Справа № 752/9065/15-ц
Провадження по справі № 2/752/4161/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді Антонової Н.В., при секретарі Ляліній А.О. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час та до досягнення нею повноліття, стягнення додаткових витрат на лікування та розвиток дитини, -

Встановив:

27.05.2015 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час та до досягнення нею повноліття, стягнення додаткових витрат на лікування та розвиток дитини.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 31.08.2007 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_3.

Від шлюбу мають спільну дитину - малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина постійно проживає разом з позивачем.

Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2011 року шлюб між відповідачем та позивачем було розірвано.

Зазначила, що з моменту розірвання шлюбу, відповідач ухиляється від свого обов'язку утримувати дитину, не виявляє бажання особисто спілкуватися із сином, не проявляє по відношенню до нього батьківської турботи, не цікавиться його розвитком, життям та здоров'ям. Таким чином, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків.

Крім того, позивач зазначила, що жодним чином не створювала відповідачу перешкод у спілкуванні з сином, навпаки намагалася зберегти їх взаємовідносини, а саме, запрошувала відповідача навідати дитину, підтримувала відносини з його батьками, але з часом відповідач перестав відповідати на телефонні дзвінки.

Додатково зазначила, що протягом останніх трьох років відповідач сина взагалі не навідував, не вітав з днем народження, не цікавився його станом здоров'я навіть по телефону, що призвело до того, що дитина взагалі не пам'ятає відповідача та сприймає чоловіка позивача ОСОБА_4 за батька.

З огляду на таке, оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, просила позбавити останнього батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, стягувати з ОСОБА_3аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії починаючи з 01.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття. Також позивач просила стягнути з ОСОБА_3 додаткові витрати понесені на лікування та розвиток сина ОСОБА_2 в сумі 48 000 грн., встановити та стягувати щомісячно з ОСОБА_3 суму додаткових витрат на лікування та реабілітацію малолітнього сина-інваліда ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн.

Також зазначила, що ОСОБА_2 - є дитиною-інвалідом, а тому постійно потребує прийому лікарських препаратів, консультацій, оздоровлення, дієтичного харчування, з дитиною постійно займаються дефектолог, логопед, психолог, іпотерапевт, а тому вона постійно несе додаткові витрати на придбання ліків та реабілітацію дитини.

Представник позивач надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності.

Представник відповідача надала суду заяву про розгляду справи за її відсутності та письмові заперечення проти позову, відповідно до яких, позивач зазначив, що не заперечує проти позову в частині позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, за умови, що останній буде усиновлений чоловіком позивача ОСОБА_4, щодо решти позовних вимог заперечує. Щодо вимог про стягнення з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_2 зазначив, а саме стягнення аліментів в розмірі ? частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30 % відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії починаючи з 01.06.2012 року, тобто за минулий час, зазначає, що позивачем не надано доказів, того, що нею вживалися заходи до одержання з нього аліментів, також просив врахувати, його матеріальне становище, зокрема те, що на його утриманні перебуває дружина та малолітня дитина. Щодо вимог про стягнення понесених позивачем додаткових витрат на утримання дитини в розмірі 48 000 грн. та стягнення щомісячно додаткових витрат на лікування та реабілітацію малолітнього сина-інваліда у розмірі 4000 грн. зазначив, що вказані витрати не підтверджені належними та допустимими доказами, а тому у задоволенні позову у зазначеній частині просив відмовити.

Представник третьої особи Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3відносно ОСОБА_2 вважає такими, що підлягають задоволенню, щодо решти позовних вимог третя особа покладається на розсуд суду. Надав суду Висновок, згідно якого зазначено, що батько дитини ОСОБА_3 участі у вихованні дитини не приймає понад два роки. Під час обстеження умов проживання і бесіди з дитиною, було з'ясовано, що малолітній ОСОБА_2 батьком вважає вітчима ОСОБА_4 Таким чином, було встановлено, що питаннями утримання, виховання, лікування займається матір дитини ОСОБА_1.

Беручи до уваги вищевказане, Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

В п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.08.2007 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народився син - ОСОБА_2, про що в Книзі реєстрації актів про народження зроблено запис за № 436 та видано Свідоцтво про народження серія НОМЕР_3.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2011 року шлюб між ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_3 було розірвано.

Згідно висновку органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_2 було встановлено, що батько дитини ОСОБА_3 понад два роки із сином не спілкується, участі в його вихованні не приймає, проти позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_2 не заперечує.

Малолітній ОСОБА_2 проживає разом з матір'ю та вітчимом, за місцем проживання всім необхідним для повноцінного життя та розвитку забезпечений.

Беручи до уваги вищевказане, Комісією з питань захисту прав дитини було прийнято рішення про доцільність позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищевикладене, та беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2 є обґрунтованими, повністю доведеними, а отже підлягають задоволенню.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідної вікової категорії починаючи з 01.06.2012 року до досягнення дитиною повноліття, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Згідно ч. 2 вказаної статті аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідач є особою працездатного віку та відповідно до положень ст. 180 СК України, він зобов'язаний нести витрати по утриманню спільної дитини.

Таким чином, оскільки обов'язок утримання дитини покладається на обох з батьків, суд вважає за доцільне встановити розмір аліментів в розмірі ? частини від всіх доходів щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії.

Разом з тим, зважаючи на те, що позивачем не надано доказів того, що нею починаючи з 01.06.2012 року вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, суд приходить до висновку, про встановлення вищевказаного розміру аліментів з дати подання позову, а саме з 27.05.2015 року до повноліття дитини.

Стосовно вимог позивача щодо стягнення додаткових витрат на лікування та розвиток малолітнього ОСОБА_2 в розмірі 48 000 грн. суд зазначає наступне.

Як вбачається з виписки з історії розвитку дитини ОСОБА_2 вбачається, що з 04.05.2012 року дитині встановлено діагноз дитячий аутизм із затримкою психічного розвитку (а.с.) та встановлено інвалідність.

Згідно довідки № 12 від 03.12.2014 року ОСОБА_2 з 04.05.2012 року має статус «дитини-інваліда», 03.12.2014 року потребує домашнього огляду (а.с. 29)

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Відповідно до п.18. постанови Пленуму Верховного суду «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вказує, що до участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

З наданої позивачем довідки Центру психологічної корекції та розвитку дітей з аутизмом «Моя родина» від 11.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 двічі на тиждень з 01.04.2014 року відвідує індивідуальні та групові зайняття в Центрі. Вартість занять складає 2800 грн на місяць.

Разом з тим, позивачем не надано суду належних доказів фактичної оплати за відвідування ОСОБА_2 занять в Центрі психологічної корекції та розвитку дітей з аутизмом «Моя родина», та доказів, що дитина потребує відвідування вказаних занять за рекомендацією лікаря, в тому числі на час перебування справи в провадженні суду.

Крім того, відповідно до наданих суду квитанцій вбачається, що позивачем здійснено додаткові витрати на утримання дитини, а саме на лікування сина, що підтверджено квитанцією від 02.10.2015 року на суму 700,91 грн., квитанцією від 30.07.2012 року на суму 1260,15 грн., видатковою накладною № РН-0000304 від 03.11.2014 року на суму 6355,80 грн., Видатковою накладною від 03.11.2014 року на суму 1498,00 грн.

Вищевказані додаткові витрати на утримання дитини підтверджуються платіжними документами, були дійсно понесені позивачем у вказаних розмірах, та на підставі ст. 185 СК України половина з даних витрат підлягає стягненню з відповідача в розмірі 4 907,50 грн.

Також позивачем у позовній заяві ставиться вимога про встановлення та стягнення щомісячно з відповідача суми додаткових витрат на лікування та реабілітацію малолітнього сина-інваліда ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн. без зазначення кінцевого терміну.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, вказаний розмір додаткових витрат, які позивач просить стягувати з відповідача наперед, не підтверджений, зокрема позивачем не наведено розрахунку, зазначеної у позовній заяві суми, не надано суду лікарського висновку з чітким переліком лікарських препаратів, що необхідні для забезпечення повноцінного розвитку та лікування дитини, із зазначенням періодичності прийому, кількості вказаних лікарських засобів, що необхідні щомісяця, тривалості курсу лікування, зважаючи на вікові особливості розвитку.

Зважаючи на вищевикладене, позовні вимоги в частині стягнення з ОСОБА_3 щомісячно суми додаткових витрат на лікування та реабілітацію малолітнього сина-інваліда ОСОБА_2 у розмірі 4000 грн наперед задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 141, 164, 165, 166, 180, 181, 183, 184, 185, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Орган опіки та піклування Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини за минулий час та до досягнення нею повноліття, стягнення додаткових витрат на лікування та розвиток дитини - задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (Свідоцтво про народження Серія НОМЕР_4 від 25.03.2008 року, видане Відділом реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 436 від 25.03.2008 року)

Стягувати з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2) на утримання малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі ? частини від всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця, починаючи з дати подання позовної заяви, а саме 27.05.2015 року, і до його повноліття, а саме до 06.03.2026 року.

Рішення в частині стягнення платежів за один місяць допустити до негайного виконання.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2) додаткові витрати на лікування дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 4 907 (чотири тисячі дев'ятсот сім) гривень 50 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2, і.п.н. НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Києва, і.п.н. НОМЕР_2, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_2) суму сплаченого судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: Антонова Н.В.