АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/372/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 47 Токова С. Є.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І. , Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М.М., Анкудінові О.І.,

з участю: представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8,

відповідачів ОСОБА_9, ОСОБА_10 та їх адвоката ОСОБА_11

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційні скарги ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною та за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою і за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

01 лютого 2013 року ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору міни від 26 вересня 2000 року позивачу на праві приватної власності належить будинковолодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1.

Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 398 кв. м.

ОСОБА_7, бажаючи реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, 16 серпня 2012 року подала до Черкаської міської ради заяву про передачу їй у приватну власність (приватизацію) земельної ділянки площею 398 кв.м. по АДРЕСА_1.

21 серпня 2012 року Департамент містобудування Черкаської міської ради повідомив її про необхідність здійснення розробки технічної документації із землеустрою. Для виготовлення технічної документації із землеустрою позивачка звернулася до приватного підприємця ОСОБА_12, який виконав топографічну зйомку вказаної земельної ділянки для узгодження її меж між суміжними землекористувачами.

При обмірах було встановлено, що фактичний розмір земельної ділянки на сьогоднішній день складає 398 кв. м., тобто співпадає з розміром, який визначений і закріплений органом місцевого самоврядування.

30 жовтня 2012 року був складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки, але відповідачі вказаний акт не підписали.

Тому просить суд: - встановити порядок користування земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, згідно акту визначення та погодження меж від 30 жовтня 2012 року, складеного приватним підприємцем ОСОБА_12

- визнати відмову ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підписати акт про визначення та погодження меж земельної ділянки від 30.10.2012 року - безпідставною;

- дозволити Черкаській міській раді приватизацію земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 без згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_10

02 квітня 2013 року ОСОБА_10 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 30.07.2002 року вона є власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2.

Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 264 кв.м. Відповідно до технічного паспорту загальна площа ділянки по фактичному користуванню складає 259 кв.м.

02 квітня 2013 року ОСОБА_9 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору дарування від 17.12.2009 року він є власником 29/50 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3.

Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 357 кв.м. Відповідно до технічного паспорту на його домоволодіння загальна площа ділянки по фактичному користуванню складає 356 кв.м.

В зустрічних позовах відповідачі ОСОБА_10 і ОСОБА_9 також вказали, що їх домоволодіння межують з домоволодінням позивачки ОСОБА_7 Межі між домоволодіннями ОСОБА_7 та їх не визначені, внаслідок чого виникають постійні суперечки.

30 жовтня 2012 року приватним підприємцем ОСОБА_12 складений акт визначення та погодження меж земельної ділянки в натурі землекористувача ОСОБА_7, яким не передбачено та не надано їм, як суміжним землекористувачам, можливість для доступу та обслуговування своїх частин будинків.

Даний акт ущемляє їх права та законні інтереси як землекористувачів, оскільки ОСОБА_7 самовільно, без погодження та недотримання будівельних норм побудувала двоповерховий будинок, який у ОСОБА_10 затіняє вікна її кухні, а у ОСОБА_9 в зв'язку з цим межа між їх домоволодіннями стала вдвічі меншою від попередньої забудови і складає менше 1метра.

Тому ОСОБА_10 просить суд: - відновити межі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1;

- усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою шляхом надання доступу для обслуговування своєї частини будинку, зрубати гілля дерева, яке затіняє вікна спальні будинку АДРЕСА_2 та розібрати самовільно збудований гараж.

ОСОБА_9 просить суд: - відновити межі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1;

- усунути перешкоди у користуванні його земельною ділянкою шляхом надання доступу для обслуговування своєї частини будинку, влаштувати необхідні., інженерно технічні заходи, щоб запобігти стіканню атмосферних опадів на територію його земельної ділянки, та викопати кущі, які затіняють вікна його будинку.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 квітня 2013 року зустрічні позовні заяви ОСОБА_10, ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково.

Вирішено відновити межі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_2 (користувач ОСОБА_10, та по АДРЕСА_1 (користувач ОСОБА_7) в м. Черкаси, згідно першого варіанту висновку № 9/буд. судової земельно-технічної експертизи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково.

Вирішено відновити межі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_3 (користувач ОСОБА_9) та по АДРЕСА_1 (користувач ОСОБА_7) в м. Черкаси, згідно першого варіанту висновку № 9/буд. судової земельно-технічної експертизи.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_10, вважаючи, що рішення в частині її позовних вимог про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою є неправомірним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_10 задовольнити повністю.

Відновити межі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 згідно другого варіанту висновку № 9/буд. судової земельної-технічної експертизи;

- усунути перешкоди ОСОБА_10 у користуванні земельною ділянкою шляхом надання доступу для обслуговування своєї частини будинку, зрубати гілля дерева, яке затіняє вікна спальні, та розібрати самовільно збудований гараж.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною залишити без змін.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9, вважаючи, що рішення в частині його позовних вимог про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою є неправомірним та таким, що не відповідає фактичним обставинам справи, просить його скасувати та ухвалити по справі нове, яким його зустрічний позов задовольнити повністю.

Відновити межі між земельними ділянками, розташованими по АДРЕСА_3 та АДРЕСА_1, згідно другого варіанту висновку № 9/буд. судової земельної-технічної експертизи;

- усунути перешкоди ОСОБА_9 у користуванні земельною ділянкою шляхом надання доступу для обслуговування своєї частини будинку, влаштувати необхідні інженерно технічні заходи, щоб запобігти стіканню атмосферних опадів на територію його земельної ділянки, та викопати кущі, які затіняють вікна його будинку.

Рішення в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_7, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивачкою не доведено про правильність встановлення порядку користування її земельною ділянкою, розташованою по АДРЕСА_1, згідно акту визначення та погодження меж від 30 жовтня 2012 року, складеного приватним підприємцем ОСОБА_12 Крім того, суд вважає, що вимоги ОСОБА_7 про визнання безпідставною відмову ОСОБА_9 та ОСОБА_10 підписати акт про визначення і погодження меж земельної ділянки від 30.10.2012 року та про надання дозволу Черкаській міській раді на приватизацію її земельної ділянки, розташованої по АДРЕСА_1 без згоди ОСОБА_9 та ОСОБА_10 є безпідставними, а захист її інтересів у такий спосіб є неналежним.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважаючи його законним та обґрунтованим .

Що стосується вимог ОСОБА_9 за його зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою шляхом надання доступу до частини будинку, для облаштування частини будинку, та вимог ОСОБА_10 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою для надання доступу до частини будинку, зобов'язання відповідача розібрати самовільно збудований гараж, то суд вказав у рішенні, що їх вимоги належними та допустимими доказами не підтверджені, питання щодо надання доступу до частин будинків повинні вирішуватись шляхом встановлення земельного сервітуту.

При цьому суд вважав за доцільне відновити межі між суміжними земельними ділянками сторін відповідно до першого варіанту, запропонованому експертом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що стосується відмови в задоволенні в частині зустрічних вимог, вважаючи його законним та обґрунтованим. Разом з тим, висновки суду в частині часткового задоволення позову, є передчасними та таким, що зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права, з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі договору міни від 26 вересня 2000 року ОСОБА_7 на праві приватної власності належить будинковолодіння, розташоване по АДРЕСА_1(а.с. 6)

Згідно рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 398 кв. м. (а.с. 13)

ОСОБА_7, бажаючи реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, що перебуває у неї в користуванні, звернулась до Черкаської міської ради з відповідною заявою від 16.08.2012 р.(а.с. 10).

Орган місцевого самоврядування надав позивачу дозвіл на розробку технічної документації. Під час виготовлення технічної документації було проведено геодезичну зйомку та складено акт визначення та погодження меж земельний в натурі (на місцевості) та передачі межових знаків на зберігання землекористувачу (а.с. 10).

Вищевказаний акт відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_10, як суміжними землекористувачами, не підписаний.

Рішенням Комісії по вирішенню земельних спорів у межах міста Черкаси № 89 від 29.11.2012 року вирішено, що у зв'язку з неможливістю вирішення земельного спору та недосягненням згоди між власниками домоволодінь по АДРЕСА_1 громадянкою ОСОБА_7, по АДРЕСА_3 гр. ОСОБА_9, рекомендовано сторонам даного спору звернутись до суду (а.с. 15).

Судом також встановлено, що на підставі договору дарування від 30.07.2002 року ОСОБА_10 являється власником домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_2 (а.с. 36).

Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 264 кв.м. (а.с. 37). Відповідно до технічного паспорту загальна площа ділянки по фактичному користуванню складає 259 кв.м.(а.с. 38).

Згідно комісійного акту від 28.02.2013 р, головою КСН мікрорайону «Центральний» Жалба Т.Л., та членами комісії Тіщенко М.П., Кияшко А.А. встановлено, що при обстежені домоволодіння ОСОБА_10 зі сторони домоволодіння АДРЕСА_1, побудований сарай на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_7 (домоволодіння АДРЕСА_1) затіняє вікна кухні, яка розташована на земельній ділянці ОСОБА_10, водостік даного сараю розташований таки чином, що атмосферні опади з покрівлі будинку стікають під кухню ОСОБА_10. Із-за цього утворився грибок, який розташований на стінах кухні (а.с. 44).

На підставі договору дарування від 17.12.2009 року ОСОБА_9 являється власником 29/50 частин домоволодіння, розташованого по АДРЕСА_3 (а.с. 55).

Рішенням виконкому Черкаської міської ради № 1067 від 06.10.1956 року за даним домоволодінням в постійне безстрокове користування закріплена земельна ділянка площею 357 кв.м. (а.с.56).

Відповідно до технічного паспорту на його домоволодіння загальна площа ділянки по фактичному користуванню складає 356 кв.м.(а.с. 58).

Згідно комісійного акту від 28.02.2013 р., головою КСН мікрорайону «Центральний» Жалба Т.Л., та членами комісії Тіщенко М.П., Кияшко А.А., встановлено, що при обстежені домоволодіння ОСОБА_9 зі сторони домоволодіння АДРЕСА_1, побудований двохповерховий будинок на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_7 (домоволодіння АДРЕСА_1), затіняє вікна будівлі, яка розташована на земельній ділянці ОСОБА_9, водостік даного будинку розташований таки чином, що атмосферні опади з покрівлі будинку стікають під будинок ОСОБА_9 Із-за цього будинок останнього став руйнуватися і стіна від постійної вологи обвалилася. Для її відновлення потрібний капітальний ремонт. (а.с. 63).

Згідно роз'яснень, викладених у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

В силу ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України власник земельної ділянки має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч.3 ст. 152 ЗК України шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (с.16 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

За ч.ч.2,3 ст.158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей.

Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах.

Згідно зі ст.106, 158 ЗУ спір про встановлення чи відновлення меж земельних ділянок, що перебувають у власності й користуванні громадян, не підвідомчий судам.

Крім того, наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18 травня 2010 року №376, зареєстрованим у міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, затверджено Інструкцію про встановлення (відновлення меж земельних ділянок в натурі( на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, якою визначено механізм відновлення меж земельних ділянок на місцевості.

За ч.5 ст.158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

Як встановлено в судовому засіданні і про це підтвердили всі учасники судового розгляду, між їх домоволодіннями межі земельних ділянок не встановлені, будь-якого рішення щодо встановлення меж органом місцевого самоврядування не приймалося. Тому і відновити межі, яких не існує, як просять у своїх вимогах ОСОБА_9 і ОСОБА_10, в даному випадку, неможливо.

За таких обставин, районний суд не врахував вище зазначені положення законодавства та ухвалив незаконне рішення по даному питанню, вийшовши за межі компетенції суду при розгляді вказаного спору.

Щодо вимог позивачів за зустрічним позовом про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ОСОБА_9- шляхом надання доступу до частини будинку, для облаштування частини будинку, та ОСОБА_10 - про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою для надання доступу до частини будинку, то висновок суду про ненадання позивачами належних доказів в підтвердження таких позовів, є правильним.

Надані акти від 28.02.2013 року є лише інформаційними доказами, оскільки складені не спеціалістами, а головою комітету самоорганізації населення та двома членами комісії без зазначення їх посад та спеціальностей.

Суд в рішенні вірно вказав, що питання щодо надання доступу до частин будинків можуть вирішуватися шляхом встановлення земельного сервітуту, адже в матеріалах справи відсутні будь-які висновки, яким чином зі сторони ОСОБА_7 порушуються права обох відповідачів (позивачів) у користуванні їхнім майном, оскільки в судовому засіданні сторони дали пояснення, що всіма ними проводилися самочинні добудови і тому при їх будівництві можливі порушення будівельних норм.

Разом з тим, підставою встановлення сервітуту є відсутність у відповідачів можливості задовольнити свої потреби іншим способом і не інакше, як встановленням права на користування чужим майном шляхом встановлення сервітуту.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 ЗК України право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками).

Земельний сервітут може бути встановлений договором між особою, яка вимагає його встановлення, та власником (володільцем) земельної ділянки (ч. 2 ст. 402 ЦК України).

Слід зауважити, що позовні вимоги ОСОБА_10 та ОСОБА_9 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом надання доступу для обслуговування своєї частини будинку є такими, що передбачають можливість встановлення земельного сервітуту, оскільки право земельного сервітуту по суті є можливістю обмеженого використання чужої земельної ділянки (ділянок) в певних цілях.

За змістом ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив).

Що стосується вимог ОСОБА_10 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в т.ч. розібрати самовільно збудований гараж, то такі вимоги, викладені в позовній заяві, позивачкою не ґрунтуються на нормах матеріального права та не підтверджені відповідними доказами, як щодо самочинного будівництва гаража так і щодо необхідності його розібрати.

Таким чином, виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині визначення варіанту користування спірною земельною ділянкою між сторонами є незаконним і підлягає скасуванню, відповідно до положень ч.3 ст.303 ЦПК, так як встановлено неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права. В частині відмови в решті позовних вимог за зустрічними позовами рішення є законним, справедливим та обгрунтованим. Доводи апеляційних скарг, за встановлених обставин, не впливають на висновки суду по суті спору і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни рішення суду в цій частині.

Оскільки позивачка ОСОБА_7 не оскаржувала рішення в частині відмови у задоволенні її позовних вимог, колегія суддів не вважає за необхідне детально аналізувати його в цій частині, відповідно до положень ч.3 ст.303 ЦПК, так як судом не встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення в цій частині.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 11 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною, за зустрічним позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, та за зустрічним позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою змінити, скасувавши його в частині часткового задоволення зустрічних позовів.

Ухвалити по справі в цій частині нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_9 до ОСОБА_7 про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, відмовити повністю.

Рішення в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа: Черкаська міська рада, про встановлення порядку користування земельною ділянкою та визнання відмови безпідставною, залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :