Категорія: цивільна Доповідач: Харечко Л. К.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

17 вересня 2015 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Харечко Л.К.,

суддів: Кузюри Л.В., Литвиненко І.В.,

при секретарях: Покладі Д.В., Шкарупі Ю.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1, представників відповідача: Голодяєва В.М., Новацького П.Г., Савости М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „АГАТ" на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства „АГАТ" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів, відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

В апеляційній скарзі ПАТ «АГАТ» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, який відмовити ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2014 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «АГАТ» на користь ОСОБА_5 76083 грн. 77 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (без врахування обов'язкових платежів і зборів), 1 526 грн. 56 коп. компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати, 500 грн. моральної шкоди, а всього 78 110 грн. 33 коп. У іншій частині позову відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «АГАТ» зводяться до того, що порушення строків розрахунку при звільненні позивача відбулося не з вини відповідача, а в зв'язку з накладенням арешту державним виконавцем на рахунки та касу підприємства ще за роботи позивача, що виключає вину товариства у невиконанні рішення суду від 18.03.2010 року, яке залежало від реалізації позивачем своїх прав стягувача.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу позивач просить відхилити апеляційну скаргу ПАТ «АГАТ» та залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи та інших цивільних справ, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання рішення суду про стягнення на користь звільненого працівника недоплаченої заробітної плати є підставою для покладення на власника або уповноважений ним орган відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України, а тому прийшов до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (без врахування обов'язкових платежів та зборів) за період з 27.02.2010 року по 29.08.2014 рік в розмірі 76083 грн. 77 коп., суми компенсації втрати частини грошових коштів доходів у зв'язку із порушенням термінів їх виплати за лютий 2009 року - серпень 2014 року в розмірі 1526,56 грн. та 500 грн. моральної шкоди, відповідно до вимог ст.237-1 КЗпП України.

Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 червня 2015 року Ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи вищезазначену ухвалу касаційний суд вказав, що залишаючи без змін рішення районного суду, суд апеляційної інстанції не звернув увагу на те, що Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року, з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_5 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 березня 2012 року по 16 липня 2014 року в сумі 3100 грн., компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасну виплату зарплати в сумі 30 грн. 66 коп., а також суму моральної шкоди в розмірі 400 грн.

Також касаційний суд вказав, що суд апеляційної інстанції не звернув увагу на Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року, яким змінено рішення районного суду від 14 листопада 2014 року, збільшено розмір стягнутого з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 квітня 2011 по 14 серпня 2014 року до 33965 грн. 96 коп. При цьому рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 02 березня 2015 року, встановлено, що період, за який підлягає стягненню з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_5 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, становить 1127 робочих днів - з 27 лютого 2010 року по 29 серпня 2014 року.

З матеріалів справи вбачається, що вказані обставини були зазначені в доводах касаційної скарги, однак про них не йшлося в апеляційній скарзі.

На виконання вимог ухвали суду касаційної інстанції апеляційним судом було перевірено вищевказані обставини.

Так, судом по справі встановлено, що згідно копії трудової книжки з 01 лютого 2007 року по 15 жовтня 2009 року ОСОБА_5 перебував у трудових відносинах з ПАТ "АГАТ" (а.с.120-121).

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2010 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ВАТ "АГАТ" на користь ОСОБА_5 4 689,97 грн. заборгованості по заробітній платі, 6 349,94 грн. середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за період з 15.10.2009 року по 26.02.2010 року та 300 грн. моральної шкоди (а.с.7-9).

Вказане рішення, відповідно до ст.61 ЦПК України, є преюдиційним при розгляді даної справи.

Згідно довідки ВДВС Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області від 02.12.2014 року, при примусовому виконанні виконавчого документа № 2-714/10 відділом ДВС було перераховано на особовий рахунок ОСОБА_5 в ЧОУ ВАТ «Ощадбанк» 21.07.2014 року - 4 644,78 грн, 29.08.2014 року - 3 745,50 грн; 22.09.2014 року - 2 949,63 грн. Вказані кошти списані з арештованого рахунку ПАТ «АГАТ» в ЧОУ ВАТ «Ощадбанк» (а.с.51).

Відповідно довідки ВДВС Городнянського районного управління юстиції Чернігівської області від 24.09.2014 року рішення суду № 2-714/10 про стягнення з ВАТ "АГАТ" на користь ОСОБА_5 коштів виконано повністю, а тому 23.09.2014 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п.8 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з фактичним виконанням у повному обсязі рішення суду (а.с.6).

Згідно з ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Як роз'яснено в п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Також, згідно правової позиції Верховного Суду України, яка викладена у постанові по справі № 6-64цс13 від 03.07.2013 року, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Таким чином, накладення арешту на рахунки відповідача безумовно не свідчить про відсутність вини останнього, оскільки таке є результатом його неналежної господарської діяльності.

