Справа № 165/646/15-ц
Провадження № 2/165/268/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді Василюка А.В.,

при секретарі Навроцькій М.Р.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, - суд,

встановив:

17 березня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Вимоги обґрунтовує тим, що рішенням Нововолинського міського суду від 01 липня 2014 року з нього в користь відповідача визначені до стягнення аліменти на утримання спільної дочки ОСОБА_3 в твердій грошовій сумі в розмірі 650 грн. щорічно, починаючи з 02 червня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. На підставі вищевказаного рішення виданий виконавчий лист №165/1367/14-ц, який звернений до виконання. Зазначає, що станом на 01 листопада 2014 року його заборгованість по аліментам становить 3020 грн. Погашати заборгованість та сплачувати аліменти в розмірі визначеному судом він не спроможний, оскільки не працює, хворіє з діагнозом "астенічний синдром", має хворий шлунок та підшлункову залозу. Із-за хвороби, за останні пів року схуд на 15 кг., не може працевлаштуватися, а тому засобів для щоденного проживання йому не вистачає. Крім того, у його власності немає жодного нерухомого майна чи автомобіля, тому, посилаючись на ст.192 СК України, просить звільнити його від сплати аліментів на утримання дочки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав з підстав викладних у ньому, просив його задоволити повністю. Пояснив, що знаходиться в скрутному матеріальному становищі, хворіє з діагнозом "астенічний синдром" та має хворий шлунок, а тому неспроможний сплачувати аліменти на утримання дочки. Підробляє епізодично в церкві Ковчег, отрумує заробітну плату в середньому розмірі 300 грн. в місяць, проживає з батьками, які будучи пенсіонерами йому утримують. Інвалідом І-ІІ групи він не визнаний, однак потребує значних витрат на своє лікування. Визнає, що ОСОБА_3 його дочка, якій він по можливості допомагає, зокрема восени придбав чобітки на суму 350 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, вважає його безпідставним та таким, що до задоволення не підлягає. Пояснила, що вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною від іншого шлюбу, отримує лише допомогу на цю дитину, інших доходів на теперішній час не має. Утримання їх спільної дочки також є обов'язком і відповідача, що передбачений ст.180 СК України. Крім того, дитина не досягла повноліття, немає жодних засобів для існування, а тому, будучи хворобливою, потребує утримання батьків. Рішення суду від 01 липня 2014 року не оскаржувалося відповідачем і набрало законної сили. Вважає, що подавши позов про звільнення від сплати аліментів позивач намагається уникнути кримінальної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, прийшов до висновку, що у задоволені позову слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що за рішенням Нововолинського міського суду від 01 липня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 присуджені до стягнення аліменти на утримання неповнолітньої дитини - дочки ОСОБА_3 у розмірі 650 грн. щомісячно, починаючи з 02 червня 2014 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду не оскаржувалося і набрало законної сили (а.с.3).

На підставі виконавчого листа Нововолинського міського суду №165/1367/14-ц від 30 липня 2014 року з позивача в користь відповідача стягуються аліменти, в розмірі визначеному в рішенні суду (а.с.5).

Заборгованість позивача по аліментам станом на 14 листопада 2014 року становить 3020 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком наданим державним виконавцем ВДВС Нововолинського МУЮ Степанюк О.В. (а.с.7).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна особа зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтями 180, 181 Сімейного кодексу України встановлено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

Статтями 188, 190 СК України передбачено підстави для звільнення батьків від обов'язку утримувати дитину та припинення права на аліменти на дитину, однак на підтвердження позовних вимог позивачем не надано жодних доказів, які б були підставою застосування вищевказаних норм СК України. Крім того, у разі погіршення здоров'я, зміни матеріального становища, позивач має право звернутися до суду з позовною заявою про змінення розміру аліментів, відповідно до ст.192 СК України.

Посилання позивача на те, що у нього змінився матеріальний стан в зв'язку з тим, що він не працює, має хворобу, яка не підтверджена жодним належним та допустимим доказом, суд до уваги не бере, оскільки ці підстави суд враховує при вирішенні питання про зміну розміру аліментів, однак ніяким чином не при звільненні від сплати аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на даний час не працює, однак, як зазначив сам в позові, заборгованість по аліментам в нього утворилася за період коли він працював, отже був платоспроможним. Крім того, вимоги про звільнення від сплати заборгованості по аліментах позивач не ставить.

Враховуючи вищевикладене, суд відмовляє в задоволені позову ОСОБА_1 про звільнення його від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягуються в користь ОСОБА_2 в розмірі 650 грн. за рішенням Нововолинського міського суду від 01 липня 2014 року.

Оскільки, в задоволенні позову було відмовлено, тому судові витрати суд залишає за позивачем.

Керуючись ст.10, ст.11, ст.60, ст.88, ст.213, ст.214, ст.215, ст.218 ЦПК України, на підставі ст.180, ст.182, ст.184, ст.188, ст.190, ст.192 Сімейного кодексу України, - суд,

вирішив:

У задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звільнення від сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стягуються з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_2 в розмірі 650 (шістсот п'ятдесят) грн. за рішенням Нововолинського міського суду від 01 липня 2014 року, відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк