АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6472/15 Головуючий 1-інст. - Наумова С.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КРУГОВОЇ С.С.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Пруднікової О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до Асоціації власників квартир «Культури-3» про визнання договору №2-07 від 20.11.2007 року на участь у витратах на утримання будинку та придомової території між Асоціацією власників квартир «Культури-3» та ОСОБА_4 недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір № 2-07 від 20.11.2007 року на участь у витратах на утримання будинку та придомової території між ним та Асоціацією власників квартир "Культури-3" як такий, що укладений з порушеннями ст.ст.203,215 ЦК України та постанови КМУ № 560 від 12 липня 2005 року " Про затвердження порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і Типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій".

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 липня 2015 року позов залишено без задоволення за недоведеністю і у зв"язку з пропуском позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати вказане рішення суду першої інстанції як незаконне і необгрунтоване , постановлене з порушеннями норм процесуального та матеріального права прийняти нове рішення, яким позовни вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обгрунтування скарги посилається на те, що всупереч приписам ст.ст.1,10,11, ЦПК України суд приймав докази від сторони відповідача, навіть з порушеннями встановлених ст.131 цього Кодексу строків на їх подання, та відмовляв у прийнятті документів від іншої сторони.

Неправильним вважає застосування судом положень ч.3 ст.61 ЦПК України в частині посилання на судове рішення, яке не набрало законної сили та на інше рішення, яке постановлено при заочному розгляді справи і його заперечення щодо незгоди з договором судом не були розглянуті.

Зазначає, що всупереч вимогам абз.2 ч.3 ст.6 ЦК, ч.4 ст.179 ГК України, пункту 1 Порядку формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, ч.1 ст.648 ЦК України , п.3 ч.2 ст.21 ЗУ " Про житлово-комунальні послуги" та загальним засадам науки цивільного права , суд в обгрунтування прийнятого рішення зазначив, що Типовий договір на утримання будинків та прибудинкових теориторій носить рекомендований (рекомендательний) характер.

Невмотивованим вважає висновок суду про те, що тарифи, встановлені ОСББ, затверджуються органами місцевого самоврядування лише у разі бажання отримати компенсацію за своїх пільгових мешканців, оскільки суд при цьому не зазначив яким нормативно-правовим актом це передбачено.

Не погоджується з висновком суду про наявність в договорі такої істотної умови як вартість послуг та залежність їх розміру від площі квартири, оскільки такі положення в договорі відсутні.

Вказує на неврахування судом відсутності в договорі прав позивача, як споживача, не зазначено порядку розірвання договору, відсутне посилання на рішення органу місцевого самоврядування, яким визначені тарифи, а також не визначена відповідальність сторін.

Крім того, вважає, що суд невірно інтерпретував ст.4 ЗУ " Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку", зазначивши що АВК " Культури-3" не формує цін на послуги і не надає їх самостійно, за умови, що з матералів справи убачається, що у штаті відповідача перебувають прибиральники прибудинкової території,працівники, що обслуговують технічні мережі будинку.

У запереченнях на апеляційну скаргу голова правління АВК "Культури-3" просить про її відхилення і залишення рішення суду першої інстанції без змін, посилаючись на безпідставність доводів скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, перевіривши доводи скарги і матеріали справи, судова колегія доходить висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

По справі встановлено, що відповідач: Асоціація власників квартир "Культури-3" (далі АВК "Культури-3") є об"єднанням співвласників багатоквартирного будинку, на балансі якого знаходиться будинок АДРЕСА_1.

Відповідно до Статуту відповідача метою його діяльності є забезпечення належного утримання будинку та прибудинкової території.

П.п 8.2,8.3 Статуту АВК " Культури-3" визначено, що ,виходячи з особливих умов використання нежилих приміщень будинку, для їх власників може бути встановлена додаткова участь у поточних витратах асоціації, до яких відносяться: витрати на утримання управлінського та обслуговуючого персоналу при виконанні окремих функцій і робіт згідно з договором (угодою, контрактом), витрати на оплату робіт та послуг, що виконуються згідно з укладеними договорами, інші витрати.

Загальними зборами членів АВ "Культури-3" 05.02.2006 року було прийнято рішення про встановлення власникам нежилих приміщень, в якіх здійснюється торгівля чи інша діяльність, що приносить прибуток, тариф 4,50 грн. за 1 кв.м., а там, де така діяльність не ведеться, - 70 коп. за 1 кв.м. після подачі власником нежилого приміщення відповідної заяви до правління.

На підставі доовору купівлі-продажу від 20.11.2007 року ОСОБА_4 належать на праві власності нежитлові приміщення 1-го поверху АДРЕСА_1, загальною площею 80,9 кв.м.

20.11.2007 року між сторонами укладено договір № 2-07 на участь ОСОБА_4, як власника вказаних приміщень, у витратах по утриманню будинку та прибудинкової території, відповідно до якого ОСОБА_4 зобов"язаний до 10 числа поточного місяця вносити оплату за утримання будинку та прибудинкової території в розмірі 358,00 грн. за місяць і виконував цей обов"язок з листопада 2007 року по квітень 2009 року.

Чинним заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 10.01.2013 року з ОСОБА_4 на користь АВК "Культури-3" стягнуто 16661,65 грн. заборгованості за договором від 20.11.2007 року № 2-07.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Харкова від 17.06.2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_4 до АВК "Культури-3" про визнання неправомірними та скасування тарифів з утримання будинків та прибудинкової території, встановлених для власників нежилих приміщень. Ухвалою апеляційного суду від 13 серпня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції правомірно виходив з того, що укладаючи 20.11.2007 року договір № 2-07 сторони досягли згоди щодо всіх його істотних умов, з якими позивач погодився і протягом тривалого часу виконував умови договору ; у відповідності до ч.3 ст.61 ЦПК України врахував також обставини, встановлені вищенаведеними рішеннями та дійшов правильного висновку про недоведеність позову.

При цьому судом надано оцінки всім обставинам, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог із зазначенням в рішенні мотивів їх відхилення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку суду про відсутність підстав для визнання договору № 2-07 від 20.11.2007 року недійсним.

Проте, всупереч цьому висновку суд , як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, послався також і на пропуск ним строку позовної давності , у той час як правила про позовну давність мають застосовуватися лише тоді, як буде доведено існування самого суб»єктивного права та його порушення.

Неправильне застосування норм матеріального або процесуального права у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для зміни рішення з виключенням з мотивувальної його частини посилання , як на підставу для відмови у задоволенні позову ОСОБА_4, на пропуск ним строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.303,304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст.309, ст.ст.313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 20 липня 2015 року змінити, виключивши з мотивувальної його частини посилання на пропуск строку позовної давності як на підставу відмови у задоволенні позову. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії -підписи

Копія вірна. Суддя -