Провадження № 22-ц/780/4623/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 29 13.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Касьяненко Л.І.,

Суддів: Гуля В.В., Верланова С.М.,

При секретарі: Якимчук Ю.С.

Розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування» на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2, яка діє від свого імені та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом в якому просила стягнути на користь неповнолітнього ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000грн. та на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.

Мотивувала вимоги тим, що під час дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 07.07.2013 року близько 17-30 год. по вул. Набережна в с. Трушки Білоцерківського району, ОСОБА_4 керуючи автомобілем НОМЕР_1 порушила правила дорожнього руху, на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі, не надала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_2, а саме позивачка та її неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 отримали тілесні ушкодження. При чому, неповнолітній син отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Винною в цьому ДТП вироком суду визнано відповідачку по справі.

Вказувала, що її неповнолітній ОСОБА_3 переніс сильний фізичний біль, тривале лікування, змінився звичайний ритм його життя, а особисто вона перенесла фізичний біль від отриманих травм, страждання, які зазнала у звязку з ушкодженням свого здоровя та душевні страждання у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої та неповнолітнього сина.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року позов задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоровя її неповнолітнього сина ОСОБА_3Р, 20 000 грн. В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ «Експрес страхування» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Судом І інстанції встановлено, що 07.07.2013 року близько 17-30 год. в с. Трушки Білоцерківського району Київської області з вини ОСОБА_4, яка керувала автомобілем НОМЕР_1 та допустила порушення вимоги п.16.11 ПДР України, де вказано, що на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрестя. Водій ОСОБА_4 на нерегульованому перехресті нерівнозначних доріг рухаючись по другорядній дорозі не надала дорогу та допустила зіткнення з автомобілем НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_5, який рухався по головній дорозі прямо через вказане перехрестя та мав перевагу в русі.

У результаті вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля НОМЕР_3, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 отримав тілесні ушкодження , які відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду від 18.02.2014року ОСОБА_4 визнана винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та їй було призначено покарання за ч.1 ст.286 КК України у виді 2-х років обмеження волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на два роки.

Вирок Білоцерківського міськрайонного суду від 18.02.2014року вступив у законну силу згідно з ухвалою Апеляційного суду Київської області від 20.05.2014року.

Згідно з полісом № АЕ/ 1824436 обов»язкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 25.12.2012року, який діяв до 25.12.2013року та згідно з яким страхова сума за шкоду заподіяну життю і здоров»ю сторонами визначена 100000грн., страхова сума за шкоду, заподіяну майну 50000грн.

Задовольняючи позов частково, суд І інстанції керувався положеннями ст.ст. 23, 1187 ЦК України, ст. 26-1 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», та виходив з того, що внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідачки, неповнолітньому сину ОСОБА_3 позивачки було заподіяно моральну шкоду.

В задоволенні іншої частини вимог суд І інстанції відмовив, керуючись розясненням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» п.16 якої вказано, що непред»явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі, та виходив з того, що страховою компанією було виплачено страхове відшкодування, повязане з матеріальною шкодою. Тому в частині відшкодування моральної шкоди, яка підлягає стягненню із ТДВ «Експрес Страхування» за відсутності позовних вимог судом не розглядались.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду І інстанції.

Згідно ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає :1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я, 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов»язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода , завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до положень ст. 1194 ЦК України питання відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована , вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону обов»язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. Тобто, в даному випадку сторони послалися на ті обставини, що страховою компанією ТДВ «Експрес Страхування» було виплачене страхове відшкодування пов»язане з матеріальною шкодою.

Так, зі змісту рішення вбачається, що судом І інстанції не розглядалася така позовна вимога як стягнення з ТДВ «Експрес Страхування» моральної шкоди на користь позивачки та її неповнолітнього сина, відповідно рішення по суті такої вимоги не ухвалювалось.

Крім цього, зі змісту оскаржуваного апелянтом рішення не вбачається порушення будь-кого його права, тому вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Експрес Страхування»відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: