АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Борисової О.В., Пікуль А.А.

при секретарі: Бугаю О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правозахисна Група «Варта», ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/12012/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лукяненко Л.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Правозахисна Група «Варта» (далі по тексту - ТОВ «Правозахисна Група «Варта»), ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Не погодившись із таким рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі. Зазначає, що 20 грудня 2013 року між ним та ТОВ «Правозахисна Група «Варта», керівником якої є ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг № 54/12/13-з. ТОВ «Правозахисна Група «Варта» не виконало взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, чим порушило його права як споживача.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з наведених в ній підстав.

МалиновськаА.Б. в інтересах ТОВ «Правозахисна Група «Варта» та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_2 проти задоволення апеляційної скарги заперечували, вважали, що спір вирішений судом правильно.

В судове засідання особисто ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлений належним чином, забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за його відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 20 грудня 2013 року між ОСОБА_1 та ТОВ «Правозахисна група «Варта» в особі директора ОСОБА_2 було укладено договір про надання юридичних послуг № 54/12/13-з, за умовами якого ТОВ «Правозахисна група «Варта» зобов'язалось надати ОСОБА_1 на платній основі юридичні послуги по видах та об'ємі, передбачених у додатках до цього договору, а останній в свою чергу зобов'язався оплатити надані послуги на умовах та в порядку, передбачених в додатку до цього договору (а.с.4).

Відповідно до п. п. 2, 3 вказаного договору ТОВ «Правозахисна група «Варта» надає юридичні послуги на підставі замовлення ОСОБА_1, оформленого у формі додатку до цього договору, що є невід'ємною його частиною. ТОВ «Правозахисна група «Варта» приступає до виконання робіт за замовленням після отримання всіх необхідних документів від ОСОБА_1 та виконує цю роботу в погоджений у додатку строк.

Згідно з п. 1 додатку (замовлення) № 1 до договору № 54/12/13-з від 20 грудня 2013 року ОСОБА_1 просив надати правову допомогу по питанню реалізації права на безкоштовне отримання землі в порядку ст. 118 ЗК України (а.с.5).

Пунктом 3 додатку № 1 до вказаного договору уточнювався перелік юридичних послуг, які ТОВ «Правозахисна група «Варта» зобов'язувалось надати ОСОБА_1 Так, було визначено наступні юридичні послуги: підготовка пакету документів, необхідних для звернення до органу місцевого самоврядування чи виконавчої влади по питанню отримання земельної ділянки в порядку безоплатної приватизації; а у разі необхідності - і для повторного звернення; підготовка інформаційного запиту по питанню отримання інформації стосовно вільних земель, не наданих у власність/користування; підготовка запиту до компетентного органу державної влади з метою отримання довідки, що підтверджує відсутність реалізованого права громадянина на безкоштовне отримання земельних ділянок від держави.

Також, 20 грудня 2013 року між ОСОБА_1 ОСОБА_2 (згідно договору повірений) та ТОВ «Правозахисна група «Варта» (згідно договору замісник) було укладено договір доручення № 54/12/13-зд, за умовами якого було передбачено виконання ряду зобов'язань як зі сторони повіреного, так і зі сторони довірителя (а.с.6-7).

07 лютого 2014 року ТОВ «Правозахисна група «Варта» та ОСОБА_1 було підписано додаток № 2 до договору № 54/12/13-з від 20 грудня 2013 року відповідно до п. 3 якого було визначено наступні юридичні послуги: підготовка позовної заяви; у випадку отримання рішення суду першої/апеляційної інстанції не на користь замовника - підготовка апеляційної/касаційної скарги до відповідного суду (а.с.47).

На виконання умов зазначеного вище договору ОСОБА_1 сплатив суму вартості послуг у розмірі 12 125,00 грн., про що свідчать копії квитанції від 18 грудня 2013 року на суму 3 050 ,00 грн., від 29 січня 2014 року на суму 1 000,00 грн., від 24 квітня 2014 року на суму 3 045,00 грн., від 11 червня 2014 року на суму 3 000,00 грн., від 06 березня 2014 року на суму 2 030,00 грн. (а.с.8).

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Правозахисна Група «Варта» та ОСОБА_2 про захист прав споживача шляхом розірвання договору про надання юридичних послуг та договору доручення, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що послуга, передбачена договором про надання юридичних послуг № 54/12/13-з від 20 грудня 2013 року, не була надана належним чином, оскільки сформований та поданий пакет документів не відповідав вимогам діючого законодавства, у зв'язку з чим його звернення про безоплатне виділення земельної ділянки було відхилено.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

За правилами ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України закріплено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 14 договору про надання юридичних послуг № 54/12/13-з від 20 грудня 2013 року встановлено, що договір діє з моменту його підписання сторонами і протягом трьох календарних років.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено, що протягом строку дії договору про надання юридичних послуг й до моменту подачі ОСОБА_1 позову до суду, ТОВ «Правозахисна група «Варта» зобов'язання за договором виконувало.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктами 8, 9 договору про надання юридичних послуг №54/12/13-з від 20 грудня 2013 року передбачено порядок дострокового розірвання договору. Так договір може бути розірваний за згодою сторін шляхом підписання акту виконаних робіт із зазначенням обсягу наданих послуг та їх оплати замовником. При цьому договір може бути розірваний за заявою замовника з попереднім письмовим повідомленням виконавця не менше ніж за 2 місяці до дати його розірвання. В цьому випадку кошти, сплачені за умовами договору, повертаються замовнику за винятком 30% від вартості ненаданих послуг в термін, погоджений сторонами.

Акту виконаних робіт/наданих послуг сторонами підписано не було.

Як вбачається зі змісту договору про надання юридичних послуг №54/12/13-з від 20 грудня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до ТОВ «Правозахисна група «Варта» та ОСОБА_2 з проханням надати правову допомогу з питання реалізації права на безкоштовне отримання землі в порядку ст. 118 ЗК України, у зв'язку з чим було укладено договір №54/12/13-з про надання юридичних послуг та договір доручення №54/12/13-зд, а тому тлумачення ОСОБА_1, що умови договорів, які укладені між сторонами, були б виконані лише у разі отримання ним безоплатно земельної ділянки в межах м. Києва є хибним.

ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів істотного порушення договору другою стороною.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 та розірвання договорів і відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Всі викладені у апеляційній скарзі обставини проаналізовані судом у сукупності з іншими доказами по справі, висновки суду є повністю мотивованими і підстав для сумніву у їх обґрунтованості не вбачається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 15 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: О.В. Борисова

А.А.Пікуль