УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про стягнення суми коштів за депозитним вкладом, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зазначеним позовом та просив суд стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») суми вкладу у розмірі 1 750 доларів США, процентів на вклад у розмірі 41,60 доларів США, 3 % річних відповідно до ст. 625 ЦК України <nau://ukr/435-15|st625> в розмірі 42,72 доларів США, 1 300 грн витрат на правову допомогу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2013 року між ним та відповідачем укладений договір SAMDN5929 (вклад «Стандарт на 12 міс.»), відповідно до умов якого позивачем здійснено вклад у сумі 1 750 доларів США терміном на 366 днів по 21 травня 2014 року, на які відповідач зобов'язався нарахувати відсотки, виходячи зі ставки 9,75 % річних.

Проте, відповідач умов договору не дотримався, відсотків за березень-травень 2014 року не виплатив, а також не повернув суму вкладу по закінченню дії договору.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто із ПАТ КБ «ПриватБанк» кошти за договором SAMDN5929 (вклад «Стандарт на 12 міс.») від 21 травня 2013 року в сумі 1 750 доларів США, проценти по вкладу за березень, квітень, травень 2014 року в сумі 41,60 доларів США та 3 % річних в сумі 42,75 доларів США. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Задовольняючи позовні вимоги суди попередніх інстанцій виходили з того, що умови договору є обов'язковими для виконання сторонами, факт укладення договору встановлений.

Відповідно до п. 2. 1. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року (далі - Положення № 516), грошові кошти в національній та іноземній валюті або банківські метали, залучені від юридичних і фізичних осіб, обліковуються банками на відповідних рахунках, відкриття яких здійснюється банком на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту) або договору банківського рахунку та інших документів відповідно до законодавства України, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України з питань відкриття банками рахунків у національній та іноземній валюті.

Пунктом 2.9 Положення № 516 передбачено, що укладення договору банківського рахунку та договору банківського вкладу (депозиту) може здійснюватися відокремленим підрозділом банку - юридичної особи за наявності належним чином оформленої уповноваженим особам довіреності на підписання документів.

Відповідно до п. 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, будь-яка система обліку повинна забезпечити хронологічне та систематичне відображення всіх операцій банку в регістрах бухгалтерського обліку на підставі первинних документів;

Ввідкриття банківських рахунків та обліковування на них грошових коштів, залучених від юридичних і фізичних осіб на підставі укладеного в письмовій формі договору банківського вкладу (депозиту), є обов'язком банку.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення № 516 передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

У разі невиконання (неналежного виконання) банком вимоги фізичної особи про повернення вкладу (депозиту) або його частини (документ на переказ / заява про повернення коштів тощо) /далі - вимога/ банк зобов'язаний: прийняти вимогу шляхом проставлення на ній: дати отримання, підпису уповноваженої особи, відбитка штампа банку та видачі фізичній особі письмового повідомлення про невиконання (неналежне виконання) цієї вимоги із зазначенням причини, дати взяття вимоги на облік, дати видачі повідомлення, прізвища, ім'я та по батькові уповноважених осіб і відбитка печатки банку; взяти вимогу на облік за відповідним позабалансовим рахунком.

Банк зобов'язаний виконати вимогу відповідно до умов договору банківського вкладу (депозиту). Після виконання вимоги банк списує вимогу з відповідного позабалансового рахунку.

На порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Національного Банку України № 566 від 30 грудня 1998 року, Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Національного Банку України № 174 від 01 червня 2011 року, а також вимог ч. 2 ст. 27, ст. ст. 58-59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПриватБанк» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та відповідачем не укладався зазначений договір банківського вкладу, не відкривався рахунок за договором, не надходили грошові кошти до банку, доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням, тощо.

Банк не спростував належними та допустимими доказами наявності депозитних зобов'язань перед позивачем за вказаним вище договором від 21 травня 2013 року, не спростував відомостей про відкриття за договором особового рахунку, наявності платіжного банківського документу про внесення вкладу позивачем на загальну суму 1 750 доларів США.

Доводи касаційної скарги щодо порушення порядку звернення із заявою про виплату грошових коштів, оскільки така виплата не проводиться за заявою направленою поштою, а лише за особистим зверненням до каси банку не знайшли свого підтвердження, оскільки договір такого застереження не містить.

Крім того, посилання на те, що позивач уклав договір з Кримською філією ПАТ КБ «ПриватБанк», яка територіально знаходиться на тимчасово окупованій території України, а тому до спірних правовідносин необхідно застосовувати спеціальні норми Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» э необґрунтованими, оскільки договір про депозитний вклад було укладено між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, місцезнаходження якої розташоване на території України, у м. Дніпропетровську.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 03 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Є.П. Євграфова І.М. Завгородня