УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про стягнення недоотриманої одноразової допомоги у зв'язку зі смертю на виробництві, стягнення індексації та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік ОСОБА_5, який працював на той час електрослюсарем на дільниці «Формовочний» загинув під час виконання робіт на робочому місці від враження електричним струмом 1000 вт.

Наказом від 27 квітня 1998 року № 169 Відкритого акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Часівоярський вогнетривкий комбінат» (далі - ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат») позивачу була призначена до виплати одноразова допомога в сумі 10 710 грн 60 коп. у зв'язку зі смертю ОСОБА_5 на виробництві та зменшена у зв'язку зі встановленням вини загиблого у розмірі 50 % до суми 5 358 грн 30 коп.

Посилаючись на те, що зменшення одноразової допомоги до 50 % не передбачено чинним законодавством, позивач просила суд стягнути на її користь 5 358 грн 30 коп. - 50 % недоотриманої одноразової допомоги, а також суми індексації на інфляцію та коригування відповідно до коефіцієнтів підвищення розміру мінімальної заробітної плати за період з 27 квітня 1998 року по дату ухвалення рішення, 10 тис. грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної у зв'язку з незаконним зменшенням одноразової допомоги.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року та ухвали апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що правовідносини, які виникли між сторонами пов'язані з виплато одноразової допомоги у в зв'язку зі смертю потерпілого, регулюються законодавством чинним на час спірних правовідносин, а саме ст. 456 ЦК України (в редакції 1963 <nau://ukr/1540-06|st456> року), Законом України «Про охорону праці» <nau://ukr/2694-12> (ст. 11), Правилами відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472 <nau://ukr/472-93-п> (далі - Правила).

Відповідно до приписів вказаного законодавства у разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не менше п'ятирічного заробітку і, крім того, не менше однорічного заробітку потерпілого на кожного утриманця, а також на його дитину, яка народилася після його смерті.

Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено факт невиконання потерпілим вимог нормативних актів з охорони праці, розмір одноразової допомоги може бути зменшено в порядку, що визначається трудовим колективом за поданням власника та профспілкового комітету підприємства, але не більш як на 50 відсотків.

Доводи касаційної скарги щодо того, що зменшення розміру одноразової допомоги стосується лише потерпілого, а не членів сім'ї загиблого не ґрунтуються на нормах законодавства.

Так, п. 10 Правил регламентовано, що у разі смерті потерпілого розмір одноразової допомоги його сім'ї повинен бути не менше п'ятирічного заробітку і, крім того, не менше однорічного заробітку потерпілого на кожного утриманця, а також на його дитину, яка народилася після його смерті. Якщо комісією з розслідування нещасного випадку встановлено факт невиконання потерпілим вимог нормативних актів з охорони праці, розмір одноразової допомоги може бути зменшено в порядку, що визначається трудовим колективом за поданням власника та профспілкового комітету підприємства, але не більш як на 50 відсотків.

Пунктом 5.19 Колективного договору на 1998 рік передбачено, що у випадку, якщо нещасний випадок стався внаслідок порушення потерпілим вимог нормативних актів з охорони праці, розмір одноразової допомоги зменшується на 50 %. Факт наявності вини потерпілого встановлюється комісією з розслідування нещасного випадку.

Відповідно до п. 36 Правил рішення про відшкодування шкоди оформляється наказом (розпорядженням) власника, в якому зазначаються особи, яким установлюється відшкодування шкоди, його розміри потерпілому або кожному членові сім'ї потерпілого, а також терміни виплати. Копія наказу (розпорядження) власника про відшкодування шкоди або мотивована письмова відмова вручається заінтересованій особі протягом 10 днів з дня прийняття рішення.

Також, не встановлено порушення судами застосування норм матеріального права, а саме ст. 450 ЦК УРСР, оскільки спеціальною нормою у даних правовідносинах є ст. 456 ЦК УРСР.

Таким чином, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня