Номер провадження: 22-ц/785/7534/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Комаровська Н. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Комаровської Н.В.,

Суддів Гончаренко В.М., Калараша А.А.,

З участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області, ОСОБА_4 з участю третьої особи - сектору культури Овідіопольської РДА Одеської області про визнання розпорядження сільської ради недійсним, поновлення на роботі ,забов*язання допустити до роботи за апеляційною скаргою ОСОБА_3 сільради на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.07.2015р.,-

в с т а н о в и л а :

18.10.2014р. ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_3 сільради та ОСОБА_4 про визнання недійсним розпорядження та поновлення його на роботі.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те,що з 1991р. він працював на посаді директора ОСОБА_5 будинку культури.

Розпорядженням ОСОБА_5 сільського голови йому була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею 6 років.

Розпорядженням ОСОБА_5 сільської ради № 316-К від 27.09.2005 р. на посаду директора будинку культури була прийнята ОСОБА_4

Після неодноразового уточнення позовних вимог позивач просив поновити йому строк звернення до суду, з позовом про поновлення на посаді директора ОСОБА_5 будинку культури, визнати незаконним та скасувати розпорядження ОСОБА_5 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 316-К від 27.09.2005 р. «Про прийняття на посаду директора ОСОБА_5 будинку культури»,поновити його на роботі та в зв*язку із скасуванням розпорядження допустити його до виконання трудових обов*язків.

Відповідач ОСОБА_3 сільська рада позов не визнала,посилаючись на те,що ОСОБА_2 продовжує перебувати в трудових відносинах з сектором культури та туризму Овідіопольської РДА і всі претензії має адресувати саме до цієї установи,а також пропустив строк звернення до суду.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала та зазначила, що спірне розпорядження про призначення її на посаду директора ОСОБА_5 будинку

культури вважає законним .

Третя особа Сектор культури Овідіопольської РДА Одеської області з позовними вимогами ОСОБА_2 погодилась .

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.07.2015р. позов задоволений частково.

Визнано недійсним розпорядження ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області № 316-К від 27.09.2005 р., зобовязано посадових осіб ОСОБА_3 сільської ради Овідіопольського району Одеської області допустити ОСОБА_2 до фактичного виконання обовязків директора ОСОБА_5 будинку культури.

В решті вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 сільрада просить про скасування рішення,мотивуючи тим,що суд порушив норми матеріального та процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,доводи апеляційної скарги та заперечення на неї,розглянувши матеріали справи,перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах апеляційної скарги та заявлених вимог,колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

При розгляді справи судом встановлено,що наказом відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації № 34 від 30.07.1991р. ОСОБА_2 був прийнятий на посаду директора ОСОБА_5 будинку культури,що підтверджується копією наказу за записом в трудовій книжці.

Наказом відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації № 53 від 01.09.2003 р. ОСОБА_2І, було надано відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_6 до досягнення дитиною трирічного віку до 02.02.2005 року.

Наказом відділу культури Овідіопольської райдержадміністрації № 14 від 17.01.2005 р. ОСОБА_2І, було надано відпустку по догляду за дитиною ОСОБА_6 до досягнення дитиною шестирічного віку до 02.02.2008 року.

Розпорядженням ОСОБА_5 сільського голови № 216-к від 17.02.2005 року ОСОБА_2 була надана відпустка по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку з 02.02.2005 року до 02.02.2008 року.

Відповідно до вимог прийнятого в 2001р. Бюджетного Кодексу України відбулась передача ОСОБА_5 будинку культури на баланс ОСОБА_5 сільради,що підтверджується актом передачі від 22.02.2002р. та листом відділу культури Овідіопольської РДА,направленому в лютому 2002 р. голові ОСОБА_5 сільради ОСОБА_7 ( а.с.201,202).

У вказаному листі відділу культури зазначено,що трудові книжки працівників будинку культури зберігаються у відділі культури Овідіопольської РДА та будуть передані згідно акту.

Однак відділ культури не виконав свій обов*язок по передачі трудової книжки ОСОБА_2, в зв*зку з чим Територіальна державна інспекція праці Одеської області за звернення ОСОБА_2 видала припис від 15.03.2010р.,в якому зазначила про вказану обставину та забов*язала керівника відділу культури Овідіопольської РДА усунути порушення трудових прав ОСОБА_2 ( а.с.108).

ОСОБА_5 сільського голови,адресованим завідуючому сектором культури Овідіопольської РДА від 08.09.2014р., підтверджується факт належності ОСОБА_5 будинку культури на праві власності територіальній громаді села та підпорядкування його ОСОБА_5 сільраді ( а.с.26).

ОСОБА_5 сільський голова не заперечував проти того,що після передачі будинку культури ОСОБА_5 сільраді і до часу перебування ОСОБА_2 у відпусці ,тобто до 2003р., ОСОБА_2 отримував заробітну плату в

ОСОБА_5 сільраді,і прийняття на посаду директора будинку культури ОСОБА_4 з 01.10.2005р. також є підтвердженням знаходження посади директора ОСОБА_5 будинку культури в штатному росписі ОСОБА_5 сільради.

Враховуючи вказані обставини,судова колегія вважає таким,що не заслуговує на увагу,довод апелянта про те,що ОСОБА_3 сільрада не є належним відповідачем по справі.

Відповідно до вимог ч.3 ст.2 Закону «Про відпустки» право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи (посади).

Відповідно до ч.3,4 ст.36 КЗпП України зміни підпорядкованості підприємств, установ, організацій не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, установи, організації, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується.

Таким чином, посада директора ОСОБА_5 будинку культури зберігалась за ОСОБА_2 на весь час відпустки до 2003р. по 2008 р.,однак розпорядженням ОСОБА_5 сільського голови № 316-к від 27.09.2005 року «Про прийняття на посаду директора ОСОБА_5 будинку культури» директором ОСОБА_5 будинку культури з 01.10.2005 р. на постійній основі прийнято ОСОБА_4

Виходячи з вищевказаних норм матеріального права,суд дійшов обгрунтованого висновку про те,що вказане розпорядження є назаконним і підлягає скасуванню, ОСОБА_2 повинен бути допущений до роботи на посаді директора ОСОБА_5 будинку культури,а в задоволенні вимог ОСОБА_2 про поновлення на роботі повинно бути відмовлено в зв*язку з тим,що він не був звільнений з посади директора ОСОБА_5 будинку культури.

Разом з тим, задовольняючи частково вимоги ОСОБА_2,суд не звернув увагу на те,що ОСОБА_2 просив поновити пропущений ним строк звернення до суду,передбачений ч. 1 ст.233 КЗпП України.

Строком позовної давності захищається тільки порушене право.Оскільки при розгляді справи судом встановлено те,що право ОСОБА_2 порушено, його вимоги про скасування розпорядження та забов*язання допустити до роботи є обгрунтованими ,то суд повинен розглянути питання щодо можливості поновлення строку звернення до суду.

З матеріалів справи вбачається,що передбачений ч.1 ст.233 КЗпП України 3хмісячний строк звернення до суду був пропущений позивачем з поважної причини,тому що після недопущення до роботи в 2008 році,ОСОБА_2 звертався з питання порушеного права на труд до Територіальної державної інспекції праці Одеської області,двічі звертався до суду,який ухвалював рішення за його позовами.

При таких обставинах судова колегія вважає,що строк звернення ОСОБА_2 з названим позовом до суду пропущений з поважної причини, ОСОБА_2 зазнав порушень одного ізосновних прав людини,передбачених Конституцією України права на труд,тому цей строк підлягає поновленню.

Відповідно до п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення чи неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи,що суд першої інстанції не дотримався вимог законодавства,які регулюють питання,пов*язані із пропуском строку звернення до суду,рішення підлягає зміні із доповненням резолютивної частини судженням

про поновлення строку звернення до суду.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.3,309 ч.1 п.п. 3,4 ЦПК України,колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 сільради задовільнити частково.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 27.07.2015р. змінити.

Доповнити резолютивну частину рішення абзацем 2 наступного змісту : «Поновити ОСОБА_2 строк звернення до суду.».

В зв*язку з цим абзаци 2,3,4,5,6 вважати абзацами 3,4,5,6,7.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Н.В.Комаровська

Судді: В.М.Гончаренко

ОСОБА_8