Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Коротуна В.М., Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про припинення права власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про визначення порядку користування житловим будинком, за касаційною скаргою ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_5, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, про припинення права власності, стягнення грошової компенсації та визнання права власності.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він та відповідачка ОСОБА_5, які до 27 лютого 2013 року перебували у шлюбі, є співвласниками житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Києві.

Зазначав, що на підставі мирової угоди, затвердженої ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 17 листопада 2004 року за ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 було визнано право власності на вищезазначений будинок в відповідних долях: за ОСОБА_12 - 1/3 частини, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 по 1/6 частини та виділено в користування відповідні приміщення.

Також, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 травня 2010 року належить по 17/108 житлового будинку.

Крім того, рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 серпня 2011 року проведено поділ частини будинку, яка знаходилась у спільному користуванні та володінні третіх осіб: ОСОБА_8, ОСОБА_11 та померлого ОСОБА_13, за яким ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в натурі виділена 18/108 частина будинку, яка складається з приміщень: 1-1 тамбур, площею 3,2 кв.м; 1-2 кухня, площею 10,2 кв. м; 1-3 коридор, площею 4,5 кв.м; та житлові кімнати 1-4, площею 7,0 кв.м; 1-5 площею 10,1 кв.м; сарай літ. Б.

Враховуючи, що поділ майна в натурі 17/108 частки між позивачем та відповідачкою є неможливим, визначити порядок користування цією частиною будинку також є неможливим у зв'язку з тим, що її технічний стан на сьогоднішній день є незадовільним, відповідачка у спірній частині будинку ніколи не проживала і не була зареєстрована та забезпечена іншим житлом, позивач просив припинити право власності відповідачки на зазначену частку та стягнути з нього на користь ОСОБА_5 дійсну вартість цієї частки.

Не погоджуючись з позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулась до суду з зустрічним позовом, який уточнила під час розгляду справи, та просила встановити порядок користування спірною частиною будинку, яка виділена їй та позивачу в натурі.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено.

Припинено право власності ОСОБА_5 на 17/108 частин будинку АДРЕСА_1 в м. Києві, яка належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13 травня 2010 року, виданого Дев'ятою Київською державною нотаріальною конторою за реєстром № 2-464 та зареєстрованого в КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 18 червня 2010 року за реєстровим №30735023.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на 17/108 частини будинку АДРЕСА_1 в м. Києві.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 грошову компенсацію вартості 17/108 частин будинку АДРЕСА_1 в м. Києві в розмірі 102 037 грн.

У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій та передати справу на новий судовий розгляд, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Задовольняючи позов ОСОБА_4 та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із наявності підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, для припинення права власності відповідача на частку та перехід її до позивача зі сплатою відповідної грошової компенсації, оскільки спільне користування належною ОСОБА_4 та ОСОБА_5 часткою будинку є неможливим, відповідач має інше житло в якому фактично проживає, витрати на утримання будинку не несе, а також, частка є незначною, та припинення її права власності не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, отже, судові рішення ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_10, яка діє в інтересах ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 29 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Коротун

М.В. Дем'яносов

А.В. Маляренко