Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 243/7171/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Чернишов Ю.В.
№22-ц/778/3255/15Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Стрелець Л.Г.

суддів Каракуші К.В., Гончар М.С.

при секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КАМБІО» на ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року про забезпечення позову

у справі за позовом ОСОБА_2 до ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КАМБІО» (надалі - Банк), ОСОБА_3, треті особи: приватний нотаріус Токарєва І.П., приватний нотаріус Кандзюба О.Є. про визнання договору іпотеки та довіреності недійсними

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулась до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила:

- визнати недійсною довіреність, що видана від імені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 та посвідчена 06.12.2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Токаревою І.П. за реєстровим №5236;

- визнати недійсним договір іпотеки, укладений 06.12.2010 року між Банком та ОСОБА_2 та посвідчений 06.12.2010 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Кандзюбою О.Є. за реєстровим № 5383.

23.02.2015 року представник позивача за довіреністю (копія а.13) ОСОБА_7 подав суду першої інстанції заяву про забезпечення позову (а.с.15), в якій просив заборонити Банку або іншим особам вчиняти дії щодо відчуження із власності ОСОБА_2 предмету іпотеки згідно договору іпотеки від 06.12.2010 року, що посвідчений приватним нотаріусом ДМНО Кандзюбою О.Є. за р. № 3383: загальна площа 144,3 кв.м, будівлі кафе літ. А-1 площею 96,2 кв.м, банкетний зал літ. Б-2 площею 48,1 кв.м, навіс літ. В, альтанка літ. Г, альтанка літ. Д, альтанка літ. Є, замощення літ. 1. земельна ділянка площею 0,0410 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

В обґрунтування своєї заяви заявник посилався, що неприйняття зазначених заходів по забезпеченню позову може зробити неможливим виконання рішення суду.

Ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року (а.20), з урахуванням ухвали суду від 20.07.2015 року про виправлення описки (а.71), клопотання представника позивача ОСОБА_7 про забезпечення позову задоволено.

Заборонено ПАТ «БАНК КАМБІО» відчуження об'єктів, що є предметом іпотеки, а саме:

- 1) загальна площа 144,3 кв. м, будівлі кафе літ-1 площею 96,2 кв.м, банкетного залу літ Б-2 площею 48, 1 кв. м, навіс літ. В, альтанка літ. Г, альтанка літ. Д, альтанка літ. Є, замощення літ. 1, що належать ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане 17.03.2010 року Святогірською міською радою, в реєстрі прав на нерухоме майно Комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Слов'янськ за реєстром 879446;

2) земельної ділянки площею 0,0410 га, кадастровий номер НОМЕР_1, що розташовані за адресою АДРЕСА_1, що належать ОСОБА_2 на підставі державного акту на право власності на землю від 07.04.2004 року виданого Святогірською міською радою.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, Банк у своїй апеляційній скарзі просив скасувати заходи до забезпечення позову, вжиті ухвалою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року про вжиття заходів до забезпечення позову по зазначеній справі, відмовити у задоволенні заяви про вжиття заходів до забезпечення позову.

У судове засідання 22.10.2015 року повідомлені про час та місце розгляду цієї справи з додержанням вимог ст. ст. 74-77 ЦПК України (а.с.83, 91-95), всі особи, які беруть участь у справі, окрім представника Банку, як апелянта, не з'явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали, про причини своєї неявки апеляційний суд не сповістили, окрім представника позивача ОСОБА_2 за довіреністю (а.с.13) ОСОБА_7, який подав суду заяву (а.с.96-97), в якій просив апеляційний суд розглядати справу без його участі та без участі позивача, проти задоволення апеляційної скарги Банку заперечував.

При вищевикладених обставинах, враховуючи положення ст. 305 ч. 2 ЦПК України, колегія суддів ухвалила розглядати дану справу у даному судовому засіданні за відсутністю всіх нез'явившихся осіб.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, в режимі відеоконференції пояснення представника Банку, як апелянта - відповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку про те, що апеляційна скарга Банку не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача в особі її представника про забезпечення позову у цій справі у вищезазначений спосіб на період розгляду справи оскаржуємою ухвалою з урахуванням виправлення описки в частині назви об'єктів нерухомості, керувався ст. ст. 151-153 ЦПК України та виходив із обґрунтованості останньої.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, судом першої інстанції було правильно встановлено, що позов позивача у цій справі (а.2-4) стосується оспорюваного договору іпотеки (а.5-10), предметом якого є саме вище зазначені об'єкти нерухомості (а.15), здійснення відчуження яких заявник - позивач у цій справі через свого представника - просить заборонити Банку на період розгляду цієї справи, оскільки до вирішення спору по суті можливе розпорядження зазначеними об'єктами Банком, як відповідачем, що в разі задоволення позову ускладнить виконання рішення суду; вид забезпечення позову, який просить застосувати позивач через свого представника, не порушує прав Банку, як відповідача, оскільки зазначене забезпечення позову здійснюється на період розгляду справи.

