провадження №2/279/1526/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" жовтня 2015 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коваленко В.П. при секретарі Петрук О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби України в Житомирській області , про усунення перешкод у користуванні квартирою та зняття з реєстраційного обліку ,- В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить визнати її такою, що втратила право користування будинком №76-В по вул. Кірова в м. Коростень Житомирської області. В підтвердження своїх позовних вимог посилається на те, що з липня 2008 року відповідачка у вказаному будинку не проживає, будь-які її речі відсутні. Наявність реєстрації відповідачки перешкоджає позивачу отримувати субсидію та використовувати належним чином своє право власності на будинок.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, надав заяву, в якій просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить розписка про отримання судових повісток (а.с.15,а.с.23).За таких обставин суд вважає необхідним розглядати дану справу на підставі наявних матеріалів, без фіксування технічними засобами.

Перевіривши матеріали справи, оцінивши всі докази та обставини по справі, суд задовольняє позовні вимоги позивача ОСОБА_1 , виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом на підставі договору дарування від 12 січня 1994 року ОСОБА_1 є власником ? ідеальної частини житлового будинку № 76-В в м. Коростень Житомирської області. В даній квартирі є зареєстрованою також дочка позивача ОСОБА_2.

З липня 2008 року у спірному будинку вона не проживає, будь-які її речі відсутні,що стверджується актом від 30.07.2015 року (а.с.10).

Відповідно до ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

За змістом ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.1ст.319 та ст.321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідачка ОСОБА_2 зареєструвалася в будинку власника як член його сімї . У відповідності до вимог ст. 405ч.2 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови Пленуму Верховного Суду №2 від 12.04.1985 року з наступними змінами «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» розяснив, що у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Відповідачка ОСОБА_2 не скористалася своїм правом надати суду заперечення та докази проти позову.

Відтак, суд приходить до висновку, що відповідач втратила право на житло у спірній квартирі і позовні вимоги позивача задовольняє.

Однак, відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про:

1)позбавлення права власності на житлове приміщення;

2)позбавлення права користування житловим приміщенням;

3)про виселення;

4)про визнання особи безвісно відсутньою;

5)оголошення особи померлою.

Системний аналіз вказаної статті дає підстави для висновку про те, що зняття з реєстрації можливе при винесенні судом рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Відповідно, на підставі рішення про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відповідачка має бути знята з реєстраційного обліку. В звязку з наведеним, в задоволенні позовних вимог про зобовязання зняти відповідачку з реєстраційного обліку суд відмовляє.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 213-215 ЦПК України , ст.405ч.2 ЦК України , суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк після його проголошення апеляційної скарги .

Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Коваленко В. П.