Справа № 357/9081/15-ц Головуючий у І інстанції Дмитренко А. М.
Провадження № 22-ц/780/5220/15 Доповідач у 2 інстанції Олійник В. І.
Категорія 23 13.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді Олійника В.І.,

суддів: Іванової І.В. Дмитрієвої Л.Д.,

при секретарі Бобку О.В.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом до Комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що між ним та відповідачем було укладено договір про надання послуг з опалення та гарячого водопостачання і для обліку кількості спожитої води у його квартирі встановлено лічильник, який відповідач взяв на абонентський облік і обов'язок повірки лічильника згідно договору покладено на відповідача. Протягом тривалого часу від жовтня 2013 року відповідач почав порушувати його права, вимагаючи провести повірку лічильника та нараховуючи оплату за послуги з гарячого водопостачання з розрахунку норми споживання на одну особу без врахування показань лічильника.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2015 року відповідача було зобов'язано здійснити перерахунок вартості спожитої води з врахуванням показів засобів обліку. Своїм небажанням виконувати вимоги Закону і договору протягом тривалого часу відповідач завдав позивачу моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях як його особисто, так і членів його сім'ї, і завдану моральну шкоду позивач оцінив в 5000 грн., яку просив стягнути з відповідача на його користь.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Білоцерківської міської ради Київської області від 23 грудня 2005 року №388 виконавцем послуг централізованого опалення та гарячого водопостачання у житловому фонді комунальної власності м.Білої Церкви є Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа».

Згідно матеріалів справи 28 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем КП БМР «Білоцерківтепломережа» в особі заступника директора укладено договір про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води, за умовами якого виконавець зобов'язувався надавати споживачу вчасно та відповідної якості послуги з централізованого опалення та підігріву води, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, передбачених договором, що стверджується копією вказаного договору.

В судовому засіданні було також встановлено, що у червні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» про визнання дій і бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, в якому посилався на те, що відповідач відмовляється провести повірку лічильника обліку спожитої води, який встановлено у квартирі позивача, і від жовтня 2013 року надсилає рахунки для оплати води з розрахунку норми споживання на одну особу.

Позивач просив суд визнати неправомірними бездіяльність відповідача щодо не повірки засобу обліку води і дії по нарахуванню вартості підігрітої води з розрахунку норми споживання, зобов'язати відповідача повірити встановлений у його квартирі засіб обліку води і здійснити перерахунок вартості спожитої води з врахуванням показів засобу обліку води від жовтня 2013 року.

Ухвалою суду від 29 жовтня 2014 року позовні вимоги в частині зобов'язання відповідача повірити засіб обліку підігрітої води і здійснити перерахунок вартості спожитої підігрітої води з врахуванням показів засобу обліку води від жовтня 2013 року було залишено без розгляду, а рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 жовтня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання дій і бездіяльності неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 16 грудня 2014 року було скасовано ухвалу суду першої інстанції про залишення без розгляду позовних вимог в частині зобов'язання відповідача здійснити перерахунок вартості спожитої води з врахуванням показів засобу обліку води від жовтня 2013 року і справу в цій частині направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 12 лютого 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, але згідно рішення апеляційного суду Київської області від 22 квітня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано і зобов'язано КП Білоцерківської міської ради «Білоцерківтепломережа» здійснити перерахунок вартості спожитої підігрітої води з врахуванням показів засобу обліку води №230277, встановленого в квартирі позивача АДРЕСА_1 від жовтня 2013 року до 29 вересня 2014 року.

Позивач просив суд стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 5000 грн., посилаючись на те, що цю шкоду йому спричинено невиконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору про надання послуг, оскільки відповідач протягом тривалого часу відмовлявся провести повірку лічильника води, встановленого у квартирі позивача, тоді як цей обов'язок відповідача передбачений умовами договору.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно з п.2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року №630, централізоване постачання гарячої води та опалення - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у гарячій воді та у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Відповідно до ст.19 Закону «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.

Як вказано вище в рішенні між сторонами по справі укладено договір і обов'язком виконавця за цим договором є саме надання послуг з централізованого опалення та підігріву води.

За ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За ст.629 цього Кодексу договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Умовами укладеного між сторонами договору передбачено зменшення розміру плати споживача за надані послуги у разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, відхилення їх кількісних та/або якісних показників від затверджених нормативів /норм/ споживання.

За ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно з п.15 ст.19 договору виконавець зобов'язаний відшкодувати збитки, завдані майну та/або приміщенню споживача та/або членів його сім'ї, шкоду, що заподіяна його життю чи здоров'ю внаслідок неналежного надання або ненадання послуг, а також моральну шкоду в порядку та розмірі, які визначаються відповідно до законодавства і цього договору.

За ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної /немайнової/ шкоди» /зі змінами/ роз'яснено, що саме позивач має зазначити, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив при визначенні її розміру та якими доказами це підтверджується.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог за недоведеністю, суд першої інстанції вірно виходив з того, що посилаючись на те, що йому (позивачу) заподіяно моральну шкоду бездіяльністю відповідача щодо непроведення тривалий час повірки лічильника води, встановленого у його квартирі, він в той же час не оскаржував до апеляційного суду рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 29.10.2014 року про відмову в задоволенні його позову в частині вимог про визнання дій та бездіяльності КП «Білоцерківтепломережа» неправомірними, що слідує зі змісту рішення апеляційного суду Київської області від 22.04.2015 року, а ухвалою суду першої інстанції залишено без розгляду позов в частині вимог про зобов'язання відповідача повірити засіб обліку води в квартирі позивача і в цій частині ухвала набрала законної сили.

Крім того, позивачем не надано жодних доказів того, яку ж саме моральну шкоду йому та членам його сім'ї було спричинено бездіяльністю відповідача, яка полягала в тому, що тривалий час відповідач не проводив повірку лічильника води.

Як встановлено судом з пояснень самого позивача, оплату за послуги з підігріву води він весь час проводив за показаннями приладу обліку води, встановленого в його квартирі, не дивлячись на те, що лічильник не пройшов державну повірку, та на те, що відповідач проводив нарахування за ці послуги від жовтня 2013 року до 29.09.2014 року з розрахунку норм споживання на одну особу.

Позивачем не доведено в суді факту спричинення шкоди його здоров'ю з вини відповідача, на що він також посилався в обгрунтування позовних вимог про відшкодування моральної шкоди і докази цього суду не надані.

Необгрунтованими є і посилання в частині відшкодування моральної шкоди на Закон України «Про захист прав споживачів» та ст.1167 ЦК України.

Так, згідно з п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров'я продукцією.

Ст.1167 ЦК України регулює деліктні правовідносини, тоді як позивач посилається на те, що моральну шкоду йому заподіяно внаслідок невиконання умов договору, тобто, між сторонами мають місце договірні відносини.

З врахуванням вищенаведеного суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, відмовивши в задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано жодних доказів щодо заподіяння шкоди йому або членам сім'ї з вини відповідача, тоді як за приписами ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 липня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Олійник В.І.

Судді: Іванова І.В.

Дмитрієва Л.Д.