УхвалА

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення інфляційних втрат за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_5 діючи в свої інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з ОСОБА_6, якого визнано винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, на відшкодування майнової та моральної шкоди рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 25 червня 2012 року та рішенням апеляційного суду Сумської області від 15 серпня 2012 року стягнуто на його користь моральну шкоду в розмірі 50 тис. грн та 100 тис. грн в рахунок відшкодування моральної шкоди завданої ОСОБА_5, 10 774 грн 32 коп. на відшкодування майнової шкоди, пов'язаної з витратами на поховання, виготовлення та установку пам'ятника, на поминальний обід, шкоду у зв'язку з втратою годувальника завдану малолітній ОСОБА_5, за період з 14 листопада 2003 року по червень 2012 року в розмірі 12 436 грн 38 коп., а з липня 2012 року стягнуто щомісячно по 231 грн 22 коп. до досягнення ОСОБА_5 повноліття. Проте в добровільному порядку ОСОБА_6 не виконує зазначені рішення суду.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_5 діючи в свої інтересах та в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5, просив стягнути на користь ОСОБА_5 інфляційні втрати нараховані на: стягнуту суму моральної шкоди в розмірі 100 тис. грн за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року; стягнуту суму шкоди у зв'язку з втратою годувальника в розмірі 12 436 грн 38 коп. за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року; борг по щомісячним платежам по відшкодуванню шкоди, у зв'язку з втратою годувальника (1 липня 2012 року - 31 травня 2015 року) в розмірі 6 692 грн 71 коп. за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року. На його користь інфляційні втрати нараховані на: стягнуту суму моральної шкоди в розмірі 50 тис. грн за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року, стягнуту суму майнової шкоди в розмірі 10 774 грн 32 коп. за вирахуванням сплачених 200 грн за період з 1 квітня 2015 року по 31 травня 2015 року.

Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 9 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 інфляційні втрати в загальній сумі 19 665 грн 83 коп. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 інфляційні втрати в загальній сумі 9 999 грн 61 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позову відмовити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що відшкодування заподіяної злочином майнової та моральної шкоди є грошовим зобов'язанням, у зв'язку з цим на правовідносини які виникли між сторонами розповсюджується положення ст. 625 ЦК України.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-113 цс 14 від 1 жовтня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 9 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта