Ухвала

іменем україни

22 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, малолітніх ОСОБА_7, ОСОБА_8, третя особа - орган опіки та піклування Білозерської районної державної адміністрації Херсонської області, про усунення перешкод у користуванні житловим будинком, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні належним їй будинком шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку та виселення без надання іншого приміщення.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право на спадщину, проте на реєстраційному обліку в указаному будинку перебувають відповідачі, які вселилися на підставі домовленості з попереднім власником будинку, але на даний час відповідач втратила статус члена родини позивача, оскільки шлюб між нею та сином позивача ОСОБА_9 розірвано. Позивач повідомила відповідачу про необхідність виселення з будинку, оскільки мала намір продати його, проте відповідач відмовилася виселятись, чим здійснює перешкоди вільному розпорядженню належним позивачу майном.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 25 лютого 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено частково. Вирішено усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_4 житловим будинком АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, з вказаного домоволодіння. Зняти ОСОБА_5 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1. В решті позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 365,40 грн.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Задовольняючи позов частково, суд апеляційної інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_4, як нового власника спірного житлового будинку, про усунення відповідачами, які, відповідно до ст.ст. 64, 156 ЖК Української РСР, не є членами її сім'ї, перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм нерухомим майном шляхом виселення вказаних осіб підлягають задоволенню як такі, що ґрунтуються на вимогах закону. Законодавством не встановлено обмежень для вирішення питання щодо зняття з реєстраційного обліку фізичних осіб з одночасним вирішенням питання щодо їх виселення в судовому порядку, тому можливим є вирішення питання щодо зняття ОСОБА_5 та малолітнього ОСОБА_8 з реєстрації за адресою спірного домоволодіння. Разом з тим, позовні вимоги про зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7 задоволенню не підлягають, оскільки в матеріалах справи відсутні докази реєстрації вказаних осіб за адресою спірного домоволодіння.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Вказаний висновок суду відповідає встановленим обставинам справи та вимогам закону.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Таким чином, підстав для скасування оскаржуваного судового рішення немає, а тому його необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Апеляційного суду Херсонської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:А.О. Леванчук В.А. Нагорняк Т.О. Писана