Крім того, Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2010 року, яке набрало законної сили, стягнуто з ВАТ "АГАТ" на користь ОСОБА_5 4 689,97 грн. заборгованості по заробітній платі, 6 349,94 грн. середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за період з 15.10.2009 року по 26.02.2010 року та 300 грн. моральної шкоди (а.с.7-9), що відповідно до ст.61 ЦПК України, є преюдиційним при розгляді даної справи.

В зв'язку з викладеним, доводи апелянта про те, що з 01.08.2008 року накладено арешт державним виконавцем на рахунки та касу підприємства ще за роботи позивача і не знято дотепер, що виключає вину відповідача у невиплаті всіх виплат при звільненні позивача, є необґрунтованими.

Інші доводи апелянта про те, що причиною тривалого невиконання відповідачем рішення Новозаводського районного суду від 18.03.2014 року було пізнє пред'явлення позивачем виконавчого листа до виконання апеляційний суд не може прийняти до уваги, оскільки відповідно до ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають безумовному виконанню на всій території України. Крім того, чинним законодавством передбачено право добровільного виконання рішення.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про відсутність вини відповідача у затримці виплати заробітної плати позивачу не спростовують правильності висновків суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог і не є підставою для задоволення апеляційної скарги, оскільки вони не ґрунтуються на положеннях матеріального права та не виключають відповідальності роботодавця, а порушене право позивача підлягає захисту, в зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність стягнення з ПАТ "АГАТ" на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (без врахування обов'язкових платежів та зборів) за період з 27.02.2010 року по 29.08.2014 рік у розмірі 76083 грн. 77 коп. (1127 робочих днів х 67,51 грн. (середньоденний заробіток позивача)).

У зв'язку з пропущенням ПАТ "АГАТ" строків виплати доходу ОСОБА_5 суд першої інстанції дійшов правильно висновку про стягнення компенсації втрати частини доходів за лютий 2009 року - серпень 2014 року у розмірі 1526,56 грн., розрахунок якого проведений у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2001року № 159 «Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати», який затверджений з метою реалізації Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати".

При визначенні розміру моральної шкоди, суд першої інстанції врахував норми ст. 237-1 КЗпП України, дотримався принципів розумності, виваженості та справедливості і прийшов до вірного висновку, що на користь позивача з відповідача підлягає стягненню моральна шкода у розмірі 500 грн.

Щодо питання неврахування рішень інших судів слід зазначити наступне.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року, яким змінено рішення районного суду від 14 листопада 2014 року, збільшено розмір стягнутого з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_5 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 13 квітня 2011 по 11 липня 2014 року до 33965 грн. 96 коп.

Однак, зазначене рішення ухвалено за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства „Агат" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів та моральної шкоди, коли позивач працював керівником ПАТ «Агат» з 22.02.2011 року по 13.04.2011 року, тобто зазначене рішення ухвалено з приводу інших правовідносин, що склалися між сторонами.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року, з ПАТ «Агат» на користь ОСОБА_5 стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20 березня 2012 року по 16 липня 2014 року в сумі 3100 грн., компенсацію втрати частини доходів за несвоєчасну виплату зарплати в сумі 30 грн. 66 коп., а також суму моральної шкоди в розмірі 400 грн.

В указаному рішенні зазначено, що ОСОБА_6 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства „АГАТ" про стягнення середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини заробітку та моральної шкоди в зв'язку з затримкою виплати заробітної плати, коли працював виконуючим обов'язки голови правління ПАТ «Агат» з 23.02.2012 року по 20.03.2012 року, тобто зазначене рішення ухвалено з приводу інших правовідносин, що склалися між сторонами, а не з приводу трудових відносин з 01 лютого 2007 року по 15 жовтня 2009 року.

Оскільки фактичний розрахунок за Заочним рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 18.03.2010 року, яким стягнуто з ВАТ "АГАТ" на користь ОСОБА_5 4 689,97 грн. заборгованості по заробітній платі, 6 349,94 грн. середнього заробітку за час розрахунку при звільненні за період з 15.10.2009 року по 26.02.2010 року та 300 грн. моральної шкоди (а.с.7-9) було виконано лише, позивач звернувся з даним позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів, відшкодування моральної шкоди за період з 27.02.2010 року по день фактичного розрахунку.

Крім того, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.09.2015 року Заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 20 січня 2015 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно ухвалив законне та обґрунтоване рішення про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати та відшкодування моральної шкоди в зазначеному розмірі з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу ПАТ «АГАТ» слід відхилити, а рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „АГАТ" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий: Судді: