Номер провадження: 22-ц/785/1742/15
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.04.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.,

суддів: Парапана В.Ф.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: адвоката Крапівного А.Г., позивача ОСОБА_4, яка діє в

своїх інтересах та інтересах позивача ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2014 року за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Гребенюк Ірина Миколаївна про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, визнання права на спадкування майна, що не охоплене заповітом,-

В С Т А Н О В И Л А:

19 травня 2014 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Гребенюк І.М. про визначення додаткового строку на подання заяви про прийняття спадщини, визнання права на спадкування майна, що не охоплене заповітом.

Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1, померла їх сестра ОСОБА_8. Після смерті сестри відкрилася спадщина на майно. Спадкоємцем квартири АДРЕСА_1 за заповітом є відповідач ОСОБА_6. Враховуючи те, що заповіт стосується тільки нерухомого майна, то вони, як сестри померлої, мають право на спадкування майна неохопленого заповітом, а саме: стінка для зали, довжиною 3,5 м., з урахуванням зносу, вартістю 3000 грн.; Кутовий м'який диван для зали, вартістю 3000 грн.; Телевізор, вартістю 1500 грн.; Килим розміром 5м х 3м, вартістю 500 грн.; Вітальня, нові меблі, вартістю 1500 грн.; Шафа для одягу, вартістю 400 грн.; Стіл письмовий, вартістю 300 грн.; Килим на стіну 2,5 м х 3,5 м, вартістю 500 грн.; Килим для підлоги 5м х 3м, вартістю 700 грн.; кухонні меблі (кут, стінка, стіл), виробництва Молдова, вартістю 2000 грн.; крісло-ліжко, односпальне, вартістю 1500 грн.; електросамовар, вартістю 200 грн.; пральна машина "Малютка", вартістю 200 грн.; пральна машина "Малютка", вартістю 2000 грн.; пилосос - вартістю 300 грн.; холодильник "Норд" новий, вартістю 3000 грн.; газова плита, вартістю 1500 грн.

В судовому засіданні представник відповідача вимоги позову не визнала та пояснила, що ОСОБА_5, зверталася до нотаріальної контори, на підставі її заяви було заведено спадкову справу, отже є не зрозумілим її звернення до суду із вимогою про надання додаткового строку. В частині визначення додаткового строку для ОСОБА_4, представник відповідача зазначила, що ні в позові, ні в своїх поясненнях ОСОБА_4, взагалі не зазначила поважність пропуску строку встановленого законом для звернення із заявою про прийняття спадщини. Також зазначила, що відповідачка ніколи не заперечувала проти того, що позивачі мають право на спадкування майна померлої, яке не було охоплено заповітом, отже з цього приводу взагалі відсутній спір. Крім того, пояснила, що позивачі зазначили перелік майна, яке вони бажають успадкувати після смерті їх сестри, але не надали до суду жодного доказу про те, що таке майно взагалі існує (існувало), що воно належало спадкодавцю та має ринкову вартість зазначену позивачами. За таких обставин, просила у задоволенні позову відмовити.

Третя особа приватний нотаріус Гребенюк І.М. в судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином.

Рішенням Суворовського районного суду м.Одеси від 06 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 і ОСОБА_5 просить рішення суду першої інстанції скасувати, та ухвалити нове рішення яким задовольнити їх позовну заяву, мотивуючи свої вимоги тим, що рішення суду першої інстанції є незаконним і необґрунтованим, оскільки воно постановлено з порушенням норм права.

У судове засідання не з'явились відповідачка ОСОБА_6 та позивачка ОСОБА_5, а також третя особа приватний нотаріус Гребенюк І.С., однак всі вони були сповіщені про розгляд справи належним чином неодноразово, про що свідчать відповідні данні, які містяться в матеріалах справи, крім того інтереси позивача ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції представляла її довірена особа на підставі довіреності, тому у відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка зазначених сторін по справі не перешкоджає її подальшому розгляду та у доступі до суду апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 та ОСОБА_5 пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_8 належала квартира АДРЕСА_1, на яку вона склала заповіт на ім'я ОСОБА_6 від 26 травня 2012 року (а.с.6). ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_8 померла, це підтверджено копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_8 відкрилась спадщина до складу якої на думку позивачів, крім зазначеної вище квартири увійшло і майно, яке не було охоплено заповітом, та знаходилось у квартирі спадкодавця. Спадкоємцями другої черги після смерті ОСОБА_8 є позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, інших спадкоємців не встановлено.

У судовому засіданні встановлено, що позивачка ОСОБА_5 в період шестимісячного строку звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 (а.с.56), тому суд обґрунтовано відмовив її у частині позову відносно визначення додаткового строку на прийняття спадщини, щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини ОСОБА_4, слід зазначити наступне.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому слід зазначити, що в матеріалах справи відсутні будь-які належні та допустимі докази щодо поважності причин, які могли перешкоджати ОСОБА_4 подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини на протязі встановленого законом строку.

Згідно з ст.1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Крім, того позивачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 взагалі не надано суду доказів щодо наявності спірного майна, яке на їх думку є спадковим, та належало спадкодавцю ОСОБА_8 на час смерті.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції зробив вірний висновок про те, що позивачами не доведено що майно, яке вони зазначили у якості спадкового є в наявності і знаходиться у відповідача та належало саме спадкодавцю.

Місцевий суд вірно послався на норми закону, що регулюють правовідносини, які виникли між сторонами.

Суд перевірив усі докази, які навели позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у підтвердження своїх вимог, а відповідачка ОСОБА_6 у підтвердження своїх заперечень, навів у рішенні фактичні обставини, які були встановлені судом при розгляді справи, вірно застосував правові норми, що регулюють ці правовідносини, та зробив вірний висновок про відмову у задоволенні позовних вимог.

Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на те, що суд першої інстанції ухвалюючи рішення не застосував норму права, яка підлягає застосуванню, а саме ч.2 ст. 1223 ЦК України не приймається судовою колегією до уваги, оскільки позивачі не надали доказів ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції, які б спростовували обставини щодо доведеності своїх позовних вимог належними доказами.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову, не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи.

Таким чином, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим по справі доказам та постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відхилити. Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена на протязі двадцяти днів з дня її проголошення до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік