АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1975/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 Романенко В. А.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМагди Л. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Черкаської міської ради на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради про визнання членом сім'ї наймача та права користування житловим приміщенням,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В вересні 2014 року ОСОБА_6, звернувся з позовом до Черкаської міської ради про визнання членом сім'ї наймача та права користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він народився в Канівському районі Черкаської області та поки навчався в школі проживав в с. Бобриця. Але з 2003 року вступив до університету та переїхав на постійне місце проживання в м. Черкаси, де спочатку орендував кімнату в ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (дочка ОСОБА_7.) за адресою: АДРЕСА_1.

В зв'язку з тим, що у нього із ОСОБА_7 та ОСОБА_8 склалися досить дружні, можна сказати сімейні стосунки, він з 2004 року жив разом з ними не як квартирант, а як родич. Вони відмовилися брати у нього плату за кімнату, в якій він проживав, вони разом купували продукти, сплачували комунальні платежі.

ОСОБА_7 померла і він залишився з ОСОБА_8, яка була йому, як матір, проживати в квартирі.

В зв'язку з тим, що вона була самотньою людиною похилого віку зі слабким здоров'ям їй необхідна була допомога в побутових справах (прибирання в квартирі, прання, приготування їжі, походи до магазину, аптеки і т.п.). В усьому вказаному їй допомагав він. Крім цього, за період його проживання з ОСОБА_9 та ОСОБА_10 ним за власні кошти здійснювалися поточні, в тому числі і косметичний, ремонти житла. Родичів чи інших близьких людей, крім нього у них не було. Чоловік ОСОБА_7 - ОСОБА_11 давно помер, як і син ОСОБА_8 - ОСОБА_12.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла у віці 68 років внаслідок атеросклеротичної хвороби серця. Всі витрати пов'язані з похованням він поніс сам, оскільки і після смерті ОСОБА_8, ніхто з її родичів, якщо такі й були, не з'являвся.

На сьогоднішній день він продовжує проживати в квартирі, за адресою: АДРЕСА_1. До нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини звернутися не може, оскільки ніяких письмових доказів його родинних зв'язків з померлою він не має, офіційно він для неї стороння людина, але фактично вони підтримували сімейні стосунки з 2004 року і вона була для нього як мама.

З огляду на той факт, що він до смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (її дочки) проживав з ними однією сім'єю, вів спільне господарство у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 вважає, що досить підстав вважати його членом сім'ї наймача.

Просив суд встановити факт проживання однією сім'єю ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в квартирі за адресою: АДРЕСА_1. Визнати ОСОБА_6, членом сім'ї ОСОБА_7 та ОСОБА_8 наймачів квартири за адресою: АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_6, право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_1 на умовах найму квартиронаймача.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням Черкаська міська рада, посилаючись на порушення норм матеріального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення виходячи з наступного.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позові вимоги ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив з наявності визначених ст. 64 ЖК України підстав для визнання позивача членом сім'ї наймачів квартири ОСОБА_13 та ОСОБА_8, й відповідно наявності підстав для визнання за ним права користування спірною квартирою.

Так, відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Згідно ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

В п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 квітня 1985 року, з наступними змінами „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України", зазначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. N 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду.

Колегія суддів вважає, що при ухваленні рішення про задоволення позову ОСОБА_6 суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин вищезгадані норми матеріального права. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та наявним у справі доказам, яким суд дав оцінку відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України.

З матеріалів справи об'єктивно вбачається, що ОСОБА_6 в 2003 році ОСОБА_6 вступив до університету та переїхав на постійне місце проживання в м. Черкаси, де почав орендувати кімнату в ОСОБА_7 та ОСОБА_8 (дочка ОСОБА_7.) за адресою: АДРЕСА_1. З 2004 року між ними склалися дружні, сімейні відносини стосунки, після чого ОСОБА_6 почав проживати в квартирі не як квартирант, а як родич. Протягом всього часу вони вели спільне господарство: купували продукти, сплачували комунальні платежі, а він за свої кошти здійснював поточні ремонти. Даний факт підтверджується рахунками-повідомленнями та квитанціями на оплату комунальних платежів та показами свідків.

Відповідно до поквартиної картки в квартирі АДРЕСА_2 були зареєстровані: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 знята з реєстрації в зв'язку зі смертю.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_14 знятий з реєстрації в зв'язку зі смертю.

Після смерті ОСОБА_7 та ОСОБА_14, ОСОБА_6 залишився проживати в квартирі разом з ОСОБА_8

В зв'язку з тим, що ОСОБА_8 була самотньою людиною похилого віку зі слабким здоров'ям їй необхідна була допомога в побутових справах (прибирання в квартирі, прання, приготування їжі, походи до магазину, аптеки і т.п.). В усьому вказаному їй допомагав ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_8 померла у віці 68 років внаслідок атеросклеротичної хвороби серця. Всі витрати пов'язані з похованням поніс ОСОБА_6, що підтверджується квитанцією № 289 від 3 липня 2014 року, накладною № 3714 від 3 липня 2014 року та договором-замовленням на організацію та проведення поховання № 914.

Позивач до даного часу продовжує постійно проживати у АДРЕСА_1, сплачувати квартплату та комунальні послуги, хоча на даний час там не перебуває на реєстраційному обліку.

Крім того, ще при житті, ОСОБА_7 зверталася до начальника РЕУ-7 з заявою про рєстрацію в квартирі АДРЕСА_3 онука ОСОБА_6 В даіній заяві вказувала, що це рідна людина і що всі члени сім'ї не проти реєстрації ОСОБА_6 Проте, в задоволені даної заяви ОСОБА_7 було відмовлено, оскільки у неї існувала заборгованість по комунальним платежам.

Актом про фактичне проживання громадянина від 11 листопада 2014 року № 942 встановлено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 з 2004 року до цього часу постійно проживає ОСОБА_6, в квартирі наявні його особисті речі, також він сплачує витрати на утримання житла.

З вище викладеного колегія суддів вбачає, що позивач, набув права користування спірною квартирою, і ці обставини підтверджуються не лише показаннями свідків, а й цілим рядом належних та достовірних вище наведених письмових доказів, які суд першої інстанції обґрунтовано поклав в основу рішення про задоволення позову ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, коли оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Черкаської міської ради відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до Черкаської міської ради про визнання членом сім'ї наймача та права користування житловим приміщенням - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :