АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №668/1667/15-ц Головуючий в І інстанції Гаврилов Д.В.
Провадження №22-ц/791/2836/2015р. Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року жовтня місяця 16 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Вербицької Л.І., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 16 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовом зазначаючи, що з 25.01.1997 рокусторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого дітей не мають. Спільне життя не склалося, шлюбні відносини припинені через несумісність характерів, різних поглядів на життя. З огляду на те, що подальше подружнє проживання та збереження шлюбу не можливо, просив розірвати шлюб між ним та ОСОБА_1

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 16 червня 2015 року позов задоволено. Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрований 25.12.1997 року - розірвано.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_2 просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що збереження шлюбу між сторонами суперечить інтересам позивача, який не згоден на подальше спільне життя з відповідачкою.

Колегія суддів погоджується з висновками суду зважаючи на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 25.01.1997 рокузареєстровано шлюб між сторонами (а.с.5).

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч.3, 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом.

В пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року №11 роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати за ходів до примирення подружжя.

В судовому засіданні, при апеляційному розгляді справи, ОСОБА_2 заперечував проти збереження шлюбу та можливості примирення з відповідачкою, пояснив, що він не бажає відновлювати сімейно-шлюбні відносини з відповідачкою.

Враховуючи, що сторони сумісно не проживають, примирення між ними до цього часу не відбулося і позивач проти нього категорично заперечує, зважаючи, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача.

Посилання апелянта на те, що позивач не усвідомлює своїх дій і не може ними керувати є безпідставними, оскільки на момент розгляду справи ОСОБА_2 не визнаний у встановленому порядку недієздатним, надавав свої пояснення з приводу спору, в яких підтримав вимоги щодо розірвання шлюбу і не неможливості збереження сім'ї.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 16 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: