Справа № 372/1045/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м.Обухів

Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Зінченка О. М. ,

при секретарі Русанова Ю.А.

представника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник Публічного акціонерного товариства ,,Альфа-Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.08.2008 року між ВАТ ,,Сведбанк" (правонаступник ПАТ ,,Сведбанк") та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №2626/0808/71-015. Позивач зазначає, що позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає. У зв'язку з зазначеними порушеннями позичальник ОСОБА_2 має заборгованість за кредитом 49747,26 доларів США, що за курсом НБУ на 01.01.2015року складає 784442,46 грн.; відсотки - 3150,49 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 49678,68 грн.; пеня - 158,52 доларів США, що за курсом НБУ на дату розрахунку складає 2499,63 грн. В забезпечення виконання зобов'язань між ВАТ ,,Сведбанк" та ОСОБА_3 14.08.2008року було укладено договір Поруки №2626/0808/71-015-Р-1. Відповідно до умов Договору поруки відповідач ОСОБА_3 як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору.

Позивач вказував, що 25.05.2012 року між ПАТ ,,Сведбанк" та ПАТ ,,ОСОБА_4" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. 15.06.2012 року між ПАТ ,,ОСОБА_4" та ПАТ ,,ОСОБА_5" було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

Представник позивача подав до суду клопотання в якому просив розглянути справу без присутності Позивача на підставі наявних доказів та матеріалів. Представник позивача в судове засідання не з'явився.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином. В судове засідання з'явилася адвокат ОСОБА_2 ОСОБА_1, який надав заперечення проти позову, в яких посилався на та що позивач не надав підтверджуючих документів про перехід до нього права вимоги за кредитним договором та договором поруки, не надав обґрунтованого розрахунку заявленої суми позовних вимог та не довів наявність порушеного права та просив відмовити в задоволені позову в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.08.2008 року між ВАТ ,,Сведбанк" (правонаступник ПАТ ,,Сведбанк") та ОСОБА_3 О,Ю. було укладено кредитний договір №2626/0808/71-015, згідно з умовами якого банк брав на себе зобовязання надати позичальнику кредитні кошти у розмірі 66000,00 доларів США.

Пункт 1.2 кредитного договору передбачав, що кредит надається Банком у готівковій формі через касу Банку або у безготівковій формі на підставі заяви Позичальника з метою подальшої конвертації суми отриманого кредиту у національну валюту України.

Разом із тим, в матеріалах справи відсутні докази того факту, що ВАТ ,,Сведбанк" виконав свої зобов'язання за договором, суду не надані документальні підтвердження факту видачі Відповідачу грошових коштів.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження переходу до нього права вимоги, яке належало ПАТ „Сведбанк", надано копію виписки з договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012 року, укладеного ПАТ „Сведбанк" та ПАТ „Дельта Банк".

При цьому, вказана копія не містить підписів уповноважених осіб та печаток покупця та продавця, її відповідність оригіналу договору не посвідчена в установленому законом порядку.

Крім того, як вбачається з даної виписки, відповідно до п. 2.3 договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, права вимоги переходять від продавця до покупця з моменту підписання ними акту приймання-передачі прав вимоги, обов'язок продавця передати права вимоги покупцю та підписати акт приймання-передачі прав вимоги залежить від отримання продавцем повної суми загальної купівельної ціни у дату підписання.

Обов'язок первісного кредитора у зобов'язанні передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, встановлений і ст. 517 ч. 1 ЦК України.

Проте, в матеріалах справи відсутні відомості щодо підписання сторонами договору від 25 травня 2012 року акту приймання-передачі прав вимоги за кредитними договорами, в тому числі і за договором від 14.08.2008 року, що був укладений з ОСОБА_2.

Також відсутні докази на підтвердження того, що ПАТ «Дельта Банк» сплатив первісному кредитору ПАТ «Сведбанк» за договором від 25 травня 2012 року купівлі-продажу прав вимоги за кредитами ціну купівлі, визначену договором, в тому числі за кредитом ОСОБА_2.

Таким чином, позивачем не було доведено, що право вимоги за кредитним договором, що був укладений ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 перейшло від ПАТ «Сведбанк» до ПАТ «Дельта Банк».

Як слідує із наданої виписки, відповідно до п. 1.1 Договору купівлі-продажу прав вимоги укладеного 25 травня 2012 року, «Позичальник» означає позичальника за кредитним договором, чиє імя та податковий ідентифікаційний номер зазначені в Додатку 1 (Перелік договорів та Купівельна ціна за Права вимоги).

До матеріалів справи не надано Додатку 1, що не дає можливість встановити чи передавались по Договору купівлі-продажу прав вимоги від 25 травня 2012року права вимоги саме щодо ОСОБА_2.

Таким чином, Позивач не довів суду того, що відбувся перехід права вимоги щодо ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» від ПАТ «Сведбанк».

Суд вважає, що позивачем не доведено і ту обставину, що відбувся перехід права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа-Банк», оскільки відсутній акт приймання-передачі прав вимоги, який підписується сторонами у відповідності до п. 2.3 договору від 15 червня 2012 року купівлі-продажу прав вимоги, який би свідчив про перехід права вимоги та з якого можливо було б встановити, що відбувся перехід права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2, а також відсутні докази отримання продавцем за договором від 15 червня 2012 року суми оплати купівельної ціни, встановленої договором.

Не можна визнати належним доказом на підтвердження факту переходу права вимоги від ПАТ «Дельта Банк» до ПАТ «Альфа-Банк» права вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_2, наданий позивачем витяг з додатку №1 до договору купівлі-продажу прав вимоги від 15 червня 2012 року, зважаючи на те, що у цьому витягу зазначені лише номер і дата кредитного договору та прізвище позичальника, та відсутні відомості про те, що матеріали кредитної справи (з даними про погашення кредиту та інш.) передавались новому кредитору, як це передбачено ст. 517 ч. 1 ЦК України. В зазначеному витягу відсутні відомості про податковий ідентифікаційний номер позичальника, що суперечить п 1.1 Договору від 15 червня 2012 року.

До того ж, вказаний витяг підписаний лише працівником ПАТ «Альфа-Банк» та містить відтиск печатки лише однієї сторони договору від 15 червня 2012 року - позивача. При цьому сам Договір від 15 червня 2012 року також не може прийматися як належний та допустимий доказ, через те, що надана до матеріалів справи копія договору має численні ретушування та не завірена належним чином.

Розрахунок заборгованості, який надав позивач, визначає початок правовідносин 14.06.2008 року, а перший за графіком платіж вказується 18.06.2012року, при цьому відповідно до умов Додатку №1 кредитного договору перший платіж визначений 10.09.2008 року. Тобто в розрахунку не взято до уваги період з 14.06.2008 року по 18.06.2012року, що не дає змоги вставити дійсний розмір заборгованості. Зважаючи на наведене, а також на відсутність фінансово-бухгалтерських документів, не може бути взятий до уваги розрахунок заборгованості відповідача, складений та підписаний позивачем.

Відповідно до статті 10 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 59 Цивільного процесуального кодексу України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У відповідності до стаття 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до статті 64 Цивільного процесуального кодексу України, письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Згідно із статтею 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, суд вважає, що позивачем не доведено, що до нього перейшло право вимоги за укладеним з ОСОБА_2 кредитним договором від 14.08.2008року та договором поруки від 14.08.20108 року укладеним з ОСОБА_3, яке належало ПАТ «Сведбанк», та не доведені наявність та розмір фактичної заборгованості ОСОБА_2 у зв'язку з чим суд приходить до висновку про те, що позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 10, 11, 15, 58, 59,60, 212-214 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства « Альфа-Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами що не були присутні під час проголошення даного рішення але брали участь в розгляду справи на протязі того ж часу з дня отримання копії даного рішення.

СуддяОСОБА_6