Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 310/7546/15-ц Головуючий у 1 інстанції
№ провадження 22-ц/778/5580/15 ОСОБА_1
Доповідач: Бєлка В.Ю.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Бєлки В.Ю.

Суддів: Воробйової І.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Книш С.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року у справі за заявою виконуючого обов'язки завідуючого диспансерним відділенням Комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_3 без її згоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року до суду звернувся з заявою виконуючий обов'язки завідуючого диспансерним відділенням Комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_3 без її згоди посилаючись на те, що ОСОБА_3 проживає за адресою АДРЕСА_1. Є всі достатні підстави для припущення про наявність у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для сина та оточуючих. ОСОБА_3 веде себе агресивно, вчиняє сварки, погрожує сину нанесенням тілесних ушкоджень, принижує його, не впускає в квартиру, не дозволяє спілкуватися з іншими дітьми, негативно впливає на психічний стан сина, внаслідок чого він просив позбавити її батьківських прав. З довідки Сиктивкарської психіатричної лікарні про огляд ОСОБА_3 зазначено діагноз: розлад особистості по емоційно-нестійкому типу.

Посилаючись на зазначені обставини просив суд заяву задовольнити.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року заяву задоволено.

Вирішено провести примусовий психіатричний огляд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає в АДРЕСА_1 в комунальній установі «Бердянський психоневрологічний диспансер» без її згоди.

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 зазначає, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, що з'явилися, вивчивши апеляційну скаргу та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що є достатні підстави для обґрунтованого припущення про наявність у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї, для її сина та оточуючих і вона має потребу в примусовому психіатричному огляду для надання їй в подальшому медичної допомоги.

Однак з такими висновками погодитись не можна.

З матеріалів справи вбачається, що головному лікарю комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» протягом серпня місяця 2015 року надходили заяви від колишнього співмешканця ОСОБА_3 - ОСОБА_5, його матері ОСОБА_6, сестри ОСОБА_3 - ОСОБА_7 та сусідки ОСОБА_8 про надання невідкладної медичної допомоги ОСОБА_3, яка веде себе агресивно та вчиняє сварки.

Під час розгляду справи апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_3 не отримувала запрошення з'явитися на прийом до лікаря психіатра. Таким чином, з наявних в матеріалах справи доказів не вбачається, що ОСОБА_3, відповідно до ст. 11 Закону України «Про психіатричну допомогу», добровільно не бажала з'явитися на прийом до лікаря.

Крім того, суд першої інстанції послався на довідку Сиктивкарської психіатричної лікарні про огляд ОСОБА_3 і встановлення їй діагнозу: розлад особистості по емоційно-нестійкому типу. Однак, згідно довідки Державної установи «КОМІ Республіканська психіатрична лікарня» від 17.09.2015 року з 4.01.1988 року Сиктивкарської психіатричної лікарні не існує, ОСОБА_3 на диспансерному обліку не знаходиться і за медичною допомогою не зверталась.

Суд першої інстанції також розглянув справу у порушення ст. 281 ЦПК України без присутності особи щодо якої вирішується питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку, а саме ОСОБА_3

Отже, із-за порушення вимог матеріального та процесуального права рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 17 серпня 2015 року у цій справі скасувати та ухвалити нове наступного змісту: «У задоволенні заяви виконуючого обов'язки завідуючого диспансерним відділенням Комунальної установи «Бердянський психоневрологічний диспансер» про проведення примусового психіатричного огляду ОСОБА_3 без її згоди відмовити».

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: