АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4593/15 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із договорів позики, кредиту, банківського вкладу
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на заочне рішення Дзержинського районного суду від 27 січня 2014 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2013 року ТОВ ФК «Вектор Плюс» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 1 183 739,32 грн. та судовий збір - 3 441,00 грн.

В обґрунтування позову зазначило, що 27.03.2007 року між відповідачем та ПАТ «Сведобанк» було укладено кредитний договір №2001/0307/71-010 на суму 80 000 доларів США зі строком повернення до 26.03.2027 року.

Відповідно до умов кредитного договору, Банк зобов»язався надати Позичальнику кредит, а Позичальник зобов»язався в порядку та на умовах, визначених кредитним договором, повертати кредит, виплачувати відсотки за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Банк свої зобов»язання виконав, що підтверджується заявою про видачу готівки від 27.03.2007 року.

В порушення умов укладеного договору, відповідач свої зобов»язання не виконує.

28.11.2012 року ПАТ «Сведобанк», який є правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», відступило ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відповідно до договору Факторингу №15 свої права вимоги за зобов»язаннями відповідача по вказаному кредитному договору.

Згідно уставних документів, ПАТ «Сведбанк» змінив свою назву на ПАТ «Омега Банк», який став правонаступником ПАТ «Сведбанк».

В результаті невиконання відповідачем своїх зобов»язань станом на 11.11.2013 року в нього утворилась заборгованість у сумі 148 097 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку складає 1 183 739,32 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 71 408,15 доларів США, що дорівнює 570 765,34 грн.; заборгованість за процентами - 32 088,29 доларів США, що дорівнює 256 481,70 грн.; сума пені - 44 600,56 доларів США, що дорівнює 356 492,28 грн.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду від 27 січня 2014 року позов ТОВ ФК «Вектор Плюс» - задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ ФК «Вектор Плюс» заборгованість за кредитним договором 1 183 739,32 грн. та судовий збір - 3 441,00 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду від 09 квітня 2015 року заяву ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3, про перегляд вище зазначеного заочного рішення - залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник відповідачки ОСОБА_3 - ОСОБА_2 ставить питання про скасування заочного рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, вирішити питання судових витрат.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що суд ухвалив рішення з урахуванням неналежних доказів, крім того, не залучено до участі у справі первісного кредитора.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачка зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, в зв'язку з чим утворилася заборгованість, яка підлягає стягненню.

Такі висновки суду першої інстанції колегія суддів вважає правильними.

Відповідно до вимог ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 27 березня 2007 року між ОСОБА_3 та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», укладено кредитний договір за умовами якого відповідачка отримала кредит у розмірі 80 000 доларів США строком до 26 березня 2027 року включно (а.с.6).

На забезпечення виконання кредитного зобов'язання укладено іпотечний договір предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с.10).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк», яке виступає правонаступником ВАТ «Сведбанк», яке в свою чергу виступає правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» укладено договір факторингу за умовами якого перше відступило, а останнє прийняло право вимоги за зобов'язаннями ОСОБА_3 по кредитному договору від 27 березня 2007 року (а.с. 15).

Відповідно до ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Із повідомлення про відступлення права грошової вимоги вбачається, що 14 грудня 2012 року ОСОБА_3 було повідомлено про те, що право вимоги заборгованості за кредитним договором було відступлене ТОВ «Факторінгова компанія «Вектор Плюс», зазначено розмір її заборгованості за кредитним договором станом на 28 листопада 2012 року та нові реквізити для погашення заборгованості. ( а.с. 3- 4 т. 2)

Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника)

Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором.

Згідно п.п. 2.1, 2.2 договору, Банк відступає Фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту на підставі документації.

Разом з правами вимоги до Фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема, права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених Боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів. Останній має право нараховувати, в якості нового кредитора проценти, комісії, штрафні санкції та інші обов'язкові платежі по відношенню до Боржників у разі невиконання ними вимог кредитних договорів по сплаті обов'язкових платежів. (а.с. 17)

Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та Цивільним кодексом України не передбачено обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Матеріали справи свідчать, що станом на 11 березня 2013 року сума заборгованості за кредитним договором складає 148 097 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 1 183 739,32 грн. (а.с.20), з яких:

-71 408,15 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 570 765,34 грн.;

-32 088,29 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 256 481,70 грн.;

-44 600,56 доларів США, що за офіційним курсом НБУ складає 356 492,28 грн.

Укладаючи договір відступлення права вимоги (ст.ст. 513, 514. 516. 517, 1077, 1078, 1082, 1084 ЦК України), банк і фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо сплати обов'язкових платежів.

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, у розмірі, визначеними кредитним договором.

Доводи відповідача про те, що гроші за кредитним договором вона не отримувала і договір кредиту не підписувала є безпідставними, оскільки з позовом про визнання недійсним кредитного договору ОСОБА_3 не зверталась, про що зазначив її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні.

Статтею 204 ЦК України передбачено презумпцію правомірності правочину.

Представником ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України був наданий до суду апеляційної інстанції нотаріально посвідчений кредитний договір від 27 березня 2007 року, за умовами якого ОСОБА_3 отримала у АКБ «ТАС - Комерцбанк» кредит у готівковій формі через касу Банку з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України та внесення коштів на користь ОСОБА_4 в оплату за договором купівлі - продажу трикімнатної квартири АДРЕСА_2. ( а.с. 5 т. 2)

Також, відповідачка періодично сплачувала заборгованість за кредитним договором, останній платіж було здійснено 28 листопада 2012 року, про що свідчить виписка по особовому рахунку за період з 13. 11. 2007 року по 28.11. 2012 р. ( а.с. 204 зворот, т. 2)

Матеріали справи свідчать про те, що відповідачкою також було укладено іпотечний договір, який підписаний сторонами і нею не оспорена його дійсність. ( т. 1 а.с. 10)

Згідно зі ст. 58 ЦІІК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. З ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, судова колегія вважає, що висновки суду першої інстанції є обґрунтованими.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 липня 2015 року було відстрочено ОСОБА_3 сплату судового збору за подання апеляційної скараги до ухвалення судового рішення у справі.

Судовий збір за подачу апеляційної скарги було сплачено у розмірі 182 грн. 73 коп., тому слід стягнути ще 1644 грн. 27 коп. з відповідачки на користь держави, оскільки судовий збір за подачу апеляційної скарги складає 1 827 грн.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3, - відхилити.

Заочне рішення Дзержинського районного суду від 27 січня 2014 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 1644 грн. 27 коп.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: