Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/9875/14-ц Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 33 Доповідач Павицька Т. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Миніч Т.І., Трояновської Г.С.,

при секретарі судового

засідання Ковальській Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Романівського РВ УМВС України в Житомирській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Романівського РВ УМВС України в Житомирській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства. В обґрунтування позову посилався на те, що 17.10.2014 року слідчий суддя Романівського районного суду Житомирської області по справі №290/1086/14-к ухвалив рішення яким повністю задовольнив його скаргу про скасування постанови начальника СВ Романвського РВ УМВС України в Житомирській області Іщука Р.В. від 26.09.2014 року про закриття кримінального провадження №0000601 від 05.12.2013 року щодо незаконних дій посадових осіб Миропільської селищної ради за ознаками кримінального правопорушення передбаченого п.1 ст.366 КК України. 01 червня 2014 року між ним та ТОВ «Офіс центр-Полісся» був укладений договір №01/14 про відступлення права вимоги та власності, згідно якого новий кредитор (ТОВ «Офіс центр-Полісся») займає місце первісного кредитора (ОСОБА_2) в зобов'язаннях, що існують на момент укладання договору, до нього переходить право вимоги та власності на майно та грошові кошти, які можуть бути належними первісному кредитору в майбутньому з моменту повного виконання сторонами зобов'язань передбачених даним договором та нотаріального його посвідчення, тобто первісний кредитор передає на умовах та в обумовлені строки визначені даним договором новому кредитору: документальні підтвердження належного розслідування по кримінальному провадженню №0000601 від 05.12.2013 року стосовно посадових осіб Миропільської селищної ради Житомирської області, за ознаками злочину передбаченого ст.ст. 364, 366 КК України - процесуальних дій зазначених у скарзі про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.2013 року та визначених порядком ст. 303 КПК України, але не пізніше 01.10.2014 року (п.3.1.2 данного договору). Згідно п.2.1 даного договору: «... За передане право власності та вимоги новий кредитор сплачує первісному кредитору обумовлену сторонами суму в розмірі 5 000 000 грн.». Відповідно до договору № 01/14 від 01.06.2014 року він повинен був би отримати 5 000 000 грн. доходу, які ним були втрачені внаслідок незаконних дій працівників СВ Романівського РВ УМВС України в Житомирській області, що встановлено ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 17.10.2014 року, по справі №290/1086/14-к, яка набрала законної сили. Крім того, враховуючи конкретні обставини справи, характер моральних страждань, їх наслідків й інші негативні впливи внаслідок протиправної поведінки працівників Романівського РВ УМВС України в Житомирській області, йому була заподіяна моральна шкода. Враховуючи вищевикладене, просив стягнути з відповідача на його користь 5 000 000 грн. - матеріальної шкоди, та 1 000 000 грн. - моральної шкоди.

Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 27 січня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Встановлено, що 04.12.2013 року до чергової частини Романівського РВ УМВС України в Житомирській області надійшла скарга ОСОБА_2 про те, що посадові особи Миропільської селищної ради незаконного оформили право власності на Миропільську ГЕС, яка розташована в смт.Миропіль Романівського району Житомирської області.

Постановою начальника СВ Романівського РВ УМВС України в Житомирській області від 26 вересня 2014 року закрито кримінальне провадження у зв'язку з малозначністю та відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ст.366 ч.1 КК України.

Ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2014 року скасовано постанову начальника СВ Романівського РВ УМВС України в Житомирській області від 26 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження від 26.09.2014 року, як незаконну. Матеріали кримінального провадження від 05.12.2013 року направлено до СВ Романівського РВ УМВС України в Житомирській області для проведення досудового розслідування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ОСОБА_2 є передчасними, оскільки досудове розслідування в кримінальному провадженні триває, остаточне процесуальне рішення по ньому не прийнято.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач фактично ставить питання про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої, на його думку, внаслідок незаконної постанови начальника СВ Романівського РВ УМВС України в Житомирській області від 26 вересня 2014 року про закриття кримінального провадження, яка скасована ухвалою Романівського районного суду Житомирської області від 17 жовтня 2014 року.

Згідно ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: 1) незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; 2) незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; 3) незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Частиною 6 ст. 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Загальні підстави відшкодування матеріальної та моральної шкоди врегульовано наступними нормами.

Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як на підставу заподіяння йому матеріальної шкоди посилався на договір про відступлення права вимоги та власності.

Так, 01 червня 2014 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Офіс центр-Полісся» був укладений договір про відступлення права вимоги та власності №01/14.

Відповідно до п.1.1, п.1.2 договору первісний кредитор передає Новому кредитору належне йому право вимоги та власності майна та грошових коштів, які належать або можуть бути належними йому в майбутньому.

З цього Договору випливає, що Новий кредитор займає місце Первісного кредитора в зобов'язаннях, що існують на момент укладання Договору, до нього переходить право вимоги та власності на майно та грошові кошти, які можуть бути належними Первісному кредитору в майбутньому, з моменту повного виконання Сторонами зобов'язань передбачених даним Договором та нотаріального його посвідчення, тобто Первісний кредитор передає, на умовах та в обумовлені строки, визначені даним Договором Новому кредитору: документальні підтвердження належного розслідування по кримінальному провадженню № 0000601 від 05.12.2013 року стосовно посадових осіб Миропільської селищної ради, Житомирської області, за ознаками злочину передбаченого ст.ст.364,366 КК України, процесуальних дій зазначених у скарзі про вчинене кримінальне правопорушення від 04.11.13 року та визначених порядком ст.303 КПК України.

Пунктом 2.1. договору передбачено, що за передане право власності та вимоги Новий кредитор сплачує Первісному кредитору обумовлену Сторонами суму в розмірі 5 000 000 ( п'ять мільйонів ) грн.

Виходячи із змісту договору ОСОБА_2 передав ТОВ «Офіс центр-Полісся» право вимоги та власності майна і грошових коштів, які можуть бути належними йому в майбутньому.

З огляду на наведені вимоги закону та обставини справи колегія суддів вважає, що відсутні правові підстави для відшкодування матеріальної шкоди, оскільки позивачу не заподіяна реальна шкода.

Що стосується вимог ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів виходить з наступного.

Так, позивач, заявляючи вимоги про стягнення з відповідача моральну шкоду в сумі 1 000 000 грн., не надав доказів про погіршення свого стану здоров'я, яких саме моральних страждань зазнав, які нормальні життєві зв'язки він втратив, які додаткові зусилля вимагалися від нього для організації свого життя тощо. Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди, як і будь-яка інша позовна вимога, повинна обґрунтовуватись доказами.

З огляду на наведені вимоги закону та обставини справи, вимоги ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Оскільки порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права призвело до неправильного вирішення спору, рішення суду підлягає скасуванню, з ухвалення нового - про відмову у задоволенні позову з інших правових підстав.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 27 січня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_2 до Романівського РВ УМВС України в Житомирській області, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у Житомирській області про відшкодування майнової та моральної шкоди завданої незаконними рішеннями і діями органів досудового слідства.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді