АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/692/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3098/15Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Бутенко С.Б., Панченка О.О.

При секретарі : Кальник А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, треті особи: Комсомольська державна нотаріальна контора, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та виділення часток в спільному майні,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 липня 2015 рокупозов задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_3 з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу з 1 вересня 2005 року по 5 лютого 2015 року.

Встановлено факт належності ОСОБА_9 на праві власності ? частки автомобіля «Hyundai Accent», чорного кольору, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №Z94CU41DACR127882.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частку автомобіля «Hyundai Accent», чорного кольору, 2012 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, кузов №Z94CU41DACR127882.

Стягнуто з ОСОБА_9 ОСОБА_10 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 судові витрати, повязані зі сплатою судового збору та витратами на правову допомогу в сумі 2646 грн. 17 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування судового рішення як постановленого без урахування суттєвих обставин справи, зокрема без належного дослідження обставин щодо джерел придбання спірного автомобіля, у звязку з чим просить постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в частині визначення часток в спільному майні подружжя.

В своїй апеляційній скарзі позивач та її представник просять змінити судове рішення в частині встановлення часу проживання однією сімєю, оскільки судом першої інстанції помилково визначено цю дату з 1 вересня 2005 року, тобто з часу набрання чинності діючим ЦПК України, натомість цей строк необхідно обраховувати з часу набрання чинності Сімейного кодексу України, а саме з 1 січня 2004 року.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що зявились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_3 і її представника та про необхідність відмовити в задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2

Згідно п.3 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вірно встановлено судом та не заперечується сторонами по справі, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 проживали як подружжя без реєстрації шлюбу з травня 2003 року по 5 лютого 2015 року.

Згідно договору купівлі-продажу №532 від 28 травня 2012 року ОСОБА_2 придбав автомобіль «Hyundai Accent» та зареєстрував на своє імя в органах ДАІ.

6 лютого 2015 року ОСОБА_2 помер.

Відповідачі як батьки померлого є його спадкоємцями.

За повідомленням завідуючої Комсомольської державної нотаріальної контори, спадщину після смерті ОСОБА_2 прийняла його мати ОСОБА_2, батько померлого ОСОБА_5 від прийняття спадщини відмовився на користь дружини.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем було доведено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2, а відтак згідно положень ст. 74 СК України та ст. 368 ЦК України набуте за цей час майно автомобіль «Hyundai Accent» належить їм на праві спільної сумісної власності, де кожному з подружжя належить ? частка.

З вказаним висновком погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Таким чином, законодавчо закріплено право чоловіка та жінки, які проживають однією сімєю без реєстрації шлюбу на рівність їх часток в придбаному майні, яке є їхньою спільною сумісною власністю, а відтак не потребують додаткового доведення обставини, хто саме з подружжя і за рахунок яких джерел придбавав те чи інше майно, набуте за час спільного проживання.

Вірно встановивши обставини справи та правильно застосувавши до спірних правовідносин норми матеріального права, суд першої інстанції дійшов обґрунтовано висновку про наявність підстав для задоволення позову у спосіб, визначений позивачем.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції .

Фактично апеляційна скарга вмотивована не згодою відповідача щодо визнання автомобіля спільною сумісною власністю як позивача, так і її сина ОСОБА_2, з огляду на те, що останній був придбаний її сином для власних потреб як субєктом підприємницької діяльності.

При цьому, апелянтом не заперечується сам факт проживання однією сімєю її сина з ОСОБА_3 впродовж 2003-2015 років.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, які суперечать положенням ст. 74 СК України, за змістом якої майно, набуте за час спільного проживання чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, є обєктом спільної сумісної власності, на яке, зокрема, поширюється принцип рівності часток.

Одночасно, законом передбачено право заінтересованої сторони довести обставини, які виключають таке майно з обєкту спільної сумісної власності, оскільки останнє є особистою власністю в розумінні положень ст. 57 СК України.

В даному випадку відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що спірний автомобіль є особистою власністю їх померлого сина, і крім того з відповідним позовом до суду вони також не звертались.

Зазначене свідчить про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2

Між тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги позивача та її представника, оскільки судом першої інстанції невірно застосовані норми матеріального права при вирішенні питання щодо визначення часу встановлення факту спільного проживання з моменту набрання чинності новим ЦПК України, за правилами якого підлягають вирішенню справи в порядку окремого провадження .

З огляду на те, що окрім вимоги про встановлення факту, що має юридичне значення, позивачем одночасно заявлено вимоги майнового характеру, які підлягають вирішенню за правилами як Сімейного кодексу України, так і Цивільного кодексу України, які набрали чинності 1 січня 2004 року, саме з цієї дати необхідно встановлювати факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, а не за положеннями ЦПК України, який набрав чинності 1 вересня 2005 року.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.4 ч.1 ст. 309, 314, 316, 319 ЦПК України колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4 задовольнити .

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 23 липня 2015 рокув частині встановлення факту проживання однією сімєюОСОБА_3 з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу змінити, встановивши, що вказаний факт мав місце з 1 січня 2004 року по 5 лютого 2015 року.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги.

С У Д Д І :

З оригіналом зігдно.