Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/5252/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

25 вересня 2015 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого-судді: Казидуб О.Г.

при секретарі: Зайцевій О.І.

розглянув у відкритому судовому засіданні м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору дарування валютних цінностей ,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору дарування валютних цінностей ,вказуючи ,що 17.03.2010 року між ним ОСОБА_1 (далі - Позивач) та його сином ОСОБА_2 (надалі - Відповідач) було укладено Договір дарування грошових коштів, у відповідності до якого Позивач подарував Відповідачу 133.000 доларів США готівкою. Зазначені кошти були його власними заощадженнями та були ним саме в цей день зняті з його власного рахунку у відділенні №383 АКЬ «УкрСибБанк». Метою дарування було здійснення допомоги його синові у придбанні ним власного житла у м. Києві. Саме він наполягав на тому щоб зазначені кошти були витрачені виключно на придбання власної квартири Відповідачем у столиці нашої Батьківщини - місті Києві. Подарувавши гроші,він звернувся до нього з вимогою про укладання договору дарування у письмовій формі та в подальшому засвідчення його у нотаріуса, щоб у подальшому син збувся можливих проблем з податковими органами.

Під час дарування грошей син погодився підписати договір, але зауважив, що вони прямі родичі, що це лише формальність та що воно йому власне не треба, сказав, що він не заперечує, однак попросив його, щоб він сам усе підготував, а він тільки розписався, надавши йому лише розписку про отримання коштів у подарунок з подякою.

Він звернувся до нотаріуса, офіс якого розташований у його м. Черкаси за консультацією та отримав відповідь, що такі договори укладаються виключно у письмовій формі та враховуючи суму посвідчуються нотаріально. Відповідач, отримавши гроші лише надав йому розписку, що гроші отримав, дякує та використає їх за призначенням. На його численні звернення до сина з вимогою прибути до Черкас та завітати до нотаріуса, який би уклав текст угоди та посвідчив її, син (Відповідач ) не з'явився, досі заявляє йому, що з'явитись до нотаріуса для укладання та нотаріального посвідчення Договору дарування перешкоджає постійна зайнятість та проблеми зі здоров'ям.

Таким чином, відповідач ухилився від нотаріального посвідчення Договору дарування, незважаючи на те, що вони досягли згоди щодо всіх істотних умов такою договору та він був реально виконаний.

Враховуючи, що минуло забагато часу, можливість нотаріального посвідчення договору дарування фактично втрачена, на підставі чого він звернувся до суду із цим позовом.

За ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дару вальни к) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч. 1 ст. 718 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 719 ЦК України договір дарування валютних цінностей на суму, яка перевищує п'ятдесятикратний розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. За умовами ст. 722 ЦК України право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття. Відповідно до вимог п.1 ст. 218 ЦК України недодержання сторонами письмової форми правочину. яка встановлена законом, не має наслідком його недійсність, крім випадків, встановлених законом.

Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих йото частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків. Якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію. а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бузи визнаний судом дійсним.

За умовами ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від йото нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Відповідно до вимог п.12 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009 року «Порушення вимог закону щодо укладення правочину в письмовій формі є підставою для визнання його недійсним лише в разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема статтями 547, 719, 981, 1055, 1059, 1107, 1118 ЦК тощо.

Необхідно звернути увагу, що зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину у ЦК визначені прямо (частина друга статті 937. частина третя статті 949 ЦК).

ВСУ вже у п.13 роз'яснив, що «З підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини. які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише і підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнаний договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню. Усі істотні умови договору ними були узгоджені, такі як: ціна договору, валюта платежу, а також мета договору за якою дарувалися гроші на купівлю Відповідачем власної квартири у Києві. Враховуючи те,що договір не укладено у письмовій формі, а відтак, зокрема з цієї причини, не існує можливості його нотаріального посвідчення, а також за умови, що Відповідач не з'являвся для виконання цих обох дій, то можливість укладання вже закінченого та виконаного договору та його нотаріальне посвідчення фактично втрачена.

В нього виникає право звернутися до суду з позовом про визнання дійсним договору дарування, який було усно укладено між ним та Відповідачем 17.03.2010року. Просить суд визнати дійсним договір дарування грошових коштів на купівлю квартири у м. Києві від 17 березня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на загальну суму 133.000 (сто тридцять три тисячі ) доларів США .

Позивач в судове засідання надав суду заяву в якій просив слухати справу без його присутності в звязку з неможливістю прибути в судове засідання,позов підтримує на підставах зазначених у ньому та враховуючи докази та позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з»явився просить справу слухати без його присутності,просить рішення прийняти з урахуванням визнання ним позовних вимог позивача в повному обсязі.

Суд вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку ,що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Як передбачено ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК).

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як встановлено в судовому засіданні ,що 17.03.2010 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» відповідно до заяви ОСОБА_1 на видачу готівки №140 видав позивачу кошти 133140 дол. США.(арк.спр.6).

17.03.2010 року відповідно до розписки(арк.спр.7) ОСОБА_2 получив від свого батька ОСОБА_1 позивача по справі гроші в наявності 133000дол.США, як зазначає в розписці відповідач,які позивач подарив,щоб він купив квартиру в м. Києві. Але сам факт розписки свідчить про факт передачі коштів,а не свідчить про укладення договору відповідно до ст.626,628,638,ч.5ст.719 ЦК України.

Відповідно до виписки за поточним(картковим рахункам),(арк.спр.20) 17.03.2010 року зараховано на картрахунок ПАТ Всеукраїнський Український банк» ОСОБА_2 10.000.00дол.США,26.03.2010 року зараховано на картрахунок 2200,00дол.США, на (арк.спр.21) зараховано 17.03.2010р. на картрахунок 120000.00дол.США АТ «УкрСиббанку».

Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно(арк.спр.28) 08.11.2011 року було здійснено державну реєстрацію права власності квартири в м. Києві,бул. Кольцова,будинок14е квартира 181 на ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу,приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3

За ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дару вальни к) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Дарунком можуть бути рухомі речі, в тому числі гроші та цінні папери, а також нерухомі речі (ч. 1 ст. 718 ЦК України).

Відповідно до ст.392 ЦК України право власності набувається на підставах ,що не заборонені законом,зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.5ст.719ЦК України зазначено,що договір дарування валютних цінностей на суму яка перевищує пятдесятикратний розмір неоподаткованого мінімуму(17х50=850грн.) доходів громадян укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. У даному випадку також застосовуються положення, відповідно до якого недодержання законодавчо встановленої форми тягне за собою визнання договору дарування валютних цінностей недійсним.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року№9»Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»п.13 зазначено що з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочин,які відповідно до чинного законодавства підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню. Вирішуючи спір про визнання правочину ,який підлягає нотаріальному посвідченню,дійсним,судам необхідно враховувати ,що норма,що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів,які підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації,оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до ст.2010 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією,тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При визнанні договору дійсним (так само як при визнанні дійсним будь-якого правочину такого роду) суд має перевірити чи підлягає цей договір нотаріальному посвідченню,чому він не був нотаріально посвідчений,чи дійсно сторона ухилялася від його посвідчення та чи втрачена така можливість ,а також чи не має інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав,встановлених статтями 218 та 220ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними,в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними,не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні 15.09.2015 року відповідач позов визнав,про що надав суду заяву про визнання позову, тобто не оспорюється відповідачем.

Крім того до суду позивачем не надано належних, допустимих,переконливих доказів щодо дотримання ч.5ст.719 ЦК України договору дарування валютних цінностей та також відсутність спору визначених в ст.3ЦПК України.

З метою можливості уникнути проблем з податковими органами на думку суду , не позбавляє відповідача права звернутися до нотаріальної контори та укласти відповідний договір.

Враховуючи вищевикладене ,суд вважає що підстави задоволення позову відсутні, а тому в позові ОСОБА_1 необхідно відмовити.

На підставі ст. ст.218,220, ч.1 ст.717 ЦК України , Постанови Пленуму Верховного суду України від 06.11.2009 року№9»Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» п.13 керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57, 60, 130, 174,209, 212, 214-215 ,223 ЦПК України, суд- ,

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання дійсним договору дарування валютних цінностей - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції на протязі 10 днів.

Головуючий: ОСОБА_4