Справа № 2/172/11 Головуючий у І інстанції Зуй Т.С.
Провадження № 22-ц/780/1567/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська
Категорія 47 03.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_2 про роз'яснення рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_2 звернулася із заявою про роз'яснення рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року за її позовом до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя в частині зобов'язання ОСОБА_1 сплатити на її користь різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд в сумі 40911,99 грн.

Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року заяву задоволено, роз'яснено пункт резолютивної частини рішення, яким зобов'язано ОСОБА_1 сплатити ОСОБА_2 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд в сумі 40911 грн. 99 коп., що означає «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд в сумі 40911 грн. 99 коп.».

Відповідач ОСОБА_1, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року та відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про роз'яснення рішення.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про роз'яснення рішення, суд першої інстанції виходив із того, що в мотивувальній частині рішення чітко встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини, тому суд прийшов до висновку про задоволення вказаної заяви, роз'яснивши, що лінгвістичне значення словосполучень «Зобов'язати ОСОБА_1 сплатити…» означає «Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд в сумі 40911 грн. 99 коп.».

Однак з такими висновками колегія суддів не може погодитися із наступних підстав.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя, поділено між сторонами будинок з відступом від ідеальних часток з виплатою грошової компенсації відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 10692/10693/12-43 від 09 січня 2013 року, зобов'язано ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд в сумі 40911,99 грн.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 07 квітня 2014 року рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 червня 2013 року в частині поділу рухомого майна скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 про поділ рухомого майна подружжя відмовлено та доповнено рішення в частині поділу в натурі житлового будинку з надвірними будівлями, яким зобов'язано ОСОБА_1 провести за свій рахунок ремонтно-будівельні роботи по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями будинку.

Відповідно до ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Колегія суддів звертає увагу, що при зверненні до суду 04 липня 2014 року із заявою про роз'яснення рішення (а. с. 80 том 2) позивачем не обґрунтовано, в чому полягає незрозумілість рішення. Лише при поданні апеляційної скарги позивач вказала, що виконавчий лист № 2/381/352/2013 від 06 червня 2014 року про зобов'язання ОСОБА_1 сплатити на її користь різницю в частках вартості житлового будинку в сумі 40911,99 грн. не був прийнятий до виконавчого провадження з примусового виконання з посиланням на відсутність у резолютивній частині рішення суду рішення про стягнення цих коштів з ОСОБА_1, а тому просила роз'яснити державному виконавцю, що «зобов'язати сплатити» необхідно розуміти як «стягнути» (а. с. 95 т. 2).

При цьому суд першої інстанції при розгляді заяви про роз'яснення рішення не зажадав від заявника уточнень щодо мотивів подання заяви про роз'яснення рішення, зокрема в чому полягає незрозумілість рішення суду першої інстанції і при постановленні ухвали фактично виходив із мотивів, наведених лише в апеляційній скарзі, які під час подання заяви були в ній відсутні.

Як вбачається із матеріалів справи, 13 червня 2014 року головним державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа). Так, за змістом даної постанови, 06 червня 2014 року видано виконавчий документ про зобов'язання ОСОБА_1 провести за свій рахунок ремонтно-будівельні роботи по забезпеченню ізольованого користування приміщеннями будинку, визначені відповідно до висновку повторної судової будівельно-технічної експертизи № 106/92/10693/12-43 від 09 січня 2013 року, а саме: влаштувати вхідний проріз в приміщенні 1-4 для входу в будинок; замурувати дверний проріз між приміщеннями 1-2 та 1-3; влаштувати перегородку поперек кімнати 1-4 на відстані 1,2 м. від однієї сторони кімнати та 3,75 м. довжиною 2,20 м.; влаштувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-4*. Зобов'язати ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд в сумі 40911,99 грн. Стягнути з ОСОБА_1 3939,60 грн. витрат за проведення експертизи (а. с. 140 т. 2).

Даною постановою державний виконавець встановив, що виконавчий лист № 2/381/352/2013 від 06 червня 2014 року передбачає два види виконання, а саме майнового характеру та зобов'язального, для виконання яких Законом України «Про виконавче провадження» передбачено різні умови та строки. З метою виконання рішення Фастівського міськрайонного суду № 2/381/352/2013 від 19 червня 2013 року заявнику необхідно пред'явити до відділу державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції для примусового виконання два виконавчих документи, а саме виконавчий лист зобов'язального характеру та виконавчий лист про стягнення коштів.

Таким чином, згідно даної постанови причиною для відмови у відкритті виконавчого провадження є поєднання в одному виконавчому листі двох видів виконання - майнового характеру та зобов'язального. Із постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження не вбачається, що лінгвістичне словосполучення «Зобов'язати ОСОБА_1 сплатити на користь ОСОБА_2 різницю в частках вартості житлового будинку, надвірних будівель та споруд в сумі 40911,99 грн.» є неприйнятним для державного виконавця.

Дані обставини судом першої інстанції взагалі були залишені поза увагою.

Відтак, суду першої інстанції при вирішенні заяви про роз'яснення рішення необхідно було перевірити, чи дійсно рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, чи взагалі існують підстави для роз'яснення рішення, чи звернення до суду із заявою про роз'яснення рішення є в даному випадку належним способом захисту прав заявника.

Крім того, при задоволенні в такий спосіб заяви про роз'яснення рішення, суд першої інстанції в порушення вимог ст. 221 ЦПК України вдався до зміни змісту резолютивної частини рішення.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції, оскільки постановлена з порушенням порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Фастівського міськрайонного суду Київської області від 21 січня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.