УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Леванчука А.О., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу за касаційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МСТБУ) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди в порядку регресу.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20 серпня 2011 року приблизно о 18 год. 45 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «БМВ-525», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Приморській у м. Судак, порушив Правила дорожнього руху України, у зв'язку з чим здійснив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів. Вина ОСОБА_3 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Судакського міського суду Автономної Республіки Крим від 22 серпня 2011 року. На дату вчинення дорожньо-транспортної пригоди водій ОСОБА_3 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Унаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4 Розмір завданих збитків згідно висновку про вартість матеріального збитку, завданого пошкодженням транспортного засобу від 8 жовтня 2011 року був визначений у розмірі 27 297 грн 59 коп. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання страхового відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою. 17 лютого 2012 року МСТБУ здійснило виплату відшкодування ОСОБА_4 у розмірі 22 747 грн 99 коп. Таким чином позивач виконав покладений на нього обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини відповідача, який не застрахував цивільно-правову відповідальність, та має право на відшкодування з відповідача в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі року МСТБУ просить скасувати зазначені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи в позові, виходив із того, що позивач пропустив строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України, при цьому відповідач заявляв про застосування строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Апеляційний суд погодився з такими висновками місцевого суду зазначивши, що рішення є законним та обґрунтованим.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судом установлено, що 20 серпня 2011 року, приблизно о 18 год. 45 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_3, на вул. Приморській у м. Судак, порушив вимоги п. 2.3 Правил дорожнього руху України, та допустив зіткнення з автомобілем марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, що спричинило пошкодження транспортних засобів.

Вина ОСОБА_3 у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Судакського міського суду Автономної Республіки Крим від 22 серпня 2011 року.

Унаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено автомобіль марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, власником якого є ОСОБА_4 Розмір завданих збитків згідно висновку від 18 жовтня 2011 року, складеного ФОП ОСОБА_5, був визначений у розмірі 27 297 грн 59 коп.

Власник пошкодженого автомобіля марки «Сузукі», державний номерний знак НОМЕР_2, ОСОБА_4 з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою. 17 лютого 2012 року позивач здійснив виплату відшкодування ОСОБА_4 в розмірі 22 747 грн 99 коп.

З огляду на положення ст. ст. 1187, 1191 ЦК України, п. 38.2 ст. 38, ст. 40, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач вважає, що має право на захист свого порушеного права, та має право на відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд виходив із того, що позивач пропустив трьохрічний строк звернення до суду, який повинен відраховуватись для позивача після виплати ним 17 лютого 2012 року страхового відшкодування. До суду з позовом позивач звернувся у березні 2015 року, з пропуском встановленого законом строку.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Так, як на підставу поважності причин пропуску строку позовної давності, позивач указував на те, що ним в межах строку позовної давності, а саме, 13 лютого 2015 року, було направлено до Ставищенського районного суду Київської області позовну заяву з вимогами до відповідача про стягнення збитків в порядку регресу. Однак, ухвалою суду від 25 лютого 2015 року зазначена позовна заява була повернута заявнику для подачі позову до належного суду. Після отримання ухвали суду про повернення позовної заяви для подачі до належного суду, позивач звернувся із указаним позовом до Оболонського районного суду м. Києва (за зареєстрованим місцем проживання відповідача).

ЦК України не передбачає заборони пред'явлення окремих вимог у зв'язку з пропущенням позовної давності.

Отже, порушене право підлягає захисту лише за умови поважності причин пропущення позовної давності, проте такі апеляційним судом взагалі досліджені не були.

З огляду на наведене колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді:А.О. Леванчук
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана