Справа № 712/1563/15ц
Провадження № 2/712/1014/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді - Романенко В.А.
при секретарі - Таран А.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, посилаючись на те, що 06.08.2014 року о 13:50 год. ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем Opel Sintra д/н НОМЕР_1, в м. Черкаси по вул. Дахнівській, навпроти буд. № 1, на дорозі з двостороннім рухом, що має по дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, створивши аварійну ситуацію автомобілю Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_2, що належить позивачу, під керуванням його сина ОСОБА_3, змусивши водія різко змінити напрямок руху, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення між ними, чим порушив п.2.3.б), 11.4 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Наведене свідчить про те, що ДТП сталася саме з вини відповідача.
Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 05 від 16.01.2015 року вартість матеріального збитку заподіяного позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля складає 120497 грн. Позивач поніс витрати по оплаті даного дослідження в розмірі 550 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.
Також позивачу завдано моральну шкоду в розмірі 5000 грн.
Внаслідок пошкодження автомобіля, позивач переніс стресову ситуацію, був змушений витрачати свій час на клопоти по збору доказів для підтвердження позову, звернення в судові інстанції, випробовував незручності в зв'язку з неможливістю користуватися пошкодженим автомобілем, який був пошкоджений внаслідок ДТП, усе це порушило склад його життя і спричиняло моральні страждання. Крім того позивач поніс душевні страждання від самого факту ушкодження майна та від небажання винної особи відшкодувати шкоду у добровільному порядку. У результаті дій відповідача був зірваний ряд життєвих планів позивача, порушений звичайний уклад існування.
Всі ці обставини в своїй сукупності змушували позивача докладати зусиль для організації свого життя.
Розмір моральної шкоди визначений з врахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості і достатній для відновлення душевного стану позивача.
Крім того, позивачем були понесені витрати по оплаті судового збору та юридичної допомоги. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 06.08.2014 року о 13:50 год. ОСОБА_2, керуючи власним автомобілем Opel Sintra д/н НОМЕР_1, в м. Черкаси по вул. Дахнівській, навпроти буд. № 1, на дорозі з двостороннім рухом, що має по дві смуги для руху в одному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, створивши аварійну ситуацію автомобілю Mitsubishi Lancer д/н НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під керуванням його сина ОСОБА_3, змусивши водія різко змінити напрямок руху, який рухався в зустрічному напрямку, внаслідок чого відбулося зіткнення між ними, чим порушив п.2.3.б), 11.4 ПДР України. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками.
Наведене свідчить про те, що ДТП сталася саме з вини відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.
Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно висновку автотоварознавчого дослідження № 05 від 16.01.2015 року вартість матеріального збитку заподіяного позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля складає 120497 грн. Позивач поніс витрати по оплаті даного дослідження в розмірі 550 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.
Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.
Статтею 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно з поважних причин помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Відповідно до ст. 2 цього Закону відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним Кодексом України, Законом України «Про страхування» та іншими законами і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.
Згідно ч.3 ст. 998 ЦК страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Стаття 22 цього Кодексу до реальних збитків відносить втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.
Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.
Тобто, виходячи із суті такого страхування Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди.
Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Правова позиція Верховного Суду України від 4 червня 2014 року № 6-49 цс 14. Так, пунктом 32.7 статті 32 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» чітко встановлено, що шкоду, пов'язану з втратою товарного вигляду транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Натомість у Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженій наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, міститься поняття «втрата товарної вартості транспортного засобу», а поняття «втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу» не використовується.
Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 указаного Закону, статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 зазначеної Методики дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.
Виходячи із зазначеної норми, на ОСОБА_2 може бути покладена відповідальність за заподіяну позивачу шкоду у разі коли розмір заподіяної шкоди перевищує ліміт страхового відшкодування страховика.
Також позивач стверджує, що йому була завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що внаслідок пошкодження автомобіля, позивач переніс стресову ситуацію, був змушений витрачати свій час на клопоти по збору доказів для підтвердження позову, звернення в судові інстанції, випробовував незручності в зв'язку з неможливістю користуватися пошкодженим автомобілем, який був пошкоджений внаслідок ДТП, усе це порушило склад його життя і спричиняло моральні страждання. Крім того позивач поніс душевні страждання від самого факту ушкодження майна та від небажання винної особи відшкодувати шкоду у добровільному порядку. У результаті дій відповідача був зірваний ряд життєвих планів позивача, порушений звичайний уклад існування. Всі ці обставини в своїй сукупності змушували позивача докладати зусиль для організації свого життя. Моральна шкода у розмірі 5000 грн. визначена з врахуванням вимог розумності, виваженості і справедливості і достатня для відновлення душевного стану позивача.
У відповідності до положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода серед іншого полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.
На підставі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.
Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) суд вважає, що заявлена позивачем моральна шкода підлягає до повного задоволення в сумі 5000 грн., які підлягають до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача, оскільки саме діями відповідача була нанесена шкода позивачу.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за проведення експертного дослідження в розмірі 550 грн., судові витрати в розмірі 765,47 грн.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, суд, -
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: