому числі у її відсутність.

Представник Відповідача зазначив, що Позивачем жодним чином не доведено суду чинення Відповідачем будь-яких перешкоду йому у спілкуванні з дітьми, його позовна заява не підкріплена жодним доказом і гуртується лише на голослівних поясненнях, які не відповідають реальним обставинам. Представник зазначив, що службою у справах дітей був запропонований регламент побачень Позивача з його дітьми, проте Відповідач, побоюючись за психологічний стан дітей, не може погодитись на даному етапі на такі зустрічі без своєї присутності.

Крім того, Відповідач та її представник звернули увагу на те, що під час розгляду справи за пропозицією суду сторони в один із днів згідно з регламентом служби у справах дітей намагались організувати зустріч батька з дітьми, Відповідач вивела з дому дітей до батька, проте Позивач повівся неадекватно, без привітань та пояснень намагався силоміць взяти на руки ОСОБА_4, а свого друга, з яким ОСОБА_3 не знайома, просив взяти її за руку. Така поведінка Позивача ще раз налякала дітей, і вони відмовились йти до батька.

Представник служби у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації судове засідання не з'явився, на адресу суду надійшов висновок комісії про можливість визначення для Позивача графіку участі у вихованні дітей, згідно з яким доцільним є надання батьку час для спілкування з ними І, ІІІ суботи місяця з 10.00 до 13.00 год., та ІІ, ІV неділі місяця з 16.00 год. до 19.00 год., два тижні влітку для відпочинку за попередньою домовленістю з матір'ю дітей, та у святкові дні за попередньою домовленістю .

За клопотанням Позивача в якості свідка судом були допитані ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили суду, що з Позивачем ОСОБА_1 вони знайомі давно, знають його як хорошого батька, який ніколи не скривдить своїх дітей. Свідки зазначили суду, що їм відомо, як Відповідач разом з дітьми зникала від ОСОБА_1, приховувала їх місце проживання, чим чинила перешкоди Позивачу у спілкуванні з дітьми.

Допитана в якості свідка за клопотанням Відповідача ОСОБА_8 зазначила суду, що зараз вона багато часу проводить разом з дітьми, допомагає Відповідачу піклуватись про них. У спілкуванні з ними свідок встановила, що діти негативно ставляться до свого батька, бояться його. Сам Позивач, як зазначила свідок, ніколи не намагався зустрітись із дітьми, хоча ніхто і ніколи не чинив йому будь-яких перешкод у цьому.

Суд, вислухавши пояснення Сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що у сім'ї ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4 (а.с. 6), а ІНФОРМАЦІЯ_1 - дочка ОСОБА_3 (а.с. 7)

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 березня 2014 року було розірвано шлюб між Сторонами.

Безспірно встановлено, що після розірвання шлюбу за спільною згодою батьків малолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_3 залишилась проживати разом з матір'ю. Станом на день розгляду справи спору між сторонами щодо місця поживання дітей немає.

Відповідно до Принципу 6 Декларації про права дитини від 20 листопада 1959 р., дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під піклуванням своїх батьків, і в будь-якому випадку в атмосфері любові та моральної та матеріальної забезпеченості.

У відповідності до ст. 159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

На підставі звернення ОСОБА_1 органом опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації було розглянуто питання про необхідність визначення регламенту побачень батька з дочкою, і висновком №101-8391/01 від 25.08.2015р. визнано доцільним встановити зустрічі ОСОБА_1 з малолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_3 кожної І, ІІІ суботи місяця з 10.00 годин до 13.00 годин, кожної ІІ, IV неділі місяця з 16.00 годин по 19.00 годин, два тижні влітку та у святкові дні за попередньою домовленістю з матір'ю дитини.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів чинення Відповідачем перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з його дітьми судом було запропоновано під час перерви між судовими засіданнями організувати зустріч Позивача з малолітніми дітьми згідно з запропонованим органом опіки та піклування регламентом.

Досліджуючи наданий Позивачем відеозапис спроби зустрічі батька з дітьми, суд звернув увагу на те, що Відповідач ОСОБА_2 виконала свою частину зобов'язань та надала Позивачу можливість зустрітись з дітьми та встановити з ними контакт. В той же час ОСОБА_1, маючи реальну можливість спілкування з дітьми, у їх присутність поводився неадекватно як по відношенню до них, так і по відношенню до Відповідача, своїми діями безпідставно спровокував конфліктну ситуацію та висловлюючи погрози відразу ж залишив місце зустрічі. Така поведінка Позивача під час зустрічі з дітьми, на переконання суду, в жодному разі не свідчила про наявність бажання у Позивача відновити спілкування зі своїми дітьми, і навпаки, підтвердила суду наявність причини для негативного, зі слів Відповідача та свідка ОСОБА_8, ставлення дітей до свого батька.

З наявних у справі довідних записок працівників ШДС «Радосинь» вбачається, що ОСОБА_1 приходив до садочку двічі: 31 березня та 02 квітня 2015 року, при цьому приводив з собою адвоката. (а.с. 53-55) У жодній доповідній не міститься посилань на вчинення матір'ю дітей будь-яких перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з його дітьми.

Згідно з психологічною характеристикою ОСОБА_4, наданою психологом та директором Школи-дитячого садку І ступеню «Радосинь», стосунки у нього з батьком доброзичливі, проте до нього ставиться з обережністю та стриманістю (а.с.49)

З психологічної характеристики ОСОБА_3 вбачається, що під час дослідження емоційної сфери у неї було виявлено підвищений рівень тривожності. Причиною його виникнення став характер взаємин у сім'ї, взаємини дівчинки з батьком. Дитина повідомила, що не бажає бачитись з татом, тому що він завдає болю мамі, ОСОБА_3 відчуває страх за маму та за себе, що свідчить про те, що дитина скоріше за все стала свідком сварок чи насильства в сім'ї. На запитання, чи хоче дитина, щоб тато приходив, грався та жив з нею, вона повідомила, що не хоче. (а.с. 51-52)

Відповідно до ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Можливість вирішення судом питання про визначення способів участі одного з батьків у вихованні дитини стаття 159 Сімейного кодексу України пов'язує з встановленням факту, коли той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування.

ОСОБА_1, звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод Відповідачем у спілкуванні з дітьми не надав жодного доказу, який би підтверджував наявність таких перешкод та наявність факту ухилення ОСОБА_2 від виконання рішення органу опіки та піклування.

За таких обставин суд не має підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 159 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 3, 4, 10, 11 , 57-60, 88, 212-215, 218, 226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: