БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/5219/15-ц
провадження № 2/361/2511/15
РІШЕННЯ

Іменем України

/заочне/

25 вересня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Броварський РВ УДМС України в Київській області в особі сектору у справах громадянства і реєстрації фізичних осіб, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, усунення перешкод, зняття з реєстрації,

встановив:

Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим будинком АДРЕСА_1, мотивуючи позовні вимоги тим, що вказаний будинок належить їй на підставі договору дарування від 07.04.2004р., відповідач був зареєстрований у будинку, як член її сім'ї (чоловік), після розірвання шлюбу між ними, відповідач зібрав усі свої особисті речі та добровільно виселився із будинку, протягом тривалого часу в будинку не мешкає, до будинку не повертався, наявність реєстрації відповідача за даною адресою є перешкодою для неї як власниці у розпорядженні майном.

Відповідач до суду не з'явився, заперечень проти позову не представив, був повідомлений належним чином. Судом ухвалено слухати справу у відсутності відповідача, заочно, згідно до ст.224 ЦПК України.

З наданих доказів встановлено:

З договору дарування жилого будинку від 07.04.2004 р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що позивач є єдиною власницею будинку АДРЕСА_1.

10 серпня 2004 р. між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 12. Шлюб 15.08.2007 р. був розірваний.

З довідки з місця проживання вбачається, що з 17.11.2004 р. відповідач зареєстрований у будинку позивача.

З довідки виконкому Русанівської сільської ради Київської області від 25.05.2015 р. вбачається, що за даними виконкому відповідач з 2007 р. не проживає за адресою: АДРЕСА_1.

З акту обстеження житлових умов від 13.05.2015р. вбачається , що в будинку проживає позивачка з сином та донькою, з 2007 р. відповідач за місцем реєстрації не з'являється, участі у вихованні дітей не приймає.

Доказів на спростування даних фактів відповідач не представив, так само не представив доказів на підтвердження того факту, що залишив домоволодіння і тривалий час відсутній в ньому з поважних причин. Тому підстави, за якими б за відповідачем зберігалось право користування жилим приміщенням, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно ст.405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

В судовому засіданні встановлено, що право користування вказаним будинком відповідач набув як член родини позивача, розірвавши шлюб з позивачкою він перестав входити у склад її сім'ї, а відтак втратив право користування даним житловим будинком, як член її родини, після розірвання шлюбу, договір найму житлового приміщення між ними не укладався, порядок користування не визначався, понад 5 років відповідач без поважних причин за місцем реєстрації не з'являється, особистих речей у будинку не має.

Тому є всі підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування вказаним будинком.

Крім того, згідно ст.321 ЦКУ право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно обмежений у цьому праві. Власник у відповідності до ст. 391 ЦКУ має право вимагати усунення перешкод у здійсненні свого права власності. Оскільки наявність реєстрації відповідача за вказаною адресою є перешкодою для власника, то позивач має право вимагати усунення перешкоди і у такий спосіб, як визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Суд, надавши правову оцінку позовним вимогам в частині зняти відповідача з реєстраційного обліку, вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, з урахуванням наступного.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням та ін.).

Таким чином, виходячи зі змісту зазначеної норм закону, прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно, є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації, тому додатково зобов'язувати реєстраційні органи вчинити ці дії немає потреби. У разі відмови компетентного органу здійснити зняття з реєстрації особи на підставі рішення суду такі дії оскаржуються в передбаченому законом порядку. Тому суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині зняття позивача з реєстрації, що знаходиться поза межами даного позову, який розглядається в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст.ст. 405, 321, 391 ЦК України, керуючись ст.213, 214, 224-225 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково;

визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яку він може подати до суду протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. За відсутності заяви відповідача про перегляд заочного рішення, після закінчення вказаного строку рішення набирає законної сили.

Суддя Т.В. Селезньова