Доводи Банку, як апелянта, не ґрунтуються на законі та доказах, які були наявні у матеріалах справи та досліджені судом першої інстанції на час постановлення оскаржуємої ухвали про забезпечення позову у цій справі, а лише відображають позицію Банку, як відповідача, висловлену його представниками у цій справі та яку вони вважають такою, що є єдино вірною та єдино можливою.

В силу вимог ст. 151 ч. 3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо не вжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У п. 7.4 оспорюваного за позовом позивача у цій справі договору іпотеки від 06.12.2010 року, укладеного між Банком та ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2, зазначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись у позасудовому порядку, правовою підставою для реєстрації права власності Банку, як іпотекодержателя, на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є цей договір іпотеки з відповідним застереженням; також зазначено само іпотечне застереження, за яким право Банку, як іпотекодержателя, є правовою підставою для права власності останнього на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, у разі повного або часткового невиконання позивачем у цій справі, як іпотекодавцем, умов іпотечного або кредитного договору.

Також за умовами зазначеного іпотечного договору Банк має право без згоди позивача у цій справі, як іпотекодавця, відступити свої права за цим договором.

Таким чином, при вищевикладених обставинах доводи апелянта про те, що позивач не надала суду першої інстанції при розгляді її заяви про забезпечення позову доказів того, що невжиття останніх може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, спростовуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 151-153 ЦПК України вирішив питання про забезпечення позову у цій справі оскаржуємою зі сторони Банку ухвалою.

Розгляд заяви позивача через представника останньої про забезпечення позову судом першої інстанції без повідомлення відповідача 2 - ОСОБА_3 не може бути підставою для скасування оскаржуємої ухвали суду першої інстанції.

Оскільки, в силу вимог ст. 153 ч. 1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

У виділених матеріалах цієї справи вже міститься копія рішення Слов'янського місьрайонного суду Донецької області від 04 червня 2015 року (а.с.74-76), яким позов позивача у цій справі залишено без задоволення.

Оскільки, дана справа знімалась апеляційним судом з розгляду ухвалою від 30 червня 2015 року через описку в оскаржуємій ухвалі в частині назви об'єктів нерухомості (а.57-59), яка була усунута судом першої інстанції в порядку ст. 219 ЦПК України ухвалою від 20 липня 2015 року (а.71).

Зазначена описка в оскаржуємій ухвалі суду першої інстанції не може бути підставою для скасування останньої апеляційним судом.

Рішення Слов'янського місьрайонного суду Донецької області від 04 червня 2015 року у цій справі не може бути прийнято апеляційним судом до уваги при розгляді апеляційної скарги Банку на ухвалу суду Слов'янського місьрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року про забезпечення позову у цій справі.

Оскільки, апеляційний суд під час апеляційного перегляду має досліджувати лише ті матеріали та докази, які були наявні у справі на час постановлення судом першої інстанції оскаржуємої ухвали та які досліджувались ним при постановленні останньої.

При вищевикладених обставинах, доводи апелянта про наявність порушень вимог закону при постановленні оскаржуємої ухвали судом першої інстанції, є безпідставними, не ґрунтуються на цивільному процесуальному законі.

За таких обставин, судова колегія не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції або її зміни.

Крім того, у разі відмови Банку, як апелянту, у задоволенні його вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі, останній не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_2 судових витрат.

Встановлено, що Банк, як апелянт, був звільнений від сплати судового збору при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду в силу вимог Закону України «Про судовий збір» в редакції, що діяла на час подачі ним цієї апеляційної скарги до апеляційного суду до 01.09.2015 року.

Разом із тим, колегія суддів апеляційного суду вважає за доцільне роз'яснити Банку, що в силу вимог ст. 154 ч. 6 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, може подати до суду заяву про їх скасування (ст. 154 ч. 4 ЦПК України).

Керуючись ст.ст. 307, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «БАНК КАМБІО» відхилити.

Ухвалу Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Стрелець Л.Г.Каракуша К.В.Гончар М.С.