Справа № 750/7195/15-ц Провадження № 22-ц/795/2014/2015 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції -Супрун О. П. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Тагієва С.Р.,
при секретарі:Покладі Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2015 року і ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Оскаржуваним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця смт Срібне, Чернігівська область, Україна, на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 липня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішення про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

Апелянт ОСОБА_5 не погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром аліментів, які підлягають стягненню на її користь на утримання неповнолітнього сина. На думку апелянта, судом при визначенні розміру аліментів не дотримано приписи ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, а саме: не враховано стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших утриманців. Апелянт зазначає, що дитина з 2009 року часто хворіє, що потребує додаткових витрат на медичні аналізи, обстеження та лікування, в зв'язку з чим вона змушена була у жовтні 2014 року переїхати до м. Києва, де кращий рівень медичного обслуговування, але вищий рівень споживчих цін та сукупних витрат на дитину. Також звертає увагу суду, що з березня 2015 року відповідач обмежив її доступ до квартири у м. Чернігові, а з квітня 2015 року припинив надавати матеріальну допомогу у необхідному рівні, що і змусило її звернутися до суду з цим позовом. ОСОБА_5 вважає, що стягнувши з відповідача аліменти в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку, суд порушив інтереси дитини та поставив позивача у нерівне положення з відповідачем, оскільки на одяг, медичне обслуговування та харчування дитини вона витрачає значну частину свого щомісячного доходу.

В поданих запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 просить апеляційну скаргу відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін, як таке, що ухвалене при повному і об'єктивному з'ясуванні обставин справи. ОСОБА_6 зазначає, що позивачем не надано доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог, зокрема, щодо витрат на лікування та медичне обстеження дитини. Також ОСОБА_6 зазначає, що він не вчиняв дій, які б свідчили про порушення інтересів позивача, а тим більше - спільної дитини. Всупереч вимогам ЦПК України позивачем взагалі не надано докази про її доходи та витрати на дитину. Заявлена позивачем вимога про стягнення аліментів в розмірі 5000 грн. значно перевищує не лише законодавчо встановлений мінімальний розмір аліментів, а і прожитковий мінімум на дитину, мінімальну заробітну плату і навіть середню заробітну плату по м. Чернігову. А оскільки батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, то очевидно, що 10000 грн. щомісячно на утримання дитини є занадто великою нічим не обґрунтованою сумою. Позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час вважає необґрунтованими.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, направили на адресу апеляційного суду заяви, в яких просять розглянути справу без їх участі. Враховуючи наведене та зважаючи на приписи ст. 305 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що підстави для відкладення розгляду справи відсутні, і неявка сторін в судове засідання не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

По справі встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.07.2005 року (а.с.7), який було розірвано рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.03.2015 року (а.с.47) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом з матір'ю та знаходиться на її утриманні.

Відповідач ОСОБА_6 є співробітником УСБУ в Чернігівській області і за період з березня 2015 року по серпень 2015 року його доходи за місцем роботи склали 87109 грн. 69 коп., з яких: 73225 грн. 44 коп. - грошове забезпечення (по 12204 грн. 24 коп. на місяць) та 13884 грн. 24 коп - матеріальна допомога, що підтверджується довідкою УСБУ України в Чернігівській області №82 від 01.09.2015 року (а.с.113).

Частково задовольняючи позов і визначаючи, що аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_7 належить стягнути в розмірі 1/6 частки від усіх видів заробітку відповідача, суд першої інстанції врахував вимоги ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України і зазначив, що такий розмір аліментів (2024 грн. 04 коп.) є цілком достатнім для належного матеріального забезпечення дитини.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення аліментів за минулий час, суд першої інстанції зазначив, що ці вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_5 не надала суду доказів вжиття нею заходів для одержання аліментів та ухилення відповідача від їх сплати.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд враховуючи наступне.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

До позовної заяви ОСОБА_5 додані копії медичних документів на ім'я сина сторін по справі ОСОБА_7, зокрема, медичної картки дитини, направлення ОСОБА_7 до НОІ „ОХМАТДИТ" АМН України, консультативних висновків, з яких вбачається, що дитина має певні захворювання, в зв'язку з чим потребує дообстеження, уточнення діагнозу та корекції лікування (а.с.9-13, 15-19).

Судом першої інстанції при визначенні розміру аліментів було враховано, зокрема, і стан здоров'я дитини ОСОБА_7

Позивачем не надано доказів про розмір витрат, пов'язаних з лікуванням та медичним обстеженням дитини, а також про розмір своїх доходів.

Згідно ст. 185 СК України ОСОБА_5 має право заявити вимоги про участь ОСОБА_6 у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (хворобою тощо) за наявності для цього підстав.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що аліменти з відповідача належить стягнути в розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і що такий розмір аліментів, який фактично складає 2024 грн. 04 коп., є достатнім для матеріального забезпечення дитини, апелянтом належними доказами не спростований, тому підстави для зміни чи скасування рішення суду в цій частині відсутні.

Відповідно до ч.2 ст. 191 Сімейного кодексу України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останньго від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідачем суду першої інстанції надано докази на підтвердження того, що він в добровільному порядку сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_7, що підтверджується копіями квитанцій про грошові перекази від 25.01.2015 р. на суму 1515 грн., від 19.02.2015 р. на суму 2020 грн., від 17.03.2015 року на суму 2020 грн., від 24.04.2015 року на суму 150 грн., 18.06.2015 року на суму 150 грн., 25.07.2015 року на суму 150 грн. (а.с.63-71). Даної обставини не заперечувала і позивач. Крім того, відповідач 28.03.2015 року та 13.04.2015 року направляв позивачу рекомендовані листи з метою врегулювання питання подальшої сплати аліментів та участі у вихованні дитини (а.с.50-62). Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про недоведеність посилань позивача на ухилення відповідача від сплати аліментів, тому обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів за минулий час.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції про необхідність часткового задоволення позову, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: