Справа № 226/1063/15-ц
Справа № 4-с/226/8/2015
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Редько Ж.Є.,

при секретарі Мітюхіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Димитров скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області,-

У С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» (далі за текстом ОСОБА_1 або ПАТ «ВБР») звернувся до суду зі скаргою на протиправні дії та бездіяльність старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області (далі за текстом ВДВС) ОСОБА_2, в обґрунтування якої вказав, що 14.07.2015 року ОСОБА_1 подав до ВДВС для примусового виконання виконавчий лист № 226/1063/15-ц (2/226/691/2015), виданий 04.06.2015 року Димитровським міським судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу на користь Банку у розмірі 56451 грн. 47 коп. 16.07.2015 року державним виконавцем Мінтус К.С. винесена постанова про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки документи, що засвідчують повноваження, не оформлені належним чином. При цьому у постанові не йдеться про те, як саме повинен бути засвідчений цей документ. Копію вказаної постанови, яка була надіслана звичайною кореспонденцією, ОСОБА_1 отримав лише 10.08.2015 року, що є порушенням діючого законодавства. При цьому начальником ВДВС та його заступниками не проконтрольовані вказані дії державного виконавця. ОСОБА_4 підписант заяви про відкриття виконавчого провадження є уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації та діє на підставі рішень Фонду № 132 від 27.11.2014 року, № 44 від 27.02.2015 року та № 077/15 від 27.03.2015 року, і він не є представником Банку у розумінні норм законодавства про виконавче провадження. ОСОБА_4, як уповноважена особа Фонду, від імені Фонду набув всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення, на виконання яких має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, підписувати будь-які договори та інші документи без довіреності від імені Банку. Також отримати відомості, що підтверджують його повноваження, можна з Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб-підприємців. Чинність рішень Фонду № 132 від 27.11.2014 року та № 44 від 27.02.2015 року та всіх документів, що були видані на їх підставі, втрачена. Рішенням № 077/15 від 27.03.2015 року, яке є чинним, повноваження ОСОБА_4 на тимчасову адміністрацію Банку продовжені з 27.03.2015 року до дня отримання Фондом рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку. Тому ОСОБА_1 надав до заяви про відкриття виконавчого провадження вказаний чинний наказ Фонду - документ, що підтверджує призначення керівником юридичної особи. Державним виконавцем не зазначено, як саме та обставина, що документи, які засвідчують повноваження, не оформлені належним чином, виключає здійснення виконавчого провадження. Банк як стягувач та юридична особа подав до ВДВС належним чином оформлений виконавчий документ та належним чином оформлену заяву про відкриття виконавчого провадження, а тому виконав всі вимоги Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції «З організації примусового виконання рішень» та наказу Державного комітету з питань технічного регулювання та споживчої політики від 07.03.2003 року № 55 «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлювання документів ДСТУ 4163-2003». Тому заявник просить суд визнати дії старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 щодо винесення 16.07.2015 року постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження № 48121336 протиправними та безпідставними; визнати бездіяльність старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 щодо невиконання рішення суду протиправною та безпідставною; скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС ОСОБА_2 про відмову у відкриття виконавчого провадження від 16.07.2015 року; зобовязати посадові особи ВДВС відкрити виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого листа та провести виконавчі дії для повного та своєчасного виконання рішення суду в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» та постановити окрему ухвалу у відношенні державного виконавця для направлення її Банком до органу ДВС вищого рівня та до правоохоронних органів з метою вирішення питання про притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності державного виконавця.

Представник стягувача до судового засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, письмово сповістив суд про розгляд справи у його відсутність.

Боржник ОСОБА_3 до суду не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, письмових заяв та клопотань від нього не надійшло.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції Донецької області (далі за текстом ВДВС) ОСОБА_2 також до суду не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належний чином. Надала до суду письмові заперечення, згідно яких вона вважає, що скарга Банку є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, оскільки надані стягувачем документи, що підтверджують службове становище керівника, не були оформлені належним чином відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» та «Інструкції з організації примусового виконання рішень», що стало підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження. Копія постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження була направлена простою кореспонденцією через відсутність фінансування з бюджету знаків поштової оплати.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за рішенням Димитровського міського суду Донецької області від 14.05.2015 року у справі № 2/226/691/2015 з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВБР» стягнута заборгованість за кредитним договором № ІКСАSHSTG.198981.009 від 06.12.2013 року в сумі 56451 грн. 47 коп.

На підставі даного рішення, що набрало чинності 03.06.2015 року, 04.06.2015 року було видано виконавчий лист зі строком предявлення до виконання 04.06.2016 року.

14.07.2015 року ВДВС отримана заява ТОВ «ВБР» від 23.06.2015 року про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу за вказаним виконавчим документом. До заяви додано оригінал виконавчого листа № 226/1063/15-ц (№ 2/226/691/2015) від 04.06.2015 року та копія рішення Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.03.2015 року № 111.

Відповідно до доданої до заяви копії наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.03.2015 року № 111 з 28.03.2015 року продовжено повноваження уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ВБР» ОСОБА_4 до дати отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Відповідно до постанови державного виконавця від 16.07.2015 року у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2/226/691/2015, виданим 04.06.2015 року Димитровським міським судом Донецької області, відмовлено.

З тексту даної постанови вбачається, що підставою відмови у відкритті провадження стало те, що до заяви про відкриття виконавчого провадження додано не оформлений належним чином документ, що засвідчує повноваження представника. При цьому державний виконавець послалася на п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», правилами якої керувалася при прийнятті даного рішення.

Вказану постанову 16.07.2015 року направлено стягувачу та боржнику. Згідно відбитку штампу стягувача, що міститься на супровідному листі ВДВС, оскаржувана постанова отримана ТОВ «ВБР» 10.08.2015 року, після чого скаржник через поштове відділення 13.08.2015 року звернувся до суду із даною скаргою.

Згідно за ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно за ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які проводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно за ст.6 цього Закону державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Підставою для відкриття виконавчого провадження відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», окрім виконавчого документу, є заява стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

При огляді копій матеріалів виконавчого провадження № 48121336 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/226/691/2015 року було встановлено, що з заявою про відкриття виконавчого провадження та примусове стягнення суми боргу з ОСОБА_3 звернувся стягувач ТОВ «ВБР» в особі Фонду гарантування вкладників фізичних осіб, який відповідно до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є юридичною особою публічного права і здійснює тимчасову адміністрацію та ліквідацію ПАТ «ВБР» через призначену виконавчою дирекцією уповноважену особуна здійснення тимчасової адміністрації ОСОБА_4 Дана заява датована 23.06.2015 року і зареєстрована ВДВС 14.07.2015 року.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст.9 Закону України «Про виконавче провадження» участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками чи органами, посадовими особами, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, або через представників юридичної особи. Повноваження представника повинні бути підтверджені довіреністю, виданою і оформленою відповідно до вимог закону.

Отже, якщо участь юридичних осіб у виконавчому провадженні здійснюється їх керівниками, які діють у межах повноважень, наданих їм законом, наявність довіреності або будь-яких документів закон не вимагає.

За приписами ч.1 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Згідно за ч.2 та ч.3 ст. 37 вказаного Закону уповноважена особа Фонду має право вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку, діяти без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів, інших документів від імені банку.

На підтвердження повноважень ОСОБА_4 заявником була надана до ВДВС копія наказу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30.03.2015 року № 111. Оглянута судом копія вказаного документу ніким не засвідчена і не скріплена печаткою.

В силу ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного у документі на примусове виконання рішення, у спосіб і в порядку, що визначені виконавчим документом та цим Законом.

Відповідно до п.3 ч.3 названої статті державний виконавець в процесі здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, зокрема отримати відомості на підтвердження повноважень представника стягувача з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців щодо осіб, уповноважених представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, у тому числі підписувати договори та дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи.

За правилами п.8 ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Подання належним чином оформлених документів на підтвердження повноважень представника діяти від імені субєкта до заяви про відкриття виконавчого провадження законом не передбачено. У разі виявлення факту сумнівного представництва, державний виконавець в силу наданих йому спеціальним законом повноважень має право самостійно одержувати необхідну інформацію.

Отже, обставина, зазначена державним виконавцем як така, що виключає здійснення виконавчого провадження, не ґрунтується на законі.

Виходячи зі змісту ст.387 ЦПК України, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Враховуючи викладене, вимоги скарги в частині визнання дій державного виконавця протиправними та скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження є такими, що підлягають задоволенню.

В той же час вимоги скарги в частині зобовязання посадових осіб ВДВС здійснити певні дії, а саме: відкрити виконавче провадження за виконавчим листом № 2/226/691/2015 та провести виконавчі дії задоволенню не підлягають, оскільки, виходячи зі змісту ст.387 ЦПК України, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. Тобто у даному спорі порушене право заявника відновлюється шляхом скасування постанови, винесеної внаслідок протиправних дій виконавця. Вимога щодо зобовязання посадових осіб ВДВС до вчинення дій, які згідно із Законом «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися виключно державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, і відповідно можуть бути оскаржені до суду, виходить за межи даного спору.

Вимога скаржника щодо визнання протиправною бездіяльність державного

виконавця щодо невиконання судового рішення суд також вважає такою, що не підлягає задоволенню. При цьому суд виходить з того, що бездіяльність як правопорушення настає у разі невиконання державним виконавцем обовязку здійснювати певну дію, прямо передбачену законом. Відповідно до ст.ст.25, 27 Закону України «Про виконавче провадження» початок виконання рішень пов'язаний з прийняттям до виконання виконавчого документу і відкриттям виконавчого провадження, що на даний час ще не відбулося.

Вимога скаржника в частині постановлення окремої ухвали у відношенні державного виконавця для направлення її Банком до органу ДВС вищого рівня та до правоохоронних органів з метою вирішення питання про притягнення до дисциплінарної та кримінальної відповідальності державного виконавця задоволенню не підлягає, оскільки ця вимога відповідно до ст.383 ЦПК України не є предметом оскарження стороною виконавчого провадження та ч.2 ст.387 ЦПК України безпосередньо не передбачені такі наслідки рішення суду за скаргою.

Згідно за ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свобод.

З матеріалів справи вбачається, що оскаржувана постанова від 16.07.2015 року була отримана скаржником 10.08.2015 року. 13.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою через поштове відділення. Отже, скарга подана у строки, регламентовані ст.385 ЦПК України.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст.383-387 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції у Донецькій області задовольнити частково.

Визнати протиправними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Димитровського міського управління юстиції ОСОБА_2 щодо винесення постанови ВП № 48121336 від 16.07.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/226/691/2015 року, виданого 04.06.2015 року Димитровським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» 56451 грн. 47 коп.

Скасувати постанову ВП № 48121336 від 16.07.2015 року про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документу) щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/226/691/2015 року, виданого 04.06.2015 року Димитровським міським судом Донецької області, про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 РОЗВИТКУ» 56451 грн. 47 коп.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги і може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ж.Є.Редько