Справа № 487/8004/15-ц
Провадження №4-с/487/71/15
УХВАЛА

Іменем України

27.10.2015 року Заводського районного суду м. Миколаєва в складі: головуючого судді Щербини С.В., при секретарі Шевиряєвої К.А.., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 про визнання протиправними дії начальника Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на майно та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

19.10.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду зі скаргою на неправомірними дії начальника Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2, у зв'язку з відмовою у зверненні стягнення на майно 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_3 в порядку спадкування та зобов'язанні передати їй 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за первісною оцінкою спадкового майна.

В скарзі ОСОБА_1 зазначила, що 16.10.2015 року вона звернулась до начальника Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 з заявою про звернення стягнення 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 та в той же день ОСОБА_2 надав їй відповідь якою відмовив у зверненні стягнення на вказане майно. Вважає, що такі дії ОСОБА_2 є незаконними, протиправними та він навмисно не виконує рішення апеляційного суду Миколаївської області, яким визнано, що боржник ОСОБА_3 прийняла спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_4 за заповітом та накладено арешт на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1. При цьому, ОСОБА_3 навмисно не приймає спадщину на вказану частку квартири, але користується нею з 2012 року. При цьому, факт прийняття спадщини боржником ОСОБА_3 підтверджується рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2015 року, у зв'язку з чим на вказане майно боржника можливо звернути стягнення.

В судовому засіданні скаржник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала, просила про їх задоволення.

В судовому засіданні начальник Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 вимоги скарги не визнав, просив в її задоволенні відмовити посилаючись на безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 04.04.2014 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто в межах вартості спадкового майна, яке належало спадкодавцю ОСОБА_4, 80000 грн., а також судові витрати за проведення експертизу у розмірі 1500 грн. Рішення набрало законної сили.

По справі Заводським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист, який передано на виконання до Заводського ВДВС ММУЮ.

На теперішній час вказаний виконавчий лист з примусового виконання рішення суду перебуває у провадженні державного виконавця Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_5

16.05.2015 року ОСОБА_1 звернулась до начальника Заводського ВДВС ММУЮ ОСОБА_2 з заявою в якій просила, в порядку примусово виконання рішення суду щодо стягнення на її користь з боржника ОСОБА_3М 81500 грн., негайно звернути стягнення на на спадкове майно боржника, а саме: 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

16.10.2015 року на адресу ОСОБА_1 начальником Заводського ВДВС ММУЮ надано відповідь щодо неможливості звернення стягнення на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 посилаючись на те, що вказана частка квартири не належить боржнику ОСОБА_3 (право власності за нею не зареєстровано) .

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавця, визначені Законом України Про державну виконавчу службу.

Згідно ст. 7 Закону України «Про виконавче провадження» учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності суб'єкти господарювання.

Відповідно до Положення про районний, районний у місті, міський (міста обласного значення), міськрайонний, міжрайонний відділ державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 10.04.2012 року № 549/5, у п. 9.8 вказано, що начальник відділу організовує розгляд звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов'язаних із діяльністю відділу, організовує перевірку викладених у них фактів, проводить особистий прийом громадян.

Згідно Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року №512/5, п. 1.4 передбачає безпосередній контроль за діями державного виконавця покладається на начальників відділів примусового виконання рішень та начальників ВДВС районних, районних у містах, міських, міськрайонних та міжрайонних управлінь юстиції.

Згідно ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби.

Начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, при здійсненні контролю за рішеннями, діями державного виконавця під час виконання рішень має право у разі, якщо вони суперечать вимогам закону, своєю постановою скасувати постанову або інший процесуальний документ (або їх частину), винесені у виконавчому провадженні державним виконавцем, визнати недійсним складений державним виконавцем акт, зобов'язати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому цим Законом.

Отже, чинним законодавством на начальника відділу ДВС зокрема, покладено обов'язок щодо контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем, а також організацію розгляду звернень громадян та юридичних осіб з питань, пов'язаних із діяльністю відділу, організацію перевірок викладених у них фактів та проводить особистий прийм громадян.

Доказів того, що скаржник зверталась до начальника Заводського ВДВС ММУЮ зі скаргою на дії або бездіяльність державного виконавця, в проваджені якого перебуває виконавче провадження про стягнення з боржника ОСОБА_3 боргу на користь ОСОБА_1, суду не надано.

Проте, звертаючись до суду з даною скаргою ОСОБА_1 просила визнати дії начальника Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 неправомірними, у зв'язку з відмовою у зверненні стягнення на майно 1/2 частку квартири АДРЕСА_1, яке належить ОСОБА_3 в порядку спадкування та зобов'язанні передати їй 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 за первісною оцінкою спадкового майна.

Таким чином, суд приходить до переконання, що скарга ОСОБА_1 є не обґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню, оскільки начальник відділу ОСОБА_2 не є учасником виконавчого провадження в якому ОСОБА_1 є стягувачем, здійснює лише контроль за діями державного виконавця, який безпосередньо йому підпорядкований та у нього не має повноважень щодо звернення стягнення на майно.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання протиправними дії начальника Заводського відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо звернення стягнення на майно та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Ухвала набирає законної сили протягом п'яти днів з дня її оголошення та може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва, в строк і порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина