Провадження № 2/522/9486/15
УХВАЛА

15 жовтня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді: Ільченко Н.А.

при секретарі: Довгань Ж.А.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дострокове розірвання договору найму житлового приміщення та усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом виселення, -

ВСТАНОВИВ:

15.09.2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дострокове розірвання договору найму житлового приміщення укладеного 09.09.2013 року, усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №4 будинку №10/2 по вул.. М.Говорова, в м.Одесі та виселення з займаного житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

07.10.2015 року представник позивача ОСОБА_2 подав адресовану суду свою письмову заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке знаходиться в квартирі АДРЕСА_2, а саме: кухонний гарнітур, мякі меблі, шафу купе, шафу купе, ліжко з тумбочкою, плазмовий телевізор Самсунг 40, компютер, холодильник двокамерний «ВОШ», пральну машину, столовий прилад, мойдодир, ноутбук, фотоапарат, та інше майно, що належить позивачу на праві власності.

Мотивуючи цю заяву представник позивача зазначає, що відповідач може розпорядитися вказаним майном а також іншим майном, яке належить позивачу на праві власності, адже воно знаходиться в спірній квартирі, а також, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, згідно п. 3 ст. 151 ЦПК України.

У п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз'яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заява задоволенню не підлягає.

У заяві не зазначено обставини, які дають підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову, зробить неможливим виконання можливого рішення суду.

Крім того, майно на яке представник позивача просить накласти арешт не є предметом даного спору.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про дострокове розірвання договору найму житлового приміщення та усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням шляхом виселення - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.А. Ільченко

15.10.2015