АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7873/15 Справа № 204/8571/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Самсонова В. В. Доповідач - Куценко Т.Р.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

21 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого - Куценко Т.Р.

суддів - Волошина М.П., Демченко Е.Л.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Стандарт»,

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Стандарт» про визнання звільнення з роботи протиправним, скасування наказу про звільнення, визнання протиправним переведення на іншу посаду, скасування наказу про переведення на іншу посаду, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення різниці у посадових окладах та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 у листопаді 2014 року вернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Стандарт», та після уточнення позовних вимог просив визнати звільнення з роботи протиправним, скасувати наказ про звільнення, визнати протиправним переведення на іншу посаду, скасувати наказ про переведення на іншу посаду, поновити його на роботі, стягнути середній заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 80675,74 грн., стягнути різницю у посадових окладах, в сумі 18970, 31 грн. та моральну шкоду в сумі 20000 грн. /а.с. 1-8, 96/.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.03.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено частково, визнано протиправним переведення його на посаду заступника начальника Управління цінних паперів ПАТ «КБ «Стандант» та скасовано наказ № 639-К від 30.09.2014 року про переведення на іншу посаду. Стягнуто з ПАТ «КБ «Стандарт» на користь ОСОБА_3 різницю у посадових окладах за період роботи з 01.10.2014 року по 03.11.2014 року в сумі 18970 грн. 31 коп.

Визнано протиправним звільнення ОСОБА_3 за наказом № 762-К від 03.11.2014 року про звільнення з роботи. Поновлено ОСОБА_3 на посаді начальника Управління цінних паперів ПАТ «КБ «Стандарт» з тими ж умовами праці, що були під час перебування його на цій посаді. Стягнуто з ПАТ «КБ «Стандарт» на користь позивача середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 80675 грн. 74 коп. та моральну шкоду в сумі 1000 грн.

Допущено до негайного виконання рішення в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах суми платежу за один місяць. Вирішено питання щодо судових витрат /а.с. 115-123/.

В апеляційній скарзі ПАТ «КБ «Стандарт» просить рішення суду скасувати, та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що вони не мали можливості приймати участь у судовому засіданні, так як їх представник 16.02.2015 року був звільнений з роботи і відповідач не мав інформації про слухання справи, також представник відповідача незгоден з висновком суду про те, що позивач не міг бути ознайомленим з наказом № 470-К від 29.07.2014 року про зміну істотних умов праці, та попередженням про наступну зміну з 01.10.2014 року істотних умов праці так як цей час знаходився на лікарняному та посилається на те, що 29.07.2014 року позивач знаходився на своєму робочому місці /а.с. 158-159/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно відхилити, а рішення суду необхідно залишити без змін, з наступних підстав.

Згідно п.6 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Відповідно до ч.3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за п.6 ст. 36 цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 06.11.1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (зі змінами) роз'яснив, що припинення трудового договору за п.6 ст. 36 КЗпП України при відмові працівника від продовження роботи зі зміненими істотними умовами праці може бути визнане обґрунтованим, якщо зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою викликана змінами в організації виробництва і праці (раціоналізацією робочих місць, уведенням нових форм організації праці, у тому числі перехід на бригадну форму організації праці, і навпаки, провадженням передових методів, технологій, тощо).

Пунктом 31 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України визначено, що якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладанням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Судом встановлено, що наказом № 99-к від 10.05.2012 року ОСОБА_3 було прийнято на роботу на посаду начальника Управління цінних паперів ПАТ «КБ «Стандарт» з 11.05.2012 року з посадовим окладом згідно штатного розпису /а.с. 42/.

29.07.2014 року головою правління ПАТ «КБ «Стандарт» було підписано наказ № 470-к про зміну істотних умов праці ОСОБА_3, відповідно до якого, у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, що спрямовані на підвищення результативності роботи Управління цінних паперів ПАТ «КБ «Стандарт», посилення персональної відповідальності та виконавчої дисципліни кожного співробітника Банку, керуючись ст. 64 ГК України, ст.ст. 32, 97, 103 КЗпП України, ст.ст. 22, 29 Закону України «Про оплату праці» шляхом зменшення обсягу його функціональних обов'язків та переведення на посаду заступника начальника Управління цінних паперів із зміною штатно-посадового окладу з 01.10.2014 року /а.с. 43/.

Наказом № 639-к від 30.09.2014 року його було переведено на посаду заступника начальника Управління цінних паперів ПАТ «КБ «Стандарт» з 01.10.2014 року зі встановлення посадового окладу згідно штатного розкладу/а.с. 44/.

ОСОБА_3 з наказом ознайомився, та пославшись на те, що наказ складено з порушенням трудового законодавства, не дав своєї згоди на переведення на іншу посаду /а.с. 12/.

Наказом № 762-К від 03.11.2014 року ОСОБА_3 було звільнено з посади заступника начальника Управління цінних паперів ПАТ «КБ «Стандарт» 03.11.2014 року згідно п.6 ст.36 КЗпП України (відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці) /а.с. 45/.

Звертаючись до суду з цим позовом, ОСОБА_3 посилається на те, що його звільнення було проведено з порушенням законодавства, що своєї згоди на переведення на іншу роботу він не давав, так як зміна діючих умов оплати праці було проведено у бік погіршення, а саме з окладу 19700 грн. до окладу 1639, 94 грн., то відповідно до ст. 103 КЗпП України, його повинні були повідомити про це за 2 місяці до їх запровадження, а в період з 27.06.2014 року по 30.09.2014 року включно він перебував на лікарняному, що було відомо відповідачу, крім того, позивач вважає, що відповідач не здійснював зміни в організації виробництва та праці, а лише використав норму законодавства в своїх інтересах, і на його місце 01.10.2014 року була прийнята інша людина, також відповідачем були внесені зміни до штатного розпису та збільшено кількість працівників Управління цінних паперів додатково на три штатні одиниці.

Представник відповідача з позовною заявою не погодився та посилався на те, що звільнення проведено з вимогами діючого законодавства, що у даному випадку, у зв'язку з тим, що навантаження в Управлінні цінних паперів ПАТ «КБ «Стандарт» в третьому кварталі 2014 року зросло у десять разів у порівнянні з попередніми періодами, працювали там тільки дві особи, один з них позивач, який з червня по жовтень 2014 року знаходився на лікарняному, один працівник не міг справитися з цією роботою, тому фактично більша частина обсягу роботи Управління виконувалася у головному офісі Банку у м. Києві, у зв'язку з чим відповідач змінив істотні зміни умов праці позивача /а.с. 35-40/.

За таких обставин суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, так як позивач не був належним чином повідомлений про наступні зміни істотних умов праці, а саме на переведення нам іншу посаду зі зменшенням посадового окладу з 01.10.2014 року за два місяці до їх запровадження.

Крім того, зі змісту ч.3 ст. 32 КЗпП України вбачається, що зміна істотних умов праці може бути визнана законною тільки в тому випадку, якщо буде доведена наявність змін в організації виробництва та праці.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 04.07.2012 року в справі № 6-59цс12, і є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Відповідачем не доведена наявність змін в організації виробництва і праці в ПАТ «КБ «Стандарт».

При вищенаведених обставинах справи, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню.

Приведені в апеляційній скарзі доводи ПАТ КБ «Стандарт» про те, що суд не дав оцінки наданих ними доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «Стандарт» - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18 березня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

Головуючий: Куценко Т.Р.

Судді: Волошин М.П.

Демченко Е.Л.