Справа № 313/1212/15-ц
Провадження № 2/313/352/2015
15.10.2015 р. смт. Веселе
Веселівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нагорного А.О., при секретарі судового засідання Кравцовій О.В., за участю позивачки ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації за колишнім місцем проживання,
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, у якому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування квартирою № 17 у будинку № 2 по вул.Макаренка, у смт.Веселе, Веселівського району, Запорізької області, а також зобовязати Веселівський районний сектор Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації з належної їй квартири.
Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивачка у позові зазначає, що вона на теперішній час є власником зазначеної квартири, яку придбала у батька відповідача ОСОБА_3, який мешкав на той час у вказаній квартирі разом зі своєю родиною.
З часу придбання квартири та по сьогоднішній день відповідач за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 2007 року, але документи до Веселівського районного сектору УДМС в Запорізькій області на зняття його з реєстрації з попереднього місця проживання, тобто АДРЕСА_2, не подавав.
Відповідно до відомостей зазначених у домовій книзі житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_3 підтверджується факт державної реєстрації відповідача ОСОБА_2 за вказаною адресою.
ОСОБА_1 у позові зазначає, що їй не відомо останнє місце проживання відповідача і вона не має змоги вирішити дане питання у позасудовому порядку. У звязку з порушення відповідачем її законних прав, щодо володіння, користування та розпорядження майном, яке належить їй на праві власності, вона вимушена звернутися до суду з відповідною позовною заявою про визнання особи як такої, що втратила право користування житловим приміщенням.
Присутня у судовому засіданні позивачка вимоги підтримала повністю.
Судові витрати у справі, повязані зі сплатою судового збору, просить залишити за нею.
Відповідач ОСОБА_2 про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився і про причини своєї неявки суд не повідомив.
Згідно ст.74 ч.5 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін тому можливо розглянути справу по суті у відсутності відповідача по наявним у справі доказам, відповідно до вимог ст.ст.158, 169 ЦПК України.
Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши позивачку, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які посилається позивачка як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позову частково з наступних підстав.
Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Частиною 1 ст.16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.
Позивачка ОСОБА_1, є одноособовою власницею квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_4, про що свідчать договір купівлі-продажу від 23.01.2007 р., посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 Веселівського районного нотаріального округу Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за № 170, ОСОБА_4 про реєстрацію права власності на нерухоме майно видане Веселівським районним бюро технічної інвентаризації за реєстраційним № 17575108 від 26.01.2007 р., свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії № 928633 видане Веселівською районною державною адміністрацією Запорізької області 27.03.2008 р. та технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_5 (а.с.10-13).
Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
У силу ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст.150 ЖК УРСР та ч.1 ст.383 ЦК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст.156 ЖК УРСР члени сім'ї власника квартири, які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
У наданих розясненнях до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову у практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст.71, 72, 116, 156 ЖК Української РСР; ст.405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Суд встановив, що відповідач у справі не є членом сім'ї позивача ОСОБА_1 і вона не надавала відповідачеві ОСОБА_2 згоди на користуватися належною їй на праві власності квартирою. Право користування членів сім'ї власника квартири кореспондується та є похідним від права власності на квартиру попереднього власника ОСОБА_3
З моменту укладення договору купівлі продажу квартири від 23.01.2007 р., право власності попереднього власника не тільки припинилося в силу ст.346 ЦК України, а також й відповідно його право користування та право усіх членів його сім'ї і виникло право власності у позивачки ОСОБА_1, яка в свою чергу згоди на користування квартирою ОСОБА_2 не давала.
Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, кожний окремо, дали свідчення про те, що з часу придбання позивачкою квартири, місцезнаходження відповідача їм невідоме. Позивачка є власником квартири і дозвіл відповідачеві на користування квартирною не надавала.
За таких обставин відповідач ОСОБА_2 право користуватися житловими приміщеннями квартири не має, оскільки таке право користування спірним житлом припинилося після укладення договору купівлі продажу від 23.01.2007 р. (а.с.10).
У позовних вимогах позивач ОСОБА_1 посилається на норми матеріального права, а саме ст.ст.71 та 72 ЖК України, що регулюють відносини, які виникають між наймачем житлового приміщення, членами його сім'ї. В даному випадку відповідач ОСОБА_2 не був наймачем квартири, або членом сім'ї наймача, а тому до вказаних правовідносин положення вказаних статей не поширюються.
Суд не погоджується із позовними вимогами у частині про зобов'язання Веселівського районного сектору Управління Державної міграційної служби в Запорізькій області зняти відповідача з реєстрації у квартирі виходячи з наступного.
З позовних вимог вбачається, що Веселівський районний сектор Управління Державної міграційної служби до участі у справі в якості відповідача залучений не був. Тому суд не має права покладати обов'язки на особу, яка не залучалась до участі у справі, як відповідач, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду в цій частині.
У зв'язку з цим, правові підстави для покладення таких зобов'язань на Веселівський районний сектор Управління Державної міграційної служби відсутні.
На зазначений орган за законом покладено обов'язок зняття з реєстрації осіб, у зв'язку з чим, додатково покладати на нього такий обов'язок за рішенням суду не вимагається.
Згідно зі ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється за новим місцем проживання особи на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Питання із судовими витратами вирішити відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та заяви позивача.
На підставі викладеного, ст.ст.15,16,316,317,319,321,379,382,383,391 ЦК України, ст.150 ЖК України,ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-IV, керуючись розясненнями п.34 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 р. та ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213 -215, 218, 224-225 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування квартирою № 17 у будинку № 2 по вул.Макаренка, у смт.Веселе, Веселівського району, Запорізької області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Судові витрати у справі залишити за позивачем.
Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі в десяти денний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Веселівського районного суду

Запорізької області ОСОБА_7

15.10.2015