РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/9523/15-ц

Провадження № 2/638/4615/15

20.10.2015 Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Шептуха В.М.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» про визнання права користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі у червні 2015 року звернулися до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» про визнання права користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовують тим, що постійно проживають в житловому приміщенні колишнього відомчого гуртожитку ДП «Харківський завод електроапаратури», в яке їх вселила адміністрація цього підприємства у звязку з трудовими правовідносинами, які тривали більше 10 років. До укладення шлюбу, на підставі розпорядження на вселення в гуртожиток їй було надано койко-місце в будинку гуртожитку №193 по вул. Клочківській. 11.11.1989 р. між позивачем (до шлюбу Руденко) ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено шлюб. У звязку з створенням сімї та народженням сина ОСОБА_3, сумісним рішенням адміністрації та комітету профспілки ДП «Харківський завод електроапаратури» від 20.09.1990 р. було прийнято рішення про надання сімї ОСОБА_5 тимчасового житла в гуртожитку до підходу черги на квартиру. На підставі зазначеного сумісного рішення їхній сімї була надана вказана кімната №914, в якій 14.08.1990 року вони зареєстрували сина ОСОБА_3 У звязку з тим, що 20.08.2003 р. шлюб було розірвано, ОСОБА_5 вибув до іншого місця проживання та знятий з реєстрації, а вона з сином залишилась проживати в вказаній кімнаті до цього часу. У звязку з цим, в квітні 2003 року особовий рахунок №2872 на сплату комунальних послуг був переведений на позивачку. Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2010 року №435 будинок №193-А по вул. Клочківській в м. Харкові виключено з числа гуртожитків ДП «Харківський завод електроапаратури» та дозволено ліквідаційній комісії підприємства та Дзержинській районній в м. Харкові раді закріпити за мешканцями займану ними площу. Оскільки, ордер на надане позивачам житло свого часу не оформлявся, то в разі передачі будинку до комунальної власності міста, новий власник може заперечувати правомірність проживання в наданій кімнаті та відмовити в визнанні її наймачем, спонукає позивачів звернутись до суду за визнанням права користування цим житлом.

Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, наголосив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, при винесенні рішення окладається на рішення суду.

Суд, дослідивши доводи позивачів та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_2 разом з повнолітнім сином ОСОБА_3 постійно проживають в кімнаті №5 комунальної квартири №15 (попередня нумерація кімната №914), житловою площею 17, 8 м. кв., будинку №193-А, по вул. Клочківській в м. Харкові, що підтверджується довідкою з місця проживання (а. с. 3).

В зазначене житлове приміщення колишнього відомчого гуртожитку ДП «Харківський завод електроапаратури», позивачів вселила адміністрація цього підприємства у звязку з трудовими правовідносинами, які тривали більше 10 років, з 13.08.1987 року по 16.11.1998 року та як членів сімї працівника підприємства ОСОБА_5, що підтверджується копією трудової книжки (а. с. 7).

До укладення шлюбу, на підставі розпорядження на вселення в гуртожиток №749 від 27.04.1988 року ОСОБА_2 було надано койко-місце в будинку гуртожитку №193 по вул. Клочківській (а. с. 8).

11.11.1989 р. між нею (до шлюбу Руденко) і ОСОБА_5 було укладено шлюб. У звязку з створенням сімї та народженням сина ОСОБА_3, 25.07.1990 р. н., сумісним рішенням адміністрації та комітету профспілки ДП «Харківський завод електроапаратури» від 20.09.1990 року (протокол № 19) було прийнято рішення про надання сімї ОСОБА_5 тимчасового житла в гуртожитку до підходу черги на квартиру (а. с. 10-13).

На підставі зазначеного сумісного рішення їхній сімї була надана вказана кімната №914, в якій 14.08.1990 року вони зареєстрували сина ОСОБА_3, що підтверджується довідкою з місця проживання та копією його паспорту (а. с. 6).

У звязку з тим, що 20.08.2003 року шлюб було розірвано, ОСОБА_5 вибув до іншого місця проживання та знятий з реєстрації, а ОСОБА_2 з сином залишилась проживати в вказаній кімнаті до цього часу. У звязку з цим, в квітні 2003 р. особовий рахунок №2872 на сплату комунальних послуг був переведений на неї, що підтверджується довідкою №555 від 18.08.2003 року (а. с. 16).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 20.10.2010 р. № 435 будинок № 193 А по вул. Клочківській в м. Харкові виключено з числа гуртожитків ДП «Харківський завод електроапаратури» та дозволено ліквідаційній комісії підприємства та Дзержинській районній в м. Харкові раді закріпити за мешканцями займану ними площу. Оскільки, ордер на надане позивачам житло свого часу не оформлявся, то в разі передачі будинку до комунальної власності міста, новий власник дійсно може заперечувати правомірність проживання в наданій кімнаті та відмовити в визнанні ОСОБА_2 наймачем вказаної кімнати (а. с. 17).

Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, визнання права.

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, передбаченому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно статті 1 ЖК України, статті 47 Конституції України, громадяни мають право на житло.

Відповідно статей 125, 132 ЖК України, пункту 41 Положення, з гуртожитку не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, особи, які відпрацювали на підприємстві більше 10 років. За весь час проживання у спірному житловому приміщенні відповідач не оспорював і не оспорює правомірність подальшого проживання позивачів в ньому та не пропонує для подальшого проживання інше житлове приміщення.

Відповідно до частини 2, 3 статті 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до частини 1, 3, 4 статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» про визнання права користування житловим приміщенням підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки адміністрація підприємства та профспілковий комітет правомірно і в межах своєї компетенції надали вказане житлове приміщення сімї позивачів, у звязку з трудовими правовідносинами на підставі вказаного рішення сумісного засідання адміністрації і профспілкового комітету. Правовідносини позивачів з підприємством, щодо проживання в вказаному житлі гуртожитку регулювались Примірним положенням про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268 (Положення). Згідно п. 9 Положення, житлова площа в гуртожитку надається за сумісним рішенням адміністрації підприємства і відповідного профспілкового комітету. За таких обставин, суд вважає, що сімя позивачів будь-яким чином не може обмежуватись в праві користування наданим їм житлом, у звязку з відсутністю ордеру, оскільки, вказане порушення допущено відповідачем.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 169, 197, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1, 9, 125, 132 ЖК України, Примірним положенням про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268, ст. ст. 125, 132 ЖК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Державного підприємства «Харківський завод електроапаратури» про визнання права користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право користування житловою кімнатою №5 комунальної квартири №15 (згідно попередньої нумерації кімната №914), житловою площею 17, 8 м. кв., будинку №193-А по вулиці Клочківській у місті Харкові.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення. У разі, якщо рішення ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: