Справа № 161/3520/15-ц
Провадження № 4-с/161/36/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 квітня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області у складі:

головуючого-судді Кирилюк В.Ф.

при секретарі Поліщук Д.Р.

з участю: скаржника ОСОБА_1

представника скаржника ОСОБА_2

представника субєкта оскарження ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із скаргою про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 23.02.2015 року по виконавчому провадженню № 44984340.

Свою скаргу обгрунтовує тим, що на виконанні Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції перебував виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом 02.10.2014 року про зобовязання ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 чавунну ванну розміром 1,5х0,7 м «Continental». Не виконавши вказаний виконавчий лист, заступник начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 23.02.2015 року виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 44984340, посилаючись на те, що рішення суду без участі боржника виконати неможливо та керуючись п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

Покликаючись на те, що державний виконавець не здійснив усіх необхідних заходів щодо примусового виконання рішення суду та передчасно і без достатніх підстав закінчив виконавче провадження та повернув виконавчий документ до суду, який його видав, чим порушив права стягувача, оскільки завершене з таких підстав виконавче провадження не може бути розпочате знову, просить визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження № 44984340 від 23.02.2015 року.

Крім того вказує, що оскаржувану постанову отримав 02.03.2015 року, що підтверджується матеріалами виконавчого провадження, та оскаржує її до суду в десятиденний строк з моменту одержання.

В судовому засіданні скаржник та його представник скаргу підтримали з викладених в ній підстав. Просили скаргу задовольнити.

Субєкт оскарження заступник начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 проти задоволення скарги заперечив. Суду пояснив, що, виконуючи виконавчий лист, виданий Луцьким міськрайонним судом 02.10.2014 року про зобовязання ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 чавунну ванну розміром 1,5х0,7 м «Continental», виконав усі можливі дії по виконанню рішень судів зобовязального характеру, тому на підставі ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» винесена постанова про закінчення виконавчого провадження, а виконавчий документ повернуто до суду.

Вважаючи, що його дії відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження», в задоволенні скарги просить відмовити. Не заперечив, що оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримав 02.03.2015 року.

Заслухавши пояснення сторін, зясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З пояснень сторін, матеріалів справи, оглянутих в судовому засіданні матеріалів виконавчого провадження судом встановлено, що головним державним виконавцем Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_5 08.10.2014 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44984340 по виконанню виконавчого листа, виданого Луцьким міськрайонним судом 02.10.2014 року про зобовязання ОСОБА_4 передати ОСОБА_1 чавунну ванну розміром 1,5х0,7 м «Continental»(а.с.3).

23.02.2015 року заступник начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 виніс постанову про закінчення виконавчого провадження № 44984340 посилаючись на те, що рішення суду без участі боржника виконати неможливо та керуючись п.11 ч.1 ст.49, ст.50 Закону України «Про виконавче провадження»(а.с.5).

Такі дії заступника начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 суд вважає неправомірними, а постанову про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2015 року такою, що підлягає скасуванню.

Згідно ст.14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб на території України. Невиконання законних вимог державного виконавця тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Відповідно до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення,зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

З пояснень сторін в судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_4, маючи можливість виконати рішення апеляційного суду Волинської області від 11.09.2014 року, не бажає цього робити. В звязку з цим заступником начальника Другого відділу ДВС Луцького МУЮ ОСОБА_3 05.12.2014 року та 17.12.2014 року на останнього були накладені штрафи відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» та 19.12.2014 року внесено подання начальнику Луцького МВ УМВС України у Волинській області подання для притягнення боржника до кримінальної відповідальності(а.с.13-15).

Відповідно до повідомлення Луцького МВ УМВС України у Волинській області від 30.12.2014 року за результатами перевірки кримінального правопорушення в діях ОСОБА_4 не встановлено(а.с.16).

Згідно ч.3 ст.75 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до статті 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Разом з тим,відповідно до ч.1 ст.36 цього Закону за наявності обставин, що складнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Не виконуючи вказане рішення суду ОСОБА_4 порушує ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення та зобов'язаний сумлінно користуватися усіма наданими йому правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Державний виконавець, в свою чергу, передчасно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, не здійснивши всіх заходів примусового виконання рішення суду, зокрема, передбачених ст.36 Закону України «Про виконавче провадження».

Тим більше, що з огляду на положення ст.50 цього Закону, завершене відповідно до п.11 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження», з підстав, визначених ч.3 ст.75 цього Закону, виконавче провадження не може бути розпочате знову, чим, на думку суду, порушене право стягувача на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно ст.6Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

На основі викладеного, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_1про визнання протиправною та скасування постанови про закінчення виконавчого провадження заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 від 23.02.2015 року № 44984340 підлягає до задоволення.

На підставі ст.14 ЦПК України, ст.ст.5,6,11,12,17,25,30,49,50,75 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову заступника начальника Другого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_3 про закінчення виконавчого провадження від 23.02.2015 року по виконавчому провадженню № 44984340.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Кирилюк В.Ф.