Справа № 456/233/11 Головуючий у 1 інстанції: Микитчин І.М.
Провадження № 22-ц/783/4981/15 Доповідач в 2-й інстанції: Гірник Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді - Гірник Т.А.

суддів - Бакуса В.Я., Левика Я.А.

секретар - Симець В.

з участю представників позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,ОСОБА_4

відповідачки ОСОБА_5 та її представників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Моршинської міської ради про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року ОСОБА_5 звернулась в суд з указаним позовом до відповідачів та з посиланням на ст.ст.16, 316, 319, 321, 331, 392 ЦК України, ст. 12 ЗУ «Про власність» просила визнати за нею право приватної спільної часткової власності на 48/100 частин будинковолодіння (житловий будинок, загальна площа 470,8 м.кв., житлова - 198,8 м.кв., літня кухня - Б, гараж - В, літня кухня - Г, огорожа-1, огорожа-2, ворота-3, колодязь-К), що знаходиться за адресою м. Моршин, АДРЕСА_1.

Оскаржуваним рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2015 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право приватної власності на 48/100 частин будинковолодіння (житловий будинок, загальна площа 470,8 м.кв., житлова - 198,8 м.кв., літня кухня - Б, гараж - В, літня кухня - Г, огорожа-1, огорожа-2, ворота-3, колодязь-К), що знаходиться за адресою м. Моршин, АДРЕСА_1.

Рішення суду оскаржила відповідач ОСОБА_2 Вважає його незаконним, необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд не взяв до уваги та не долучив до матеріалів справи реєстраційного посвідчення від 04.08.1970 року, яким посвідчено договір дарування, згідно якого батько сторін ОСОБА_8 подарував гр. ОСОБА_2 половину житлового будинку в с. Моршин по АДРЕСА_1; акту про прийняття в експлуатацію житлового будинку та господарських будівель, безпідставно послався на розпорядження голови Стрийської РА «Про затвердження актів державної технічної комісії по прийняттю в експлуатацію об'єктів садибної забудови на території району» від 28.01.2003 року №52, яке скасоване розпорядженням Голови Львівської обласної державної адміністрації від 17.05.2012 року за №312/0/5-12, як такі, що суперечать Конституції України та ЗУ «Про місцеві державні адміністрації».

Судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотань представників про призначення судової почеркознавчої експертизи на предмет встановлення, що підписи від імені ОСОБА_2 на заявах міському голові від 04.09.2003 року в тому числі про розрахунок ідеальних долей у будинку та підпис від імені ОСОБА_8 в акті Державної технічної комісії про готовність закінчених будівництвом об»єктів від 24.01.2003 року, в той час, коли особа померла 38.01.1978 року виконані не цими особами. За таких обставин суд допустив неповноту при з»ясуванні обставин справи. Суд відхиливши ряд клопотань про призначення почеркознавчої експертизи, водночас не врахував, що підписи від імені ОСОБА_5 на зазначених заявах виконані не нею, а іншою особою, що встановлено висновком почеркознавчої експертизи проведеної по цьому ж питанню в процесі кримінального провадження за заявою ОСОБА_2 про підробку документів. /а.с. 160 163 том. 1/. За таких обставин не можна вважати законними розпорядження, які видані органом місцевого самоврядування з врахуванням таких заяв ОСОБА_2 Задовольняючи вимоги ОСОБА_5 суд водночас порушив право на судовий захист ОСОБА_2, оскільки її позов, що поданий первинно у 2010 році ухвалою суду 27.05.2015 року залишено без розгляду, що оскаржено в апеляційному порядку. За таких обставин, просить рішення суду першої інстанції скасувати ухвалити у справі нове рішення про відмову у позові.

При розгляді справи за апеляційною скаргою представники апелянта доводи такої підтримали. Просять врахувати, що задовольняючи позов ОСОБА_5 суд не врахував, що фактично її права не є порушеними відповідачем у розумінні порушення прав власника.

Позивач ОСОБА_5 та її представники підтримали заперечення на апеляційну скаргу. Вважають рішення суду законним та обґрунтованим, просять залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення та врахувати наступні обставини.

Судом враховано та вірно застосовано законодавство, діюче на момент здійснення будівництва будинку сторонами у справі, співвласниками якого вони є на підставі відповідного договору дарування 1970 року та свідоцтва про право на спадщину 1979 року, сторони у справі з 2003 року є співвласниками будинку. Видані відповідні свідоцтва та зареєстровано право власності у відповідних ідеальних частках на будинок. До 2010 року ОСОБА_2 не оспорювала будь-яких правовстановлюючих документів на будинок в тому числі виданого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року свідоцтва про право на спадщину по смерті її батька ОСОБА_8, за яким успадкувала половину незавершеного будівництвом житлового будинку готовністю 63%. Судом детально з«ясовано обставини справи та враховано, що рішення, на підставі якого видані правовстановлюючі документи сторонам у справі на визначені ідеальні частки будинку від 17.09.2003 року за №248 яким затверджено розрахунок ідеальних долей між співвласниками будинку - чинне. Кримінальне провадження, про яке йдеться у апеляційній скарзі закрито і постанова про закриття оскаржувалась в судовому порядку та скарга ОСОБА_2 залишена без задоволення. Відмовляючи у задоволенні ряду однотипних клопотань про призначення почеркознавчої експертизи з приводу встановлення обставин виконання підпису від імені ОСОБА_2 на заявах, перелічених у клопотаннях, то суд обґрунтовано такі відхилив, оскільки встановлення цих обстави не входило у предмет доказування з врахуванням позовних вимог ОСОБА_2 і які відповідно залишені без розгляду, про що судом постановлено ухвалу. Просять врахувати попередні судові рішення по зверненням ОСОБА_2, які свідчать про безпідставність її заперечень стосовно прав ОСОБА_5 . на частину будинку.

Інші учасники процесу в судове засідання не з»явились, причини неявки не повідомили, усі належно повідомлені про розгляд справи за апеляційною скаргою. Представник третьої особи Львівського Державного нотаріального архіву просить справу розглянути у відсутності представника, у вирішенні справи покладається на розгляд суду. У відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, колегія суддів вважає можливим продовжувати розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст.11,59,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній , господарській або адміністративній справі , що набрало законної сили , не доказуються при розгляді інших справ , у яких беруть участь ті самі особи або особа , щодо якої встановлені ці обставини.

У відповідності до вимог ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обргунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції таким вимогам не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд виходив з того, що ОСОБА_2 не визнає та оспорює право власності ОСОБА_5 на ідеальну частину будинковолодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Суд врахував, що відповідно до приписів ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У відповідності до вимог ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності, це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Здійснення права власності регулюється ст.319 ЦК України: власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; держава не втручається у здійснення власником права власності; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_5, суд не врахував, що позивач не довела і судом не встановлено яке її право, як власника 48/100 части будинку порушене відповідачем ОСОБА_2

Обов'язок доказування процесуальним законом покладено на сторони. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів враховує, що позиція ОСОБА_5 про невизнання її права власності на частину будинку заявленням позову ОСОБА_2 03.03. 2010 року з відповідними уточненнями заявою 06.05.2011 року, за яким в кінцевому просила визнати незаконним та скасувати свідоцтва про право власності на нерухоме майно, як об»єкт приватної власності спільної часткової власності, від 02.10.2003 року на ім»я позивача ОСОБА_2 загальною площею 470,8 м кв з господарськими будівлями та витяг про реєстрацію такого права власності /52/100/ та визнати незаконним свідоцтво про право власності на нерухоме майно як об»єкт спільної часткової власності від 02.10. 2003 року на ім»я ОСОБА_5 загальною площею 470,8 м кв в тому числі з тими ж господарськими спорудами та витяг про реєстрацію права власності /48/100 , а також визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.08. 1979 року на ім»я ОСОБА_5 як на неіснуючий об»єкт нерухомого майна на день його видання, не дає підстав для зазначеного вище висновку суду першої інстанції.

Незважаючи на постановлення судом першої інстанції ухвали від 27.05.2015 року про залишення цього позову без розгляду, яка залишена без змін судом апеляційної інстанції, такі вимоги ОСОБА_2 суд врахував, як доказ невизнання права власності ОСОБА_5 на 48/100 будинку і задоволив її позов.

Водночас судом встановлено, що 24.07.1970р., на підставі договору, посвідченого нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Грембовським П.Ф, зареєстрованого в нотаріальному реєстрі за № 2-4010, батько сторін ОСОБА_8 подарував ОСОБА_2 половину житлового будинку в АДРЕСА_1 Львівської області. Домоволодіння в цілому складалось з дерев'яного житлового будинку, з трьох кімнат жилою площею 39,38кв.м, кухні з господарськими будівлями. В даному договорі передбачено, що він «повинен бути, під страхом його недійсності, поданий для реєстрації до Стрийського міжміського бюро техінвентаризації протягом шести місяців з дня його видачі».

Рішеннями виконавчого комітету Моршинської селищної Ради депутатів трудящих Львівської області від 25.08.1970р. за № 16 «Про дозвіл перебудови житлового будинку в сел. Моршин по АДРЕСА_1, належного ОСОБА_8 та ОСОБА_2.» та виконавчого комітету Стрийської міської Ради депутатів трудящих від 19.11.1970р. за № 589 «Про дозвіл на перебудову житлового будинку ОСОБА_8 та ОСОБА_2 в АДРЕСА_1» дозволено зазначеним особам, як власникам, здійснити перебудову житлового будинку.

Головним архітектором м. Стрия 04.01.1971р. видано план земельної ділянки та проект будівель.

Відповідно до ст.ст. 12, 101, 102 ЗК УРСР в редакції 1970р., право на будівництво житлових будинків виникає після надання земель для цієї мети; право користування земельною ділянкою, на якій розміщений житловий будинок та право на перебудову житлового будинку цей Кодекс пов'язує з виникненням права на житловий будинок чи його частину (ст.ст. 91, 92).

З аналізу ст.ст. 16,21 ЦК України , ст. 3 ЦПК Українизахисту підлягає наявне порушене право.

Матеріалам справи встановлено, що ОСОБА_5 у порядку спадкування за батьком ОСОБА_8, на підставі свідоцтва про право на спадщину по закону, посвідченого 16.08.1979р. державним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Грембовським П.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-2797 , набула право на будівництво житла на земельній ділянці в АДРЕСА_1, а не на об'єкт нерухомого майна.

На даний час право власності на 48/100 зазначеного будинку зареєстроване на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майна від 02.10.2003 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради за № 248 від 17 вересня 2003 року, яким затверджено розрахунок ідеальних долей між співвласниками з визнанням за ними право власності на будинковолодіння в складі одного будинку. /а.с. 22-25 том.1/.

Постановою від 3 жовтня 2012 року Стрийського міськрайонного суду Львівської області відмовлено в позові ОСОБА_2 до виконавчого комітету Моршинської міської ради Львівської області про скасування рішень виконавчого комітету від 11.01.2003 року № 40 , від 23.04. 2003 року № 98 та від 17.09. 2003 року № 248 / а.с. 207 -211 том.1 /. Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 19 червня 2014 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на зазначену постанову суду - апеляційну скаргу задоволено частково. Постанову Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 03.10. 2012 року скасовано із залишенням адмінстративного позову ОСОБА_2 без розгляду / а.с. 213- 215 том.1/.

Відмовлено у позові ОСОБА_2 до виконавчого комітету Моршинської міської ради, ОСОБА_5 та інших про визнання права власності на частину незавершеного будівництвом житлового будинку, готовністю 63% в АДРЕСА_1 Львівської області в порядку спадкування, яке ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 20 березня 2014 року залишено без змін. Цим рішенням встановлені обставини прийняття спадщини ОСОБА_5 по смерті батька та визнання спадковим майном половину незавершеного будівництвом будинку, готовністю 63% у АДРЕСА_1/ а.с. 219 - 222 том. 1/. Тому при вирішенні даного позову ОСОБА_5, у суду не було підстав повторно досліджувати та перевіряти обставини законності набуття особою прав на спадкове майно. В подальшому ОСОБА_5 реалізувала свої спадкові права забудовника.

Правильність розрахунку долей між співвласниками завершеного в 1989 році будинку, згідно рішення № 151/1 від 14 грудня 1989 року виконавчого комітету Моршинської селищньої ради № 151/1 , - ОСОБА_2 та ОСОБА_5 не оспорювалась. Зазначене вище рішення від 17.09.2003 року № 248 органу місцевого самоврядування також є чинним, тому визнання в судовому порядку права власності за ОСОБА_5 на ті ж 48/100 у зазначеному будинку було необґрунтованим /а.с. 13 том. 1/.

Рішення № 1158 від 18 лютого 2010 року № 1158 Моршинської міської ради «Про розгляд протестів Стрийського міжрайонного прокурора, яким такі задоволено та скасовано: рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради від 17.09.2003 року № 248 «Про затвердження ідеальних долей і оформлення права власності на будівлю», рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради від 19.02.2003 року № 40 «Про оформлення права власності на житловий будинок на АДРЕСА_1 в м. Моршин за ОСОБА_5 та ОСОБА_2.», рішення виконавчого комітету Моршинської міської ради від 23.04. 2003 року № 98 «Про затвердження ідеальних долей і оформлення права власності на будівлю» - у подальшому визнано незаконним та скасоване постановою 09.03. 2011 року Стрийського міськрайонного суду Львівської області залишеною без змін ухвалою 19 вересня 2011 року Львівського апеляційного адміністративного суду / а.с., 19-23,31 , 223- 226 том. 1/.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що в тому числі з врахуванням змісту та характеру позовних вимог ОСОБА_2 у суду першої інстанції не було підстав для визнання права власності за ОСОБА_5 на частину будинку, оскільки таке право особа має на підставі наведених вище правовстановлюючих документів і відсутні докази неможливості реалізації цього права, яке регламентоване ст. 319 ЦК України за змістом якої власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд; усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав; держава не втручається у здійснення власником права власності; діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Порушення таких прав позивача відповідачем у справі ОСОБА_5 суду не довела.

З врахуванням пояснень представників апелянта в суді апеляційної інстанції, їх довірителя не задовольняє існування на даний час оформлення права спільної часткової власності сторін на цілісний комплекс, оскільки в зв»язку з цим ОСОБА_2 повинна дотримуватись вимог ч.1 ст. 358 ЦК України. Спору стосовно користування співвласників будинку його частинами немає, спору стосовно приналежності до ідеальних часток конкретних приміщень будинку немає.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що у такому випадку співвласники будинку не позбавлені права виріши питання у спосіб вирішення питання реального поділу будинку, що у свою чергу надасть можливість вирішення питань присвоєння окремих номерів та вплине на припинення права спільної часткової власності сторін на будинковолодіння.

З врахуванням вищенаведеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати з ухваленням у справі нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, ч.2 ст.314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27 травня 2015 року скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволені позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2, Моршинської міської ради про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий суддя

Судді