Справа № 202/2474/15-ц
Провадження № 2-р/202/10/15
УХВАЛА

Іменем України

01 квітня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Мороза В.П.,

при секретареві: Гармаш К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право спадкування за законом від 25 червня 2002 року частково недійсним, визнання заповіту ОСОБА_4 від 30 жовтня 2004 року недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13 березня 2006 року позовні вимоги ОСОБА_4 Олександровича задоволено, а саме: поновлено строк ОСОБА_2 для подання позову про визнання свідоцтва про право на спадщину, визнавши причину пропуску поважною; визнано заповіт ОСОБА_4 від 30.10.2004 року недійсним; визнано свідоцтво про право на спадщину по закону на ОСОБА_4 від 25.06.2002 року частково недійсним; визнано за ОСОБА_2 право власності на ? частки житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, які знаходяться в м. Дніпропетровську по вул. Краснопартизанська, 72.

Рішенням Апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, а саме: рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2006 року в частині визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом на ім?я ОСОБА_4 від 25.06.2002 року та поновлення строку ОСОБА_2 на подання позову про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину скасовано і в цій частині позову ОСОБА_2 відмовлено; в іншій частині рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 13.03.2006 року залишено без змін.

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з заявою про розяснення рішення суду від 16.03.2006 року, в заяві просить суд розяснити, яку частину спадщини отримав ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Однак, суд може відмовити у розясненні рішення, якщо воно не припускає різного тлумачення, незрозумілість рішення зумовлена неуважністю прочитання тексту рішення, правовою безграмотністю, що властиво для заяви про розяснення рішення, поданої відповідачем.

З огляду на вищевикладене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. 221 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора, приватний нотаріус ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право спадкування за законом від 25 червня 2002 року частково недійсним, визнання заповіту ОСОБА_4 від 30 жовтня 2004 року недійсним та визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом 5 днів з дня проголошення апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали суду.

Суддя В.П. Мороз