Справа № 428/5512/15-ц
Провадження № 4-с/428/10/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Сєвєродонецька справу за скаргою ОСОБА_1 в порядку ст.383 ЦПК України про визнання дій Державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ ОСОБА_2 неправомірними, постанови недійсною та зобовязання вчинити певні дії, заінтересована особа ТОВ ЛЕО», суд -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до Сєвєродонецького міського суду зі скаргою в порядку ст.383 ЦПК України про визнання дій Державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ ОСОБА_2 неправомірними, постанови недійсною та зобовязання вчинити певні дії, в обґрунтування скарги зазначив, що рішенням Сєвєродонецького міського суду від 28.01.2015 p., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області, були задоволені його позовні вимоги до ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» та визнано укладеним між заявником та відповідачем договору про користування електричною енергією. В зв'язку з відмовою представників ТОВ «Луганське енергетичне обєднання» виконувати рішення суду. 29.04.2015 р. заявником було отримано виконавчий лист, який він разом із заявою про примусове виконання рішення суду у відповідності до вимог ст.20 Закону України «Про виконавче провадження» направив 30.04.2015р. до Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції - за місцем знаходження боржника, як юридичної особи. У встановлений строк заявник відповіді не отримав, тому 02.06.2015р. направив другу заяву. Постановою від 18.05.2015 року, державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2, яку заявник отримав поштою лише 18.06.2015 р. йому було відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа (виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом) та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання зазначеного виконавчого листа.

Заявник вважає зазначену постанову, відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа - незаконними, з огляду на те, що державним виконавцем йому одночасно було відмовлено

в прийнятті до провадження виконавчого документа та відмовлено у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, що є різними процесуальними рішеннями державного виконавця та певною мірою, взаємовиключними. Крім того, державний виконавець в тексті постанови не навів закон, яким встановлені (визначені, перелічені) конкретні обставини, наявність яких виключає здійснення виконавчого провадження; не навів конкретні обставини, які є наявними в даному випадку, що, відповідно до Закону, виключає здійснення виконавчого провадження. Посилання державного виконавця в обґрунтування прийнятого рішення на преамбулу Закону України «Про виконавче провадження» взагалі є беззмістовним.

Оскаржувану постанову із супровідним листом від 09.09.2015р. було направлено 12.06.2015р., а отримано 18.06.2015 р., тому заявником не пропущено строк на звернення до суду зі скаргою.

Тому, на підставі вищевикладеного заявник був змушений звернутися до суду з даною скаргою і просить визнати відмову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 у прийнятті до провадження виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом 29.04.2015 р. на виконання рішення у справі №428/5585/14-ц, яка (відмова) оформлена постановою від 18.05.2015 р. неправомірною; визнати відмову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом 29.04.2015 р. на виконання рішення у справі №428/5585/14-ц, яка (відмова) оформлена постановою від 18.05.2015 р. неправомірною; визнати постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 18.05.2015 р. недійсною; зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом 29.04.2015 р. на виконання рішення у справі №428/5585/14-ц відкрити виконавче провадження.

Заявник в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про судове засідання повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд скарги за його відсутності, заявлені вимоги підтримує.

Представник ВДВС Старобільського РУЮ - Державний виконавець Григоренко С.В. про судове засідання повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився, заяви про розгляд скарги за його відсутності не надходило, причини неявки не повідомлено. Надав письмові заперечення де зазначив, що 12.05.2015 року до відділу на виконання надійшла заява про відкриття виконавчого провадження від громадянина ОСОБА_1 з виконавчим листом №428/5585/14-ц виданий 29.04.2015 року Сєвєродонецьким міським судом про визнання укладеним між ОСОБА_1 та ТОВ «Луганське енергетичне обєднання договору про користування електричною енергією щодо постачання ОСОБА_1 електричної енергії до його електроустановок, які знаходяться у квартирі №6, розташованій за адресою м.Сєвєродонецьк, пр.Гвардійський, б.71-ж, на умовах передбачених типовим договором, який затверджено постановою КМУ «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» від 26.07.1999р. №1357. 18.05.2015 року після перевірки виконавчого документу №428/5585/14-ц була винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) у звязку з тим, що виконавчий лист №428/5585/14-ц не підлягає виконанню, тобто дії які зазначені та необхідно здійснити державними виконавцем не відповідають преамбулі Закону України «Про виконавче провадження», а саме в виконавчому листі №428/5585/14-ц не визначено примусове виконання, відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» - виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших Законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню та направлено сторонам до відома простою кореспонденцією. Тому скаргу громадянина ОСОБА_3JI. на дії та бездіяльність державного виконавця вважає незаконною та безпідставною і просить скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Дослідивши матеріали скарги та подані скаржником письмові докази, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 29.04.2015 року Сєвєродонецьким міським судом Луганської області видано виконавчий лист № 428/5585/14-ц.

18.05.2015 року постановою про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) ВП №47520332 встановлено, що виконавчий лист не підлягає виконанню, тобто дії які необхідно здійснити державним виконавцем не відповідають преамбулі ЗУ «Про виконавче провадження», а саме в рішенні суду не визначено примусове виконання.

Відповідно до ст.ст.1, 7 Закону України «Про державну виконавчу службу» завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

З положень ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" вбачається, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до положень ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", якою визначено обов'язки державного виконавця, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Так, умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до положень ст. 17 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно із п. 1 ч. 2 цієї ж статті ЗУ «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню такі виконавчі документи, зокрема, виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до вимог ст. 14 ЦПК України судові рішення (рішення суду та ухвали), що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Таким чином, за умов, що наданий стягувачем виконавчий документ відповідає вимогам ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», він підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому ЗУ «Про виконавче провадження».

Частиною першою ст.25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Частиною першою ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено підстави відмови в відкритті виконавчого провадження, де зокрема зазначено, що «Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Зокрема ч.2 ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено обовязок державного виконавця щодо винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження протягом трьох робочих днів, та направлення її не пізніше наступного дня заявникові разом з виконавчим документом.

Таким чином відмова у відкритті виконавчого провадження (відмова в прийнятті до провадження виконавчого документа) з підстав невідповідності виконавчого документа преамбулі ЗУ «Про виконавче провадження», самим же ЗУ «Про виконавче провадження» не передбачено, тобто є безпідставною, необґрунтованою, такою що суперечить діючому законодавству

З постанови державного виконавця від 18.05.2015 про відмову у відкритті виконавчого провадження вбачається, що підставою для відмови у відкритті провадження є п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Так, державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі пропуску встановленого строку для пред'явлення виконавчих документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 Закону про виконавче провадження; неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; наявності інших, передбачених законодавством, обставин, які виключають можливість здійснення виконавчого провадження тощо (стаття 26 Закону про виконавче провадження). До інших обставин, що можуть бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження, можна віднести, наприклад, звернення за виконанням рішення Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України з порушенням вимог статей 35, 36 Закону України від 24 лютого 1994 року № 4002-ХІІ «Про міжнародний комерційний арбітраж» щодо попереднього звернення стягувача до компетентного суду з клопотанням про визнання й виконання рішення зазначеного третейського суду.

Наведені обставини містяться в п. 21 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», проте постанова державного виконавця їм не відповідає.

За такими обставинами суд дійшов висновку про те, що державним виконавцем невірно розтлумачено п. 8 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що відсутність у виконавчому листі відомостей про примусовий порядок виконання є правовою підставою для винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Так само, державний виконавець безпідставно відмовив у відкритті виконавчого провадження з тих підстав, що в рішенні суду не визначено примусове виконання.

Враховуючи вищенаведене, суд вбачає порушення чинного законодавства в діях державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ ОСОБА_2 при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 47520332.

Крім того преамбула ЗУ «Про виконавче провадження» наголошує на тому, що цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Тобто саме «невиконання у добровільному порядку», передує та є підставою, для «примусового виконання», а закон визначає умови і порядок виконання рішень.

Доводи державного виконавця про те, що вказаний виконавчий лист не підлягає виконанню, суд вважає неправомірними. За наведених підстав, суд приходить до висновку про необхідність задоволення скарги.

Керуючись ст.ст.4, 10, 11, 210, 383-389 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 в порядку ст.383 ЦПК України про визнання дій Державного виконавця ВДВС Старобільського РУЮ ОСОБА_2 неправомірними, постанови недійсною та зобовязання вчинити певні дії, заінтересована особа ТОВ ЛЕО» задовольнити.

Визнати відмову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 у прийнятті до провадження виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом 29.04.2015 р. на виконання рішення у справі №428/5585/14-ц неправомірною.

Визнати відмову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом 29.04.2015 р. на виконання рішення у справі №428/5585/14-ц, неправомірною.

Постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 18.05.2015 р. скасувати.

Зобовязати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Старобільського районного управління юстиції ОСОБА_2 на підставі виконавчого листа, виданого Сєвєродонецьким міським судом 29.04.2015 року на виконання рішення у справі №428/5585/14-ц відкрити виконавче провадження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник