Справа №717/1389/15-ц
РІШЕННЯ

І МЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2015 року Кельменецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Туржанського В.В.

при секретарі: Тихоненко І.В.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачки ОСОБА_3 подав до Кельменецького районного суду позовну заяву у якій просить надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованій в ІНФОРМАЦІЯ_2 на вивезення до Республіки Італія її неповнолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, з метою його навчання та проживання з ОСОБА_1, в Республіці Італія, за адресою: ОСОБА_5 Сіккомаріо (ОСОБА_6) , вул. Рома, 85, без згоди батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_5 на період часу - починаючи з 01.09.2015 року по 31.12.2016 року.

У якості підстав позову позивачка зазначила, що у сторін є неповнолітній син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, який в даний час перебуває на утриманні позивачки. Шлюб між сторонами розірвано. Відповідач не надає допомоги на утримання дитини та не займається виховання дитини. Позивачка в даний час проживає в Італії і бажає, щоб син сторін жив з нею та навчався в Італії. Відповідач не дає згоди на виїзд дитини закордон.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася.

Представник позивачки ОСОБА_3 в судове засідання не зявився та подав до суду заяву у якій підтримує позовну вимогу про надання позивачці дозволу на вивезення дитини за кордон без згоди батька та просить розглянути справу у його відсутності

Судом були досліджені наступні докази: копію свідоцтва про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 виданого 04 квітня 2003 року на бланку І-МИ №046198, копію свідоцтва про народження ОСОБА_4 виданого 09 жовтня 2006 року на бланку І-МИ №032785, копію свідоцтва про зміну ОСОБА_7 імені на ОСОБА_1 виданого 09 жовтня 2006 року на бланку 1-МИ №000404, переклад дозволу на проживання іноземця ОСОБА_1 виданий ОСОБА_8 25.07.2014 року, переклад посвідчення особи №АТ 1772323 ОСОБА_1 виданий ОСОБА_8 Італійської Республіки 29.09.2011 року, переклад запиту щодо відповідності житла ОСОБА_1, переклад листа Служби підтримки фізичних осіб ОСОБА_9 (ПВ) від 27.12.2013 року, переклад договору про прийняття на роботу укладеного 22.07.2013 року між АТ Соціальна спілка „Веселка та ОСОБА_1, переклад договору оренди житла укладеного між ОСОБА_10 і ОСОБА_11 з однієї сторони та ОСОБА_1 з іншої сторони, переклад заяви про телеінформаційну реєстрацію контрактів про нерухоме майно для житлових цілей для пільгового режиму, переклад заяви ОСОБА_1 від 29.05.2015 року.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, який в даний час перебуває на утриманні позивачки ОСОБА_1

Позивачка ОСОБА_1 має намір в період з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2016 року тимчасово вивезти свого сина ОСОБА_4 для проживання та навчання до Італії.

Відповідач ОСОБА_2 не надав дозволу на вивезення дитини.

Вказані обставини стверджуються дослідженими судом доказами.

Згідно п.7 ст.7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.8 ст.7 Сімейного кодексу України - регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Відповідно до ч.3 ст.313 ЦК України - фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Пунктом 2 ст.3 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України передбачено, що правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

В частині 1 пункту 2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27 січня 1995 року №57 „Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.

Відповідності до вимог ч.2 ст.4 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України оформлення проїзного документа дитини проводиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків про видачу проїзного документа дитини для самостійного виїзду закордон та відсутності обставин що обмежують право на виїзд закордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, враховуючи те, що відсутність згоди відповідача на вивезення дитини за межі України є такою, що порушує права дитини на всебічний розвиток та право з ознайомленням із різними країнами, а також те, що судом не встановлено обставин, що обмежують право на виїзд закордон дитини, суд вважає, що необхідно відновити порушені права та інтереси неповнолітнього ОСОБА_4 шляхом часткового задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що позов слід задовольнити частково. Зокрема позивачка просить надати дозвіл на виїзд дитини з 01 вересня 2015 року по 31 грудня 2015 року. Враховуючи, що справа розглядається 25 вересня 2015 року , суд не вважає можливим надання дозволу на вивезення дитини з 01 вересня 2015 року.

На підставі наведеного та керуючись Постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 „Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України, ст.ст.1,2,4,6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст.ст.7,141,150,155 СК України, ст.ст.15-16,313 ЦК України, ст.ст.3-4, 10, 15, 57-60, 64, 79, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, до Італії в супроводі його матері ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_7, з момент у набрання рішенням суду законної сили до 31 грудня 2016 року без згоди та супроводу батька ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок в рахунок відшкодування витрат понесених на сплату судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Чернівецької області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: