Справа № 758/5059/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
(ЗАОЧНЕ)
04 березня 2015 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Васильченка О. В. ,

при секретарі Дмитренко Ю. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, визнання права власності та стягнення грошової компенсації,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, яке було набуте у шлюбі та стягнення грошової компенсації.

Позовні вимоги обґрунтовані посиланням на те, що ОСОБА_2 , перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_1 , при звільненні з лав Збройних Сил України, отримав грошову допомогу у розмірі 127281,00 грн. Посилаючись на ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, позивач просила розподілити вказану грошову допомогу як спільно набуте майно подружжя, а саме по 63640,50 грн., шляхом визнання права власності на неї, та стягнути цю частину з відповідача.

Представник позивача до початку судового засідання подала до суду заяву, в якій позов підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу без її участі та проти заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України (а.с. 132). Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене, суд 04.03.2015р. постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

30.09.1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Ватутінського району м. Києва було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за №1292 та видано свідоцтво про одруження серії НОМЕР_1 (а.с. 5).

З матеріалів справи вбачається, що на даний час сторони перебувають у шлюбі та мають повнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 (а.с. 6, 7).

Відповідно до експертного висновку № 4988 від 12.03.2008 року ОСОБА_1 встановлено діагноз лімфома Ходжкіна (а.с. 9), у зв`язку з чим позивачу надано ІІ групу інвалідності, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК № 010356 від 02.04.2008 року (а.с. 10).

Згідно з повідомленням заступника командира військової частини НОМЕР_4 №222/2/705 від 18.12.2014 р. ОСОБА_2 був звільнений з військової служби у запас, виключений зі списків особового складу військової частини НОМЕР_4 і всіх видів забезпечення (наказ командира військової частини НОМЕР_4 від 15.01.2014р. № 8ДСК) та направлений для зарахування на військовий облік до Деснянського районного у м. Києві військового комісаріату (а.с. 126).

З повідомлення заступника командира військової частини НОМЕР_4 №222/4/1831 від 16.10.2014 р. вбачається, що 15.01.2014 р. ОСОБА_2 була нарахована та виплачена грошова допомога при звільненні з військової служби в сумі 127281,00 грн. (а.с. 94).

Причиною спору між сторонами стало невиконання відповідачем обов`язку матеріально допомагати дружині, яка у зв`язку з інвалідністю не має самостійного доходу.

Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Цивільного кодексу України та Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом ІІ групи і вважається непрацездатною, а тому відповідач повинен матеріально підтримувати дружину.

Згідно з ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 60 СК України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку доходу. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 , перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_1 , отримав грошову допомогу при звільненні у розмірі 127281,00 грн., що відповідно до чинного законодавства є спільною сумісною власністю подружжя.

Встановлене судом спільне майно подружжя не було поділене між подружжям в натурі та залишилося в одноосібному користуванні відповідача.

В ст. 70 СК України зазначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 ґрунтуються на чинному законодавстві, а тому підлягають задоволенню.

Частиною 2 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України суд, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 636 грн. 41 коп.

На підставі викладеного, ст. 368 ЦК України, ст.ст. 60, 70, 71, 75 СК України та керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, 218, 224-228, 233 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, визнання права власності та стягнення грошової компенсації задовольнити повністю.

Розподілити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сумісно набуте майно за час шлюбу, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину грошової допомоги, наданої ОСОБА_2 при звільненні з військової служби, а саме на грошову суму в розмірі 63640,50 грн. (шістдесят три тисячі шістсот сорок гривень п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_6 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 ) грошову компенсацію 1/2 частки коштів, наданих ОСОБА_2 при звільненні з військової служби, в розмірі 63640,50 грн. (шістдесят три тисячі шістсот сорок гривень п`ятдесят копійок).

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 636,41 грн. (шістсот тридцять шість гривень сорок одну копійку).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Копію заочного рішення направити на адресу сторін.

Суддя О. В. Васильченко