Справа № 761/5817/15-ц
Провадження №2/761/3812/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19 жовтня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Макаренко І.О.

при секретарі Нечипорук А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, суд

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив стягнути з ПАТ «СК «Оранта-Січ» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 36 637,91 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., 5 051,02 грн. пені, 5 862,07 грн. суми, на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів, 3 % річних у розмірі 788,97 грн., а також судовий збір у розмірі 533,40 грн.

Пізніше позовні вимоги позивачем були уточнені, а саме просив стягнути з відповідача на свою користь страхове відшкодування у розмірі 36 637,91 грн., моральну шкоду у розмірі 5 000 грн., пеню у сумі 20 683,85 грн., 3 % річних у розмірі 1 791,75 грн., суми, на яку збільшився основний борг внаслідок інфляційних процесів - 26 965,50 грн., а також судовий збір у розмірі 910,79 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.11.2011 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний позивачу автомобіль НОМЕР_1. Вироком Ставищенського районного суду Київської області водій автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_2, який керував останнім на підставі довіреності, визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2, на момент скоєння ДТП, була застрахована у ПАТ «СК «Оранта-Січ». За таких обставин позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечувала та просила відмовити у їх задоволенні у повному обсязі.

Треті особи в судовому засіданні вважали, що позов підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив.

11.11.2011 року близько 20 год. 40 хв. на 128 км автодороги Київ-Одеса поблизу смт. Ставище Ставищенського району Київської області стався наїзд автомобіля НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_1, який рухався в напрямку м. Одеса, на пішохода ОСОБА_4, що перетинав проїзну частину по нерегульованому пішохідному переході, після чого сталося зіткнення автомобіля НОМЕР_1, який зупинився за пішохідним переходом після наїзду на пішохода, та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2

Внаслідок ДТП пішохід ОСОБА_4 11.11.2011 року помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Вироком Ставищенського районного суду Київської області від 29.05.2012 року, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Автомобіль «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_3, отримав механічні пошкодження у вигляді деформації капота, лівого переднього крила, кришки багажника, задньої панелі, заднього лівого та правого крил, розбитого заднього бамперу та задніх фар.

Відповідно до Звіту №085/10 про оцінку вартості ремонту транспортного засобу «Mitsubishi Lancer», д.н. НОМЕР_3, виконаного ПП ОСОБА_5, вартість відновлювального ремонту автомобіля, внаслідок пошкоджень, отриманих в ДТП, становить 36 637,91 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_6, на час скоєння ДТП була забезпечена у ПАТ «СК «Оранта-Січ», а відтак позивач вважає, що йому має бути виплачено страхове відшкодування за заподіяну шкоду страховиком.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Позивач звертається до суду із позовом до ПАТ «Ск «Оранта-Січ», як страховика транспортного засобу - учасника ДТП, а саме «Mazda E 2200», д.н. НОМЕР_2.

За ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Положення статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачає, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Так, встановлено, що ОСОБА_1 11.11.2011 р., керуючи автомобілем НОМЕР_1, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_4

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 209/д від 29.12.2011 р. встановлено, що при проведенні судово-медичної експертизи, смерть ОСОБА_4 наступила внаслідок закритої травми грудей з пошкодженням легень, що призвело до шоку. При дослідженні трупа були виявлені пошкодження: множинні переломи ребер з пошкодженням легень, перелом лівої ключиці, кров в плевральних порожнинах, шокова нирка, понижене кровонаповнення внутрішніх органів, відкритий перелом правої плечової кістки, закритий перелом лівої плечової кістки, множинні садна та крововиливи. Закрита травма грудей, що спричинила смерть ОСОБА_4, виникла в результаті дії тупого предмета (предметів) могла виникнути при ДТП, при перекочуванні коліс автомобіля через грудну клітку зліва направо.

Характер і локалізація тілесних ушкоджень дозволяє судити, що в момент наїзду легкового автомобіля потерплий знаходився у вертикальному положенні.

Дані обставини встановлені вироком Ставищенського районного суду Київської області від 29.05.2012 року, який набрав законної сили, а тому відповідно до положень ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають.

Згідно показів підсудного ОСОБА_2, 11.11.2011 р. він рухався з м. Києва поблизу смт. Ставище у автомобілі «Mazda E 2200», д.н. НОМЕР_2. В цей час виїжджав автовоз «КАМАЗ» з правої сторони з перехрестя, він їхав прямо, зайняв повністю праву смугу руху. Він перестроївся в ліву смугу руху, пригальмував. Наближаючись побачив габарити та подумав, що це рухається «КАМАЗ» і продовжував рухатись сам. На лівій смузі світились габарити, аварійних вогнів не було. Побачив автомобіль «Mitsubishi Lancer» за 80-100 метрів та зрозумівши, що той не рухається, пригальмував. Гальмівний шлях був 17 метрів. Передня частина його автомобіля вдарила в задню частину автомобіля «Mitsubishi Lancer», від чого той поїхав.

З вироку Ставищенського районного суду Київської області від 29.05.2012 року вбачається, що свідок ОСОБА_1 показав, що 11.11.2011 р. рухався на автомобілі НОМЕР_1 по автодорозі «Київ-Одеса» в напрямку м. Одеса. На перехресті смт. Ставище виїжджала фура (автовоз), перестроїлась на праву смугу, а тому ОСОБА_1 перестроїв автомобіль на ліву. На відстані 20-30 метрів на пішохідному переході вискочив пішохід з передньої частини фури (авто воза). В цей час швидкість його автомобіля була 85-90 км/год. Він був один на пішохідному переході, тобто до моменту зіткнення з його автомобілем пішохід був сам на дорозі.

Згідно показів свідка ОСОБА_7, останній їхав разом із ОСОБА_2 у автомобілі «Mazda E 2200», д.н. НОМЕР_2. Вони вдарили автомобіль «Mitsubishi Lancer» і той покотився, аварійна сигналізація в ньому включена не була, можливо він був заведений.

За п. 12 ПДР у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості швидкість руху повинна бути такою, щоб водій мав змогу зупинити транспортний засіб у межах видимості дороги.

У відповідності до п. 15.12 ПДР водій не повинен залишати транспортний засіб, не вживши всіх заходів, щоб не допустити його самовільного руху, проникнення до нього і (або) незаконного заволодіння ним.

За умовами п. 15.14 ПДР у разі вимушеної зупинки в місці, де зупинку заборонено, водій повинен вжити всіх заходів, щоб прибрати транспортний засіб, а за неможливості це зробити - діяти згідно вимогам п.9.9-9.11 цих Правил.

У населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 60 км/год. (п. 12.4 ПДР). У житлових і пішохідних зонах швидкість руху не повинна перевищувати 20 км/год. (п. 12.5 ПДР).

Якщо на дорозі за межами населеного пункту дорожня обстановка не дозволяє зробити обгін тихохідного або великогабаритного транспортного засобу, його водій повинен рухатись якомога правіше, а у разі потреби - зупинитись на узбіччі і пропустити транспортні засоби, що рухаються за ним (п.14.4 ПДР).

За п. 14.6 ПДР обгін заборонено ближче, ніж 50 метрів перед пішохідним переходом у населеному пункту і 100 метрів поза населеним пунктом.

Вироком Ставищенського районного суду Київської області від 29.05.2012 року, зокрема із показів свідків, встановлено, що ОСОБА_1 не вжив заходів для недопущення самовільного руху автомобіля, зокрема, залишив автомобіль заведеним та не поставив його на ручник, перевищив швидкість, допустиму для руху у пішохідних зонах, крім того, не здійснив дій, необхідних у разі вимушеної зупинки автомобіля, зокрема, ввімкнення аварійних вогнів, а також здійснював обгін великогабаритного транспортного засобу у забороненому місці, тобто ним було порушено Правила дорожнього руху.

Так, згідно п. 32.2 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує: шкоду, заподіяну забезпеченому транспортному засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду.

Враховуючи, що ОСОБА_1 скоївши ДТП, та у подальшому, фактично спричинив аварійну ситуацію, не дотримавшись Правил дорожнього руху та не вживши всіх необхідних дій для її уникнення, відсутні правові підстави для здійснення страхового відшкодування на користь позивача.

Враховуючи, що позовні вимоги щодо стягнення страхового відшкодування задоволенню не підлягають, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог про стягнення моральної шкоди, пені, 3 % річних, а також інфляційних втрат, а відтак у задоволенні таких позовних вимог також слід відмовити.

За таких обставин, позовні вимоги є недоведеними та необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Враховуючи викладене, ст.ст. 6, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», ст.ст. 22, 979, 1166 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Оранта-Січ», треті особи - ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення страхового відшкодування та відшкодування моральної шкоди, відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: