Справа № 2/359/2505/14 Головуючий у І інстанції Чирка В.В.
Провадження № 22-ц/780/1140/15 Доповідач у 2 інстанції Сушко
Категорія 29 25.02.2015
УХВАЛА

Іменем України

25 лютого 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого судді: Сушко Л.П.,

суддів: Лащенка В.Д., Кулішенка Ю.М.

при секретарі: Лопатюк В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що 11 серпня 2013 року о 20 годині 00 хвилин в м. Борисполі на перехресті вулиць Лютнева-Шевченка, ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_4, виїжджаючи з другорядної дороги на головну, не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» ПДР України, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1, під керуванням ОСОБА_3, який виконував маневр повороту з головної дороги на другорядну з правого боку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідно до постанови Бориспільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Постановою Апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2013 року постанову Бориспільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року залишено без змін. На момент ДТП ОСОБА_2 не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. 14 серпня 2013 року за наслідками отриманих механічних пошкоджень автомобіля «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_2, на станції технічного обслуговування ТОВ «Ніко-Україна» був складений рахунок, згідно якого вартість ремонтних робіт складає 8818,16 грн. 14 серпня 2013 року на станції технічного обслуговування ТОВ «Ніко-Україна» було складено наряд-замовлення на виконання робіт на загальну суму 564,48 грн., які були сплачені позивачем. В червні 2014 року МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 2474,94 грн. 18 серпня 2014 року позивач звернувся до ПП ОСОБА_5, який у відповідності до свідоцтва платника єдиного податку здійснює роботи по технічному обслуговуванню та ремонту автотранспортних засобів, щодо ремонту автомобіля та в цей же день було придбано автомобільний диск «Mitsubishi» R16 вартістю 1760,00 грн.. У зв'язку з цим просив суд стягнути з ОСОБА_2 на його користь 6409,54 грн. завданої матеріальної шкоди, 2000,00 грн. моральної шкоди та 4000,00 грн. понесених витрат на правову допомогу.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2014 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на його незаконність порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що у зв'язку з відсутністю коштів він не мав можливості усунути пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, а МТСБУ лише в червні прийняло рішення про виплату відшкодування шкоди, а тому лише в серпні 2014 року зміг відновити йому належний автомобіль. Вважає, що сам факт пошкодження майна є для нього психотравмуючою обставиною, а тому є всі підстави для відшкодування йому моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, відмовляючи в задоволені позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, що позов заявлений не правомірно, оскільки позивачу МТСБУ було відшкодовано шкоду завдану його автомобілю в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2474,94 грн. А тому підстав для повторного стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, виходив з відсутності доказів на підтвердження заявлених вимог. Позивачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. За правилами Закону України "Про страхування" страхове відшкодування здійснюється страховиком.

При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п.39.2 ст.39 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" одним із основних завдань МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

З наведених норм Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" випливає, що Бюро відшкодовує шкоду у разі її заподіяння транспортним засобом третіх осіб.

Відповідно до пп."а" п.41.1 ст.41 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, зокрема у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винної особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Встановлено, що ОСОБА_1 є власником автомобіля марки «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_2, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 (а.с.8).

Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду про адміністративне правопорушення від 22 листопада 2013 року встановлено, що 11 серпня 2013 року о 20 годині 00 хвилин в м. Бориспіль на перехресті вулиць Лютнева-Шевченка, ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Ford Fiesta», номерний знак НОМЕР_1, виїжджаючи з другорядної дороги на головну не виконав вимогу дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу», внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, який виконував маневр повороту з головної дороги на другорядну з правого боку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п.п. 8.1,16.4, 16.11 ПДР України, вказаною постановою встановлено і повністю доведено вину ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження по справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с.11).

Постановою Апеляційного суду Київської області від 18 грудня 2013 року вказану постанову Бориспільського міськрайонного суду від 22 листопада 2013 року без змін (а.с.12-14).

Встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 не була застрахована, тому МТСБУ на підставі протоколу огляду транспортного засобу від 15 березня 2014 року (а.с.52) та звіту №520 про оцінку автомобіля від 18 березня 2014 року (а.с.53-55) було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 2474,94 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №6537 від 27 червня 2014 року (а.с.56-а).

З урахуванням наведеного, колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволені позову, оскільки позивачу МТСБУ було відшкодовано шкоду завдану його автомобілю в результаті дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 2474,94 грн.. Позивачем вимоги до МТСБУ щодо не повного відшкодування матеріальної шкоди не пред'являлись. А тому підстав для стягнення з ОСОБА_2 матеріальної шкоди відсутні, а відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції, законно виходив з того, що відсутні докази на підтвердження заявлених вимог, крім того позивач не зазначив у позові яких саме душевних страждань він зазнав у зв'язку із пошкодженням його майна. Позивачем дані обставини не спростовані належними та допустимими доказами.

Судом, вірно не прийнято до уваги посилання позивача на акт здачі-прийняття робіт №131 від 20 серпня 2014 року (а.с.25) відповідно до якого ПП ОСОБА_5 здійснив ремонтні роботи автомобіля марки «Mitsubishi», номерний знак НОМЕР_2, оскільки дорожньо-транспортна пригода внаслідок, якої автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень сталась 11 серпня 2013 року, тобто через рік після настання ДТП.

Також, судом вірно не прийняті посилання позивача про розмір шкоди на наряд-завмовлення №11499/00008628 від 14 серпня 2013 року, виконаного ТОВ «Ніко-Україна», відповідно до якого сума до сплати становить 8818,16 грн., оскільки позивачем не надано суду доказів, щодо проведення оплати по зазначеній накладній.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції викладених в рішенні не спростовують.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скаргі.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвалу може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду по розгляду цивільних та кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: