Справа № 466/7033/14 Головуючий у 1 інстанції: Глинська Д.Б.
Провадження № 22-ц/783/5740/15 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Павлишина О.Ф.,

суддів - Мікуш Ю.Р., Ніткевич А.В.,

з участю секретаря Жукровській Х.І.,

з участю: представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В., представника ОСОБА_3- ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним,-

ВСТАНОВИЛА:

В жовтні 2014 року ПАТ КБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 21.11.2013 року у розмірі 33023,05 грн. (а.с.1-2)

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до банку із зустрічним позовом про визнання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт недійсною з підстав ст.ст. 203, 207, 215, 229, 230, 234 ЦК України, ст.ст.6, 11, 19, 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст.15-1 Закону України «Про захист від недобросовісної конкуренції». (а.с.59-63)

Оскаржуваним рішенням суду в задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічний позов задоволено. Визнано недійсною Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 21.11.2013 року.

Рішення суду оскаржило ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк». В апеляційній скарзі представник стверджує про порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи. Зазначає, що Генеральна угода укладена з врахуванням всіх вимог законодавства, а підстави, які наводить ОСОБА_3, не спростовують позовні вимоги банку та фактично не доводять недійсності укладення правочину. Посилається на порушення судом принципів рівності перед законом та судом, змагальності сторін, диспозитивності цивільного судочинства та ст.60 ЦПК України. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги банку, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Гнатишака О.В. на підтримання апеляційної скарги, що аналогічні її доводам, пояснення представника ОСОБА_3- ОСОБА_4 про заперечення доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено такі обставини.

21.11.2013 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_3 була укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт з метою здійснення сприятливих умов для виконання позичальником обов'язків у кредитному договорі №SAMDN3891 від 26.12.2007 року. (а.с.7).

За умовами цієї угоди заборгованість за договором №1 до дати підписання Генеральної угоди складає 24692,42 грн. (п.1.1.2)

Також відповідно до умов вказаної угоди банк надав ОСОБА_3 строковий кредит в сумі 22682,42 грн. на шість місяців, а ОСОБА_3 зобов»язався повернути кредит зі сплатою процентів в розмірі 0,001% в місяць на суму заборгованості за кредитом щомісячно, з 1 по 25 число, на погашення реструктуризованого боргу за попереднім кредитним договором. (п.2.1)

Пунктом 2.2 зазначеної угоди визначено, що згідно з ст.ст.212, 611, 651 ЦК України за порушення строків погашення заборгованості більше ніж на 31 день за зобов»язаннями, строк виконання яких не настав, сторони узгодили, що строком повернення кредиту вважається 32-ий день з моменту встановлення порушення, заборгованість по кредиту починаючи з 32-го дня вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф в розмірі 15439,15 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 4.09.2014 року заборгованість за кредитом складає 17533,04 грн., несплачені проценти на просторочену заборгованість - 0,86 грн., штраф згідно угоди - 15439,15 грн., а всього - 33023,05 грн. (а.с.3)

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ "Приватбанк" та задовольняючи позов ОСОБА_3, суд виходив з того, що Генеральна угода не відповідає вимогам законодавства, а відтак є недійсною, в зв»язку з чим відсутні підстави для стягнення заборгованості.

Однак з таким висновком суду колегія суддів не погоджується в зв»язку з такими обставинами.

Згідно з положеннями ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений законом строк.

Відповідно до положень ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Згідно зі ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами, однак умов договору про реструктуризацію боргу ОСОБА_3 не виконав та заборгованість, яка виникла у нього за попереднім кредитним договором, не погасив.

Враховуючи розрахунок заборгованості станом на 4.09.2014 року, заборгованість за кредитом складає 17533,04 грн., несплачені проценти на просторочену заборгованість - 0,86 грн.

Зазначених обставин та положень закону суд не врахував, та дійшов помилкового висновку про відсутність зобов»язань ОСОБА_3 по погашенню кредиту та процентів.

Разом з тим, відповідно до положень ч.1, ч.2, та ч.6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Також згідно з положеннями п.5 ч.1 ст.21 вказаного Закону «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Матеріалами справи безспірно встановлено, що банком на підтвердження виконання зобов'язань щодо надання кредитних коштів доказів не подано, тобто відсутнє документальне підтвердження видачі готівкою в касі банку, перерахування коштів на рахунок ОСОБА_3

Враховуючи положення ст.ст.19, 21 Закону України «Про захист прав споживачів» та встановлені обставини, колегія суддів вважає, що п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, яким визначено обов»язок позичальника сплатити банку штраф в розмірі 15439,15 грн. за порушення обов»язку по сплаті кредиту за Генеральною угодою, містить інформацію, яка надана ОСОБА_3 у незрозумілий і двозначний спосіб, так як стосується зобов»язань за кредитними коштами, які на надавались, при тому, що сторонами визнано заборгованість за Договором №1 в сумі 24692,42 грн. (п.1.1.2), в зв»язку з чим п.2.2 Генеральної угоди слід визнати недійсним.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягає стягненню з ОСОБА_3 в користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 267 грн. 48 коп. судових витрат.

Керуючись п.2 ч.1 ст. 307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 26 червня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково. Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, яка складається з 17533 грн. 04 коп. заборгованості за кредитом, 86 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, а всього 17533 (сімнадцять тисяч п»ятсот тридцять три) грн. 90 (дев»яносто) коп.

Визнати недійсним п.2.2 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 21 листопада 2013 року, укладеного Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, в частині визначення обов»язку сплати штрафу в сумі 15 489 грн. 15 коп. (п»ятнадцять тисяч чотириста вісімдесят дев»ять гривень п»ятнадцять копійок). В задоволенні решти позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 267 (двісті шістдесят сім) грн. 48 (сорок вісім) коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Мікуш Ю.Р.

Ніткевич А.В.