Провадження № 2/760/7465/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 вересня 2015 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути з відповідача суму позики.

Позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до п. 2. ч. 2 ст.119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі та має відповідати вимогам, викладеним у ч. 2 даної статті.

Проте, в позовній заяві не зазначено місце проживання (перебування) або місцезнаходження ОСОБА_1, поштовий індекс.

Місцем проживання фізичної особи згідно із ст. 29 Цивільного кодексу України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Також, з наданих представником позивача документів до позовної заяви не можливо встановити, що адреса - 03138, АДРЕСА_1, як місце проживання (перебування) або місцезнаходження ОСОБА_2, є її останнім відомим місцем проживання, що вбачається з наступного.

Так, з розписки ОСОБА_2 від 10.07.2014 року про те, що вона позичила у ОСОБА_1 гроші вбачається, що місце її проживання: АДРЕСА_2.

Крім того, з поданих позивачем матеріалів вбачається, що 14.04.2015 року ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва матеріали позовної ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернуто позивачу для подання до належного суду в зв'язку з тим, що згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС в м. Києві ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3, однак була знята з обліку за вказаною адресою, в зв'язку із перереєстрацією за адресою: АДРЕСА_4.

21.04.2015 року ухвалою судді Котелевського районного суду Полтавської області матеріали позовної ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернуто позивачу для подання до належного суду в зв'язку з тим, що згідно адресної довідки Котелевського РС УДМС України в Полтавській області від 21.04.2015 року ОСОБА_2 зареєстрованою або знятою з реєстрації АДРЕСА_4 не значиться.

05.06.2015 року ухвалою судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області матеріали позовної ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики повернуто позивачу для подання до належного суду в зв'язку з тим, що згідно відомостей відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Київській області від 25.05.2015 року ОСОБА_2 з 01.03.2013 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4.

З системного аналізу норм Цивільного кодексу України (ст.29), Цивільного процесуального кодексу України (ст.ст.109, 115, 121,ч.ч. 3, 4 ст. 122), Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» (ст.ст.3, 6, 8), Закон України «Про судоустрій і статус суддів» (ст. 8) вбачається, що для визначення підсудності конкретної справи конкретному суду вирішальне значення мають офіційні дані органу реєстрації міст перебування та місця проживання фізичної особи-відповідача, а не дані про її фактичне місце проживання (перебування), навіть і підтверджені отриманням поштової кореспонденції за певною адресою без реєстрації такого місця проживання (перебування).

З огляду на зазначене, позивачу необхідно надати суду офіційні дані органу реєстрації міст перебування та місця проживання, з яких можливо встановити, що адреса - 03138, АДРЕСА_1, як місце проживання (перебування) або місцезнаходження ОСОБА_2, є її останнім відомим місцем проживання.

Крім того, ч. 5 ст. 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Проте, до позовної заяви не додано документ, що підтверджує сплату судового збору.

Пунктом 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2015 рік" установлено на 2015 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1218 гривні.

Станом на 01.09.2015 року ставки судового збору було змінено.

Як вбачається з відмітки суду за вхід. № 63742 позовну заяву позивач подав до суду 18.09.2015 року.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Згідно автоматизованої системи документообігу КП-Д3 в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебувають ідентичні позовні заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, для розгляду яких в порядку ст. 11-1 ЦПК України визначено суддів, а саме:

-суддя Усатова І.А.: позовна заява від 16.09.2015 року (справа № 760/17240/15-ц);

-суддя Кушнір С.І.: позовна заява від 17.09.2015 року (справа № 760/17376/15-ц);

-суддя Шевченко Л.В.: позовна заява від 18.09.2015 року (справа № 760/17428/15-ц).

Зазначеними суддями провадження на підставі поданих позовних заяв не відкрито, а залишено без руху для усунення недоліків які є однаковими для всіх поданих ОСОБА_1 позовів.

Суддя вважає, що повторне подання позивачем ідентичної позовної заяви без усунення недоліків суперечить, зокрема, вимогам ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, учасником якої є Україна, та розцінюються як зловживання процесуальними правами.

При таких обставинах, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики залишити без руху, надавши йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки позовної заяви, викладені в даній ухвалі, мають бути усунуті шляхом подання належно оформленої позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя