Категорія 25Доповідач Рибчинський В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду

Вінницької області в складі:

головуючого: Рибчинського В.П.,

суддів: Іванюка М.В., Панасюка О. С.,

за участю секретаря: Топольської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" про стягнення страхового відшкодування, -

в с т а н о в и л а:

В травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" про стягнення страхового відшкодування.

Позовні вимоги мотивував тим, що водій ОСОБА_3 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдав ушкоджень транспортному засобу марки "Вольксваген", д.н.з. НОМЕР_1. Вина водія ОСОБА_3 встановлена згідно постанови Бережанського районного суду Тернопільської області від 02.02.2015 року. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ "УСК "Княжа вієнна іншуранс груп", відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АІ № 7171025 від 14.11.2014 року. Однак, внаслідок бездіяльності СК "Княжа", а саме невиконання обов'язку щодо розслідування страхової події та забезпечення представника для визначення розміру збитків, СК "Княжа" намагається уникнути відповідальності та відмовила у сплаті страхового відшкодування.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано неправомірною відмову Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" у виплаті ОСОБА_2 страхового відшкодування по страховому випадку за полісом № АІ № 7171025 від 14 листопада 2014 року.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" на користь ОСОБА_2 страхове відшкодування у розмірі 10 479 гривень 71 копійку.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" на користь ОСОБА_2 195,24 грн. судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду, представник ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до представник ПАТ "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" відмовити в повному обсязі.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), що мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з'ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 21.01.2015 року біля 14 години 23 хвилин в місті Бережани по вул. Тернопільській ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом марки «ВАЗ 2107», д.н.з. НОМЕР_2, не врахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної швидкості руху та безпечного інтервалу, допустив наїзд в задню частину транспортного засобу марки «Фольксваген», д.н.з. НОМЕР_3, що привело до ДТП та пошкодження транспортних засобів, тобто порушив вимоги п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР України.

Постановою Бережанського районного суду Тернопільської області від 02.02.2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 11).

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2015 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито, у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення (а.с. 10).

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч. 4 ст. 61 ЦПК України).

Відповідно до полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» за № АІ/7171025 від 14.11.2014 року, вбачається, що забезпеченим транспортним засобом за цим полісом є автомобіль «ВАЗ 21070ЗНГ», держ. НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 в момент скоєння ДТП 21.01.2015 року, та відповідач зобов'язався сплачувати страхові платежі у випадку настання страхового випадку у визначений термін.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції обґрунтовано вважав, що страхова компанія повинна виплатити позивачеві страхове відшкодування, оскільки згідно зі ст.22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В силу вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно зі ст. 990 ЦК України та положень ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Отже, обов'язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

З матеріалів справи вбачається, що витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом автомобіля позивача підтверджуються висновком експерта № 80Е-02/15, згідно якого вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Фольксваген Транспортер 2.5 ТДІ», реєстраційний номер НОМЕР_1, внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди в цінах на момент проведення обстеження складає 12575,65 грн., в тому числі ПДВ (а.с. 16-36). Відповідачем не надано іншого обрахунку розміру заподіяної шкоди.

Відповідно до ст. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Отже, розмір страхового відшкодування, що належить до виплати на користь позивача становить 10479 гривень 71 копійку.

Доводи апелянта про те, що ОСОБА_2 не зберіг пошкоджений транспортний засіб в такому стані, в якому він знаходився після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, доки його не оглянув призначений страховиком аварійний комісар або експерт, а тому ПАТ "УСК "Княжа" обґрунтовано відмовив у страховому відшкодуванні матеріальної шкоди не заслуговують на увагу з огляду на наступне:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 своєчасно повідомив ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про настання ДТП, де вказав відомості про водія пошкодженого автомобіля, а також інформацію про його місцезнаходження (а.с. 88-90). Однак, відповідачем жодних дій не було вчинено щодо огляду пошкодженого автомобіля та встановлення обставин страхового випадку.

Згідно ст. 33.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник, аварійний комісар або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів).

Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна.

Враховуючи те, що відповідач після отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду протягом 10 днів не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, то ОСОБА_2, відповідно до п. 34.3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особисто звернувся до приватного підприємства ЕНДЦ "Експертиза" з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження для визначення вартості матеріального збитку, завданого внаслідок ДТП.

Враховуючи наведене, апеляційна скарга в цій частині задоволенню не підлягає.

Крім того, безпідставними є посилання відповідача на те, що ОСОБА_2 в порушення ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у семиденний строк не надав страховику на огляд автомобіль, оскільки ОСОБА_2 звернувся до страхової компанії в семиденний строк з моменту набрання чинності постанови Вінницького міського суду Вінницької області від 03.03.2015 року, якою провадження у справі відносно ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП - закрито у зв'язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення.

Зазначене свідчить про те, що страхова компанія була вчасно повідомлена про ДТП та настання страхового випадку.

Незрозумілими є твердження апелянта про те, що позивач, відповідно до ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» зобов'язаний був надати страховій компанії до 30.01.2015 року довідку про ДТП, паспорт, ІПН, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, посвідчення водія та надати для огляду автомобіль; до 27.02.2015 року - наряд-замовлення; до 04.03.2015 року - висновок експерта та акт виконаних робіт.

Так, згідно ст. 33-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний:

33.1.1. дотримуватися передбачених правилами дорожнього руху обов'язків водія, причетного до дорожньо-транспортної пригоди;

33.1.2. вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди;

33.1.3. поінформувати інших осіб, причетних до цієї пригоди, про себе, своє місце проживання, назву та місцезнаходження страховика та надати відомості про відповідні страхові поліси;

33.1.4. невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про

дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

З матеріалів справи вбачається, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ПрАТ "Українська пожежно - страхова компанія", що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6812273 від 12.08.2014 року.

Відповідно до зазначених вимог, ОСОБА_2 22.01.2015 року звернувся до ПрАТ "Українська пожежно - страхова компанія" з метою повідомлення про ДТП на надання необхідних пояснень і копій матеріалів справи, однак в офісі страхової компанії повідомили, що достатнім є фіксація ДТП по телефону гарячої лінії.

Отже, підстав для задоволення апеляційної скарги в цій частині колегія суддів не вбачає.

За таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія "Княжа вієнна іншуранс груп" - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.П.Рибчинський

Судді: М.В. Іванюк

О.С. Панасюк