АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Соколової В.В.

суддів: Усика Г.І., Шахової О.В.,

при секретарі Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2015 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А

У січні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, у якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, у розмірі 5000 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з відповідача аліменти за минулий час за три роки у сумі 180000 гривень. В позовній заяві зазначає, що з 18.04.1991 по 02.12.1999 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу фактичні шлюбі відносини з відповідачем не припинялися, вони продовжувати проживати однією сім'єю та вести спільне господарство, та ІНФОРМАЦІЯ_4 у сторін народилася друга дитина - ОСОБА_3. У лютому 2012 року відповідач припинив сімейні стосунки з позивачем та на даний час проживає окремо. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, у зв'язку з чим позивач звернулася до суду з даним позовом. Також позивачу відомо, що відповідно до податкової звітності середньомісячний дохід відповідача до 2013 складав 20000 - 25000 гривень. Позивач неодноразово зверталась до відповідача із вимогою сплачувати аліменти добровільно, однак останній ухилявся від свого обов'язку утримувати дитину. В зв'язку з викладеним, просить стягнути аліменти за минулий час: 5000 гривень (1/4 доходу відповідача на місяць) * 36 місяців = 180000 гривень.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2015 позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів - задоволено частково.

Справа 754/1376/15
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10889/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Соколова В.В.
Стягнуто з ОСОБА_1, (ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт. Ворзель,Київської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) аліменти на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3, в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.01.2015 і до повноліття дитини.

В задоволенні інших вимог відмовити.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням суду, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій він просить змінити рішення суду та стягнути з нього на користь позивача аліменти на доньку ОСОБА_3, у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 28.01.2015 і до повноліття дитини.

Зазначає, що на його утриманні знаходиться новонароджений син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі ј від всіх доходів, а також ОСОБА_7 з якою він перебуває у фактичних шлюбних відносинах та на утримання якої також сплачує аліменти у розмірі ј від всіх доходів за рішенням суду.

Крім того, відповідач вказує на те, що він надає грошову підтримку своїй матері ОСОБА_8.

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог сторонами не оскаржується.

В судовому засіданні відповідач та представник підтримали апеляційну скаргу з підстав викладених у ній та просили про задоволення заявлених вимог.

Позивач та її представник заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважають рішення суду першої інстанції законним і обґрунтованим, просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

За змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання.

Перевіряючи обставини справи апеляційним судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.04.1991 по 02.12.1999, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_3, батьками якої є сторони у справі, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с.3).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, а визначаючи розмір аліментів, враховував матеріальне положення відповідача, а також рівний обов'язок обох батьків утримувати дітей.

Такі висновки суду першої інстанції, колегія суддів апеляційної інстанції вважає такими, що відповідають встановленим фактам та грунтуються на вимогах закону.

Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Відповідно до ч. 1 та 3 статті 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно роз'яснень викладених в п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів від 15.05.2006 №3, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21.04.1999 № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Відповідно до ч.1 до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи вказані норми матеріального права, суд першої інстанції визначив частку заробітку відповідача, яку він повинен виплачувати на утримання дітей.

При вирішенні даного спору судом були враховані такі обставини, як стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Доводи апеляційної скарги щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) на утримання доньки ОСОБА_3, оскільки він уже сплачує аліменти на утримання сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_7, з якою він перебуваю у фактичних шлюбних відносинах у розмірі ј від всіх його доходів на кожного, що в сумі вже становить 50 % його заробітку, не можуть бути підставою для зміни рішення суду та визначення аліментів в мінімальному розмірі передбаченому Законом, оскільки таким чином будуть обмежені права малолітньої доньки ОСОБА_3 щодо належного її утримання, що є обов'язком батьків.

Разом з тим, хоча в мотивувальній частині рішенні суду не вказано щодо обов'язку відповідача сплачувати аліменти в розмірі ј від всіх його доходів на утримання ОСОБА_7, проте, судом вказана обставина була врахована при визначені аліментів, що вбачається з визначеного судом розміру аліментів - 1/6 частини всіх видів його заробітку на утримання доньки ОСОБА_3.

Інші доводи апеляційної скарги, як, то те, що відповідач має сім'ю, а також матір, яка потребує матеріальної допомоги не підтверджуються відповідними доказами, та висновків суду не спростовують і на суть прийнятого рішення не впливають, а тому відхиляються колегією суддів.

Отже, суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку. Оскаржуване рішення постановлене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 22.06.2015 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: