Справа № 495/5322/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді: Мишко В.В.

при секретарі судового засідання: Охримчук А.В.

за участю представників сторін:

від позивача: ОСОБА_1 (паспорт серії КМ № 416154 виданий 09.11.2006 року)

від відповідачів:

- від ОСОБА_2 ОСОБА_2 (паспорт серії КК № 536269 виданий 16.10.2000 року)

- від РВ ГУ ДМС не з'явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу № 495/5322/15-ц

за позовом ОСОБА_1

до:

- ОСОБА_2

- Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку

В С Т А Н О В И В :

31.07.2015 року ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) звернулася до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі по тексту відповідач-1) та Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області (далі по тексту відповідач-2) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку (а.с.2-4).

Так, ОСОБА_1 просила суд:

- визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинку № 28 по вул. Селянській в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області;

- зобовязати Білгород-Дністровський РВ ГУ ДМС України в Одеський області зняти з реєстрації за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Селянська,28, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.08.2015 року відкрито провадження у справі № 495/5322/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку. Справу призначено до розгляду (а.с.21).

Позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні заявлений позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити.

Відповідач-1 ОСОБА_2, в судовому засіданні проти заявленого ОСОБА_1 позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити. Зазначив, що він дійсно зареєстрований у будинку за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Селянська,28. Даний будинок він перебудовував та ремонтував разом із ОСОБА_1 під час сумісного шлюбу. На даний час він проживає за іншою адресою разом із співмешканкою.

Представник відповідача-2 Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області, в судове засідання не з'явився, але від заступника начальника відділу надійшли до суду листи, згідно з якими останній просив розглянути справу без участі їх представника, зауважень та заперечень не має (а.с.29, 36).

Розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши в судовому засіданні пояснення учасників судового процесу, суд дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 являється власницею ? частини житлового будинку № 28 по вул. Селянській в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області, що підтверджується:

- Договором дарування жилого будинку серії АВМ № 514806, посвідченим 20.07.2000 року приватним нотаріусом Білгород-Дністровського районного нотаріального округу та зареєстрованим в реєстрі за № 2099 (а.с.15);

- складеним (з урахуванням внесених змін) КП «Білгород-Дністровське МБТІ» технічним паспортом на житловий будинок індивідуального житлового фонду (а.с.6-8).

ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, про що свідчить копія її паспорту, довідка ВК Шабівської СР № 812 від 30.07.2015 року та виписка з домової книги (а.с.9, 14, 18).

Крім того, в належному ОСОБА_1 зазначеному житловому будинку значиться зареєстрованим її колишній чоловік ОСОБА_2, що підтверджується копією його паспорту, довідкою ВК Шабівської СР № 812 від 30.07.2015 року, випискою з домової книги та довідкою Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України № 23/4440 від 02.10.2015 року (а.с.9, 12-13, 18, 37-38). Даний факт також було визнано та підтверджено в судовому засіданні сторонами.

За твердженням ОСОБА_1, з липня 2014 року до теперішнього часу ОСОБА_2 за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Селянська,28, не мешкає, його речей у будинку немає, комунальні послуги не сплачує, ремонт будівель не проводить.

Крім того, як зазначає ОСОБА_1, ОСОБА_2 16.07.2015 року завдав їй тілесні ушкодження та надійшла загроза її життю, по факту чого 17.07.2015 року їй було вручено повідомлення ГУМВС про початок досудового розслідування відносно ОСОБА_2 за ч.1 ст.125 КК України (а.с.5).

Згідно із рішенням Білгород -Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25.12.2014 року по справі № 495/9031/14-ц шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.16).

Відповідно до складеного та підписаного 20.07.2015 року депутатом Шабівської СР та сусідами ОСОБА_1, Акту обстеження побутових умов проживання, ОСОБА_1 проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Колишній чоловік ОСОБА_1 ОСОБА_2, за даною адресою не проживає з 07.07.2014 року по теперішній час, спільне господарство не ведеться, вище вказаним житлом не користуєтьтся(а.с.17).

В судовому засіданні ОСОБА_2 зазначив, що він дійсно зареєстрований у будинку за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Шабо, вул. Селянська,28, але на даний час він проживає за іншою адресою разом із співмешканкою.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно із ч.1 ст.3 Цивільного процесуального кодексу України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої власності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державною та органами самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду (ст.47 Конституції України).

Відповідно до статей 316-317 Цивільного кодексу України право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власнику надається право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України).

Статтею 328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою) (ст.155 ЖК України).

Відповідно до ст.383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї. Власник вправі вимагати усунення будь-яких порушень своїх прав, навіть якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння (ст.391 ЦК України).

Згідно із ч.2 ст.405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та було вище зазначено, власником житлового будинку № 28 по вул. Селянській в с. Шабо Білгород-Дністровського району Одеської області є ОСОБА_1 та за цією ж адресою зареєстрований її колишній чоловік ОСОБА_2, який там не проживає без поважних причин понад один рік.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та положеннями Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

З погляду Європейського Суду повага власності основний метод права, міжнародного й внутрішнього дотримання. У Конвенції говориться, що держава зобов'язана дотримувати, виконувати, зміцнювати, захищати й забезпечувати права власності фізичних і юридичних осіб. Порушення Конвенції й Протоколів будуть тоді, коли піде недотримання, невиконання й не забезпечення державою зазначених норм.

Відповідно до ст.1 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», Високі Договірні сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією права і свободи, визначенні в розділі І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод».

В силу ст.13 розділу І «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Протокол № 1 стаття 1 «Захист власності» говорить «Кожна фізична або юридична особа має право на повагу своєї власності. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права». Тим самим у Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод чітко встановлено: право власності кожної фізичної і юридичної особи, неурядової організації й групи приватних осіб, повинне поважатися.

У першу чергу ця повага повинна виходити від держави й втілюватися у вигляді прийняття законодавчих, виконавчих дій, що захищають право власності від незаконних зазіхань із боку кого б то не було.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням у повній мірі відповідають ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316-317, 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 155 Житлового кодексу України, положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та судовій практиці.

Між тим, суд вважає, що вимоги ОСОБА_1 про зобовязання Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку задоволенню не підлягають, оскільки дані вимоги заявлені позивачем передчасно, до звернення до відповідного органу. При цьому, рішення суду щодо визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», вже є підставою для зняття її з реєстрації.

Відповідно до ст.6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із ст.1 Цивільного процесуального кодексу України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст.ст. 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.ст. 57-58 ЦПК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст.212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (ст.213 ЦПК України).

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про часткову законність, обґрунтованість та правомірність позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, у зв'язку з чим такий позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст. 41, 47 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316-317, 319, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст.ст. 150, 155 Житлового кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 64, 157, 208, 209, 212-215, 218, Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Білгород-Дністровського районного відділу ГУ ДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.

Визнати громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою: Одеська область, Білгород-Дністровський район, село Шабо, вулиця Селянська,28.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Мишко