УхвалА

іменем україни

8 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Гулька Б.І., Луспеника Д.Д., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє від свого імені та в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, яка діє від свого імені та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_31, ОСОБА_32, ОСОБА_33, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_34, ОСОБА_35, ОСОБА_19, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої дитини - ОСОБА_23, ОСОБА_36, ОСОБА_37, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_38, ОСОБА_27, ОСОБА_28, ОСОБА_27, ОСОБА_39, ОСОБА_40, ОСОБА_29, ОСОБА_41, ОСОБА_30, третя особа - служба у справах дітей Харківської районної державної адміністрації Харківської області, про виселення за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Харківської області від 23 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, який у подальшому було уточнено, посилаючись на те, що 24 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 40 тис. доларів США строком до 23 грудня 2027 року. Цього ж дня у забезпечення кредитного зобов'язання між банком та ОСОБА_5 було укладено іпотечний договір, відповідно до якого вона передала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1. Боржник свої зобов'язання за кредитним договором не виконав. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 23 вересня 2013 року в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на предмет іпотеки - вказаний вище житловий будинок. На письмову вимогу банку добровільно звільнити житловий будинок, відповідачі не реагують. Крім того, в порушення умов договору іпотеки, ОСОБА_5 без згоди іпотекодержателя зареєструвала в житловому будинку, який є предметом іпотеки, 35 осіб.

З урахуванням наведеного, ПАТ КБ «Приват Банк» просив виселити з вказаного житлового будинку відповідачів із зняттям їх з реєстраційного обліку у територіальному органі Державної міграційної служби України.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 4 червня 2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Виселено відповідачів з житлового будинку АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення та знято їх з реєстраційного обліку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 липня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказане судове рішення апеляційного суду скасувати й залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК УРСР, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), установивши, що переданий в іпотеку житловий будинок не був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів, дійшов до правильного висновку про те, що у такому разі виселення мешканців з будинку можливе лише з наданням іншого постійного жилого приміщення.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6-39цс15 від 18 березня 2015 року, № 6-875цс15 від 1 липня 2015 року та № 6-1049цс15 від 2 вересня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для судів.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Отже, судове рішення є законним і обґрунтованим й підстав для його скасування немає.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Б.І. Гулько

Д.Д. Луспеник

С.Ф. Хопта