Справа № 460/548/15 Головуючий у 1 інстанції: Варениця В.С.
Провадження № 22-ц/783/5350/15 Доповідач в 2-й інстанції: Савуляк Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 02 липня 2015 року у справі за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Яворівського РУЮ Мацула І.Д. про роз'яснення судового рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 02 липня 2015 року заяву державного виконавця ВДВС Яворівського РУЮ Мацули І.Д. про роз'яснення рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08.08.2014 року задоволено.

Роз'яснено, що згідно резолютивної частини судового рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08.08.2014 року по цивільній справі №460/672/14-ц (провадження №2-460/679/14) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, підлягають демонтуванні на земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1 самовільно встановлені загорожі, а саме: загорожа з металопрофілю з вул. Д.Галицького до існуючого заїзду (воріт), позначена на абрисі під №1, загорожа з металевої сітки від межі суміжної земельної ділянки до житлового будинку, позначена на абрисі під №2, та загорожа з азбестової плити від мела суміжної земельної ділянки до кута житлового будинку, позначена на абрисі під №3.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_5

В апеляційній скарзі посилається на те, що суд допустився неточностей у конкретизації огорож, які необхідно демонтувати, чим ще більше унеможливив виконання рішення суду. Зокрема судом зобов'язано знести три огорожі: №1,№2,№3. Проте згідно позначень на абрисі земельної ділянки від 02.07.2013 року, який був предметом дослідження при вирішенні справи по суті та Додатку 2.4, огорожа №1 не є огорожею з вул. Галицького, а стоїть на межі з сусідньою садибою та не є з металопрофілю, а з азбестоцементних листів. Дана огорожа встановлена ОСОБА_5 в 2007 році на місці старої огорожі з металевої сітки, яка прийшла в непридатний стан, що підтверджується планом земельної ділянки ще 1986 року. Позивачка не заявляла позовних вимог щодо вказаної огорожі, суд вийшов за межі позовних вимог і змінив текст рішення.

Огорожа №2 з металевої сітки від межі суміжної земельної ділянки до житлового будинку, не є огорожею взагалі, на абрисі така позначка відсутня, а згідно техпаспорту від 29.10.13 року, №2 - це хвіртка.

Огорожа №3 з азбестової плити від межі суміжної земельної ділянки до кута житлового будинку, насправді, згідно абрису та названого техпаспорта, є огорожею з метало профілю, довжиною понад 80 м., встановлена по периметру ділянки і до кута житлового будинку не доторкається.

Просить ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 02 липня 2015 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_2 - ОСОБА_3, ОСОБА_4 на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як убачається з матеріалів справи, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області від 25 грудня 2014 року та ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_5 не чинити перешкод ОСОБА_2 в користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1, зобов'язавши відповідача ОСОБА_5 демонтувати самовільно встановлені на території земельної ділянки огорожі та заборонити вигулювати належну йому собаку без повідка та намордника на даній земельній ділянці.

Позивачка ОСОБА_2 отримала виконавчий лист, який подала до примусового виконання до ВДВС Яворівського РУЮ.

17 лютого 2015 року державний виконавець ВДВС Яворівського РУЮ звернулася з поданням, в якому просила роз'яснити, які на спірній ділянці є самовільно встановлені огорожі і які необхідно демонтувати.

Відповідно до вимог ч.1 статті 221 ЦПК України, якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій роз'яснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Таким чином, зі змісту зазначеної норми вбачається, що роз'яснення судового рішення є по суті одним з способів усунення його недоліків, зокрема що стосується недотримання вимог ясності, визначеності судового рішення, що значить, що судове рішення не може містити в собі положень, які викликають суперечки у час виконання рішення.

Отже, роз'яснення рішення - це уточнення, більш чітке і зрозуміле викладення його справжнього змісту. При цьому вбачається, що особа, яка ініціювала питання про роз'яснення рішення у заяві (поданні) має вказати що саме у резолютивній частині рішення для неї не є зрозумілим, які варіанти тлумачення рішення, або як саме невизначеність та нечіткість резолютивної частини рішення суду може вплинути на ефективність його виконання.

Суд зобов'язаний роз'яснити рішення, якщо його зміст викладений недостатньо чітко, містить протиріччя або з інших причин є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця. При цьому суд викладає більш повно і чітко ті частини рішення, розуміння яких викликає труднощі, не вносячи змін до змісту рішення і не торкаючись питань, які не були предметом судового розгляду.

Пленум Верховного суду України в своїй постанові № 14 від 18.12.2009 р. «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що резолютивна частина повинна мати вичерпні, чіткі, безумовні та такі, що випливають зі встановлених фактичних обставин, висновки по суті розглянутих вимог і залежно від характеру справи давати відповіді на інші питання, зазначені у статтях 215-217 ЦПК.

Роз'яснюючи рішення Яворівського районного суду Львівської області від 08 серпня 2014 року суд зазначив, що житловий будинок, співвласниками якого є сторони по справі, знаходиться на земельній ділянці (згідно даних інвентаризаційної справи по будинковолодінню площею 0,2006 га), яка по периметру огороджена попередніми власниками будинку та перебувала в їх користуванні.

На спірній земельній ділянці продовжує існувати огорожа згідно кадастрового плану скасованого Державного акту на ім'я ОСОБА_8, а також демонтований другий заїзд на земельну ділянку з вул. Д. Галицького, наявна встановлена огорожа з металевої сітки та огорожа, які перешкоджають доступу ОСОБА_2 до спільної земельної ділянки та до існуючого входу на мансардний поверх частини будинку.

Дані самовільно встановлені огорожі позначені на абрисі земельної ділянки під №№1,2,3, про що й зазначено у резолютивній частині ухвали суду від 02 липня 2015 року.

Відтак, судом першої інстанції, не змінюючи рішення по суті, роз'яснено для державного виконавця, під якими номерами на абрисі земельної ділянки знаходяться самовільно встановлені відповідачем загорожі, які підлягають демонтажу згідно рішення суду, яке набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуваною ухвалою суду змінено резолютивну частину рішення Яворівського районного суду Львівської області не знайшли свого підтвердження.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції від 02 липня 2015 року відповідає матеріалам справи та вимогам норм процесуального законодавства, підстав для її скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст. 312, п.4 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 314,315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Яворівського районного суду Львівської області від 02 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

Мусіна Т.Г.