Справа № 521/9395/15-ц
Провадження 2/521/4230/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 жовтня 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася з позовом до відповідача про розірвання договору довічного утримання між нею та ОСОБА_1, який був укладений 24.11.2006 року та посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., та зареєстрований в реєстрі за №1-5239.

У підтвердження своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до умов зазначеного договору вона передала у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався довічно повністю утримувати її, а саме забезпечувати їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, у тому числі з право безкоштовного довічного користування зазначеною квартирою, однак обов'язки за договором відповідач не виконує, жодним чином не забезпечує належною допомогою ні в матеріальному вигляді, ні в грошовому вигляді.

Позивач у судовому засіданні участі не приймала, однак її представник надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить справу розглядати без її участі.

Відповідач у судовому засіданні участі не приймав, однак його представник надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення, а також просить справу розглядати без його участі.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що 24.11.2006 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 був укладений договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., та зареєстрований в реєстрі за №1-5239. Відповідно до умов зазначеного договору позивачка передала у власність ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1, а відповідач, в свою чергу, зобов'язався довічно повністю утримувати її, а саме забезпечувати їжею, одягом, ліками, необхідною допомогою, у тому числі з право безкоштовного довічного користування зазначеною квартирою.

Позивачка зазначає, що обов'язки за договором відповідач не виконує, жодним чином не забезпечує належною допомогою ні в матеріальному вигляді, ні в грошовому вигляді, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом.

Як вбачається з вимог ст. 744 ЦК України - за договором довічного утримання одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачу) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно.

Згідно ч.1 ст. 615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією зі сторін інша сторона має право частково або у повному обсязі відмовитись від зобов'язань, якщо це встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 755, ст. 756 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у випадку невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. У разі розірвання договору довічного утримання у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем зобов'язань по договору, відчужувач набуває право власності на майно, яке було їм передано та має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню

Таким чином, у зв'язку з визнанням відповідачем позову, у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконує обов'язків, передбачених договором довічного утримання, а отже не спроможний захистити права та інтереси позивача, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, внаслідок чого вищезазначений договір довічного утримання підлягає розірванню.

Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України при розірвання договору зобов'язання сторін припиняються.

Також суд враховує, що згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання може бути розірвано на вимогу набувача без будь яких інших підстав. Таким чином, згода двох сторін на розірвання цього договору є підставою для його розірвання. І в даному випадку суд не може відмовити в позові з посиланням на те, що таке розірвання може бути зроблено в нотаріальній конторі.

Оскільки судом встановлені підстави для розірвання договору довічного утримання, то квартира АДРЕСА_1 підлягає поверненню у власність позивача.

На підставі ст. ст. 610-611, 615, 651, 653, 749, 755, 756 ЦК України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання - задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, укладений 24.11.2006 року та посвідчений державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В., та зареєстрований в реєстрі за №1-5239.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 43,7 кв. м., житловою площею 27,1 кв. м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий