Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 310/6667/15 - цГоловуючий у 1-й інстанції Черткова Н.І.
№22-ц/778/5394/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2015 року про повернення позивачеві у зв'язку з непідсудністю позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2. на підставі ст. 110 ч. 2 ЦПК України звернулась до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області, як суду за її зареєстрованим місцем проживання, із вищезазначеним позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 03.08.2013 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області.

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу повернуто позивачеві у зв'язку з непідсудністю.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_2. у своїй апеляційній скарзі просила ухвалу суду першої інстанції скасувати, зобов'язати Бердянський міськрайонний суд відкрити провадження у даній справі та винести обґрунтоване рішення на засадах законності та справедливості.

У судове засідання 22.10.15 року повідомлені апеляційним судом з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України (а.с.21-22) всі особи, які беруть участь у справі, не з'явилась, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

При вищевикладених обставинах, враховуючи положення ст. 305 ч. 2 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутності всіх осіб, які беруть участь у цій справі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 3 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Встановлено, що суд першої інстанції, повертаючи у цій справі позивачеві її вищезазначений позов, керувався ст. 121 ч. 3 п. 4 ЦПК України та виходив із того, що дана справа не підсудна Бердянському міськрайонному суду Запорізької області.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Дійсно за загальним правилом в силу вимог ст. 109 ч. 1 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що, як вбачається із змісту самої позовної заяви позивача, місцем проживання (перебування) відповідача ОСОБА_3 є АДРЕСА_1.

Однак, позивач у своєму позові зазначала, що звертається до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання (АДРЕСА_2) на підставі ст. 110 ч. 2 ЦПК України, на підтвердження свого місця реєстрації додавала до свого позову суду першої інстанції відповідну довідку органу реєстрації (а.с.26).

За змістом ст. 110 ч. 2 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред'являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні чи неповнолітні діти або якщо він не може за станом свого здоров'я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них.

Позивач ОСОБА_2 у своєму вищезазначеному позові не зазначала, що вона за своїм станом здоров'я чи через наявність малолітніх чи неповнолітніх дітей на її утриманні не може виїхати для вирішення питання про розірвання шлюбу до суду до Іспанії, як до місця проживання відповідача, та, відповідно, не додавала до свого позову суду першої інстанції будь-якої медичної довідки та копій свідоцтв дітей.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами (ст. 303 ч. 2 ЦПК України).

Докази, передбачені ст. 303 ч. 2 ЦПК України, у цій справі відсутні.

Медична довідка від 08 серпня 2015 року відносно позивача на підтвердження її поганого стану здоров'я у період з 31.07.2015 року по 08.08.2015 року (а.с.15), додана апелянтом - позивачем до апеляційної скарги останньої, не може бути прийнята апеляційним судом до уваги при розгляді апеляційної скарги позивача на ухвалу суду першої інстанції у цій справі від 24 липня 2015 року в силу вимог ст. 303 ч. 2 ЦПК України.

Разом із тим, позивач у своєму позові у цій справі наполягала на тому, що не може виїхати для вирішення питання про розірвання шлюбу до місця проживання відповідача, оскільки через свій скрутний майновий стан (не працює, пенсія складає 1170,20 грн. на місяць, довідка про розмір пенсії додавалась до позову а.с.14) не має можливості купити білет, оформити «шенгенську візу» та виїхати до Іспанії.

Однак, суд першої інстанції встановив, що позивач малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні не має та визнав усі зазначені вище позивачем причини неможливості позивача виїхати до місця проживання відповідача неповажними.

Проте, з такими висновками суду можна погодитись лише частково.

Дійсно позивач не має малолітніх чи неповнолітніх дітей на утриманні, не додавала до свого позову суду першої інстанції будь-якої медичної довідки на підтвердження свого поганого стану здоров'я.

Однак, визнання судом першої інстанції інших причин неможливості виїхати до місця проживання відповідача в якості поважних (скрутний майновий стан, який був документально підтверджений позивачем додатками до її позову до суду першої інстанції) є безпідставним.

Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка (ст. 51 Конституції України).

Права, свободи громадян України та іноземців, що перебувають в Україні на законних підставах, є рівними (ст. 26 Конституції України).

В силу вимог ст. 3 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист (ст. 7 ч. 10 СК України).

Здійснюючи правосуддя, суд має захищати права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

ЦПК України передбачена можливість захисту прав громадян України, зокрема позивача при вищевикладених обставинах у цій справі щодо вирішення питання про розірвання шлюбу із відповідачем, саме судом України.

Саме позивач у цій справі має право вибирати при вищевикладених обставинах звертатись їй до суду за своїм зареєстрованим місцем проживання (Бердянського міськрайонного суду Запорізької області) чи за місцем проживання відповідача (Іспанія).

Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (ст. 2 ч. 1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» в редакції Закону України «Про забезпечення права на справедливий суд», який набрав законної сили з 28 березня 2015 року.

Разом із тим, вимоги апеляційної скарги апелянта щодо зобов'язання апеляційним судом Бердянського міськрайонного суду Запорізької області відкрити провадження у даній справі та винести обґрунтоване рішення на засадах законності та справедливості виходять за межі повноважень апеляційного суду, передбачених ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта лише частково ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у справі доказах, ухвала суду першої інстанції, що оскаржується у цій справі, не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості. Допущені судом порушення норм процесуального права призвели до постановлення ухвали, яка в силу вимог ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Також встановлено, що апелянтом при подачі вищезазначеної апеляційної скарги понесені судові витрати у вигляді судового збору 121,80 грн. (а.с. 8).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 липня 2015 року про повернення позивачеві у зв'язку з непідсудністю позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу у цій справі скасувати.

Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.