У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,
суддів:Коротуна В.М., Маляренка А.В.,Попович О.В., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_7, третя особа - Державне підприємство «Український інститут промислової власності», про дострокове припинення дії свідоцтва, зобов'язання вчинити дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6, поданою представником ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до Державної служби інтелектуальної власності України, ОСОБА_7, у якому просила припинити достроково дію свідоцтва України від 11 липня 2011 року НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо всіх товарів та послуг 25 та 41 класів МКТП та зобов'язати Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення та здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені «Промислова власність».

На обґрунтування вимоги зазначила, що 11 грудня 2010 року ОСОБА_7 подала заявку про реєстрацію комбінованого (поєднаного з графічними елементами) знаку для товарів та послуг (торговельної марки) «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо визначеного заявником переліку 25 та послуг 41 класів МКТП. 11 липня 2011 року ОСОБА_7 отримала свідоцтво України від 11 липня 2011 року НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо всіх товарів та послуг 25 та 41 класів МКТП.

Починаючи з 11 липня 2011 року ОСОБА_7 не було виготовлено жодного маркованого знаком «ІНФОРМАЦІЯ_1» товару (з зазначених у свідоцтві НОМЕР_1 переліку товарів 25 класу МКТП). Також ОСОБА_7 з липня 2011 року по вересень 2014 року не проводила жодного конкурсу краси з використанням знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1», а лише, зловживаючи своїми правами власника свідоцтва, постійно заважає позивачу проводити відповідні конкурси.

ОСОБА_6 є власником свідоцтва України від 12 вересня 2011 року НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг щодо послуг 41 класу МКТП − влаштування конкурсів краси.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року позов задоволено частково. Достроково припинено дію свідоцтва України від 11 липня 2011 року НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно всіх послуг 41 класу МКТП, зареєстрованих на ім'я ОСОБА_7

Зобов'язано Державну службу інтелектуальної власності України внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг щодо дострокового припинення дії свідоцтва України від 11 липня 2011 року НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг знаку «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно всіх послуг 41 класу МКТП, зареєстрованих на ім'я ОСОБА_7, та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі, поданій представником ОСОБА_8, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, ОСОБА_6 просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносини.

Проте рішення суду апеляційної інстанції зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 протягом трьох років не використовувала знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно послуг 41 класу МКТП − влаштування конкурсів краси, відповідно до свідоцтва від 11 липня 2011 року НОМЕР_1, що згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» є правовою підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України.

Скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 з травня 2014 року не використовує знак з поважних причин, оскільки передала знак та своє право користування цим знаком для товарів і послуг за свідоцтвом України від 11 липня 2011 року ТОВ «Міс Львів», тобто до спливу передбаченого Законом України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» трирічного строку до (липня 2014 року), а тому відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 18 зазначеного Закону.

Проте з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 11 липня 2011 року ОСОБА_7 стала власником свідоцтва України НОМЕР_1 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» щодо товарів та послуг 25 та 41 класів МКТП, що підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва НОМЕР_1 (а. с. 58−59).

12 вересня 2011 року ОСОБА_6 стала власником свідоцтва України НОМЕР_2 на знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_2» щодо послуг 41 класу МКТП − влаштування конкурсів краси, що підтверджується випискою з Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг відносно свідоцтва НОМЕР_2 (а. с. 75−76).

Згідно з протоколом № 1 загальних зборів учасників ТОВ «Міс Львів» від 24 квітня 2014 року, ОСОБА_7 внесла до статутного фонду товариства знак для товарів і послуг від 11 липня 2011 року НОМЕР_1 та право користування даним знаком (а. с. 97).

Відповідно до ст. 7 статуту ТОВ «Міс Львів», який пройшов державну реєстрацію 28 квітня 2014 року частка ОСОБА_7 у формуванні статутного капіталу ТОВ «Міс Львів» складає 5 000 грн, що становить 20 % статутного капіталу. ОСОБА_7 внесла до статутного фонду ТОВ «Міс Льві» знак для товарів і послуг від 11 липня 2011 НОМЕР_1 та право користування даним знаком (а. с. 145−157).

Частиною 2 ст. 16 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг <nau://ukr/3689-12|st16>» передбачено, що свідоцтво надає його власнику право використовувати знак та інші права, визначені цим Законом.

Згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг <nau://ukr/3689-12|st18>», якщо знак не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва або від іншої дати після цієї публікації, будь-яка особа має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення дії свідоцтва повністю або частково.

У цьому разі дія свідоцтва може бути припинена повністю або частково лише за умови, що власник свідоцтва не зазначить поважні причини такого невикористання.

Такими поважними причинами, зокрема є: обставини, що перешкоджають використанню знака незалежно від волі власника свідоцтва, такі як обмеження імпорту чи інші вимоги до товарів і послуг, встановлені законодавством; можливість введення в оману щодо особи, яка виробляє товари або надає послуги, під час використання знака особою, що звернулася до суду, чи іншою особою щодо товарів і послуг, відносно яких висунута вимога про припинення дії свідоцтва.

Для цілей цього пункту використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

Отже, якщо зареєстрована торговельна марка не використовується в Україні повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг протягом трьох років від дати публікації відомостей про видачу свідоцтва, то будь-яка особа згідно, зі ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» має право звернутися до суду із заявою про дострокове припинення його дії.

Тому суб'єкт права на торговельну марку зобов'язаний, згідно з вимогами Закону, використовувати належне йому право на марку щодо товарів чи послуг, для яких вона зареєстрована. Уповноважена особа може реалізувати дане право як безпосередньо − шляхом маркування виробленої продукції чи при надані послуг, так і через передачу (надання) права на її застосування іншому суб'єкту на підставі відповідних ліцензійних договорів. Даний висновок випливає з ч. 4 ст. 18 зазначеного Закону.

Результати аналізу зазначеної норми дають підстави вважати, що на підтвердження використання знака власник свідоцтва має надати суду докази вчинення дій щодо використання знака або вказати поважність причин його невикористання.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_7 з травня 2014 року не використовує знак з поважних причин, оскільки передала знак та своє право користування цим знаком для товарів і послуг іншій особі − ТОВ «Міс Львів», а тому відсутні підстави для застосування ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг».

Проте такий висновок суперечить положенням ст. 18 зазначеного Закону, оскільки системний аналіз цієї статті дає підстави вважати, що поважними причинами невикористання знака є ті обставини, що не залежать від волі власника свідоцтва, а тому передача права користування знаком для товарів і послуг іншій особі не може вважатися поважною причиною невикористання його, оскільки це пряма воля власника.

Крім того, судом апеляційної інстанції не враховано положення абз. 4 ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг», яким передбачено, що для цілей цього пункту використанням знака власником свідоцтва вважається також використання його іншою особою за умови контролю з боку власника свідоцтва.

Отже суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що ОСОБА_7 протягом трьох років не використовувала знак для товарів і послуг «ІНФОРМАЦІЯ_1» відносно послуг 41 класу МКТП − влаштування конкурсів краси, відповідно до свідоцтва від 11 липня 2011 року НОМЕР_1, що згідно із ч. 4 ст. 18 Закону України «Про охорону прав на знаки для товарів і послуг» є правовою підставою для дострокового припинення дії свідоцтва України

Відповідно до ст. 339 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st339>, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336 <nau://ukr/1618-15|st336>, 339 <nau://ukr/1618-15|st339>, 345 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st345>, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_8, задовольнити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 26 травня 2015 року скасувати, рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 08 грудня 2014 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов
Судді: В.М. Коротун А.В. Маляренко О.В. Попович О.В. Ступак