Справа №618/603/15-ц
Провадження №2/618/171/15
29 вересня 2015 року Дворічанський районний суд Харківської області у складі: головуючого - судді Гніздилова Ю.М., з участю секретаря - Рябенко Л.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що вони 21 листопада 2001 року набули у приватну власність житловий будинок АДРЕСА_1 В цьому будинку зареєстровані, але фактично не проживають з 2009 року їх дочка ОСОБА_3 та їх онука ОСОБА_4 На вимоги знятися з реєстраційного обліку з квартири відповідачі не реагують. Дані обставини позбавляють позивачів можливості вільно на власний розсуд користуватися і розпоряджатися своїм майном, порушуючи їх законні права.
В судове засідання позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не з'явилися, надавши заяву, в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили справу розглянути в їх відсутність, не заперечували проти заочного розгляду справи.
Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до суду повторно не з'явилися, не повідомивши про причини неявки. Вони про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, згідно вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України, викликаючись в суд через оголошення, про що свідчить публікація оголошення судді про їх виклик в газеті «Слобідський край» від 22 вересня 2015 року за № 113, причину своєї неявки до суду відповідачі не повідомили. Відповідно до положень ч. 9 ст. 74 ЦПК України, з опублікуванням оголошення про виклик відповідача, він вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
Згідно договору дарування житлового будинку від 21 листопада 2001 р., посвідченого державним нотаріусом Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подарували, а ОСОБА_1 діючи за себе особисто та від імені ОСОБА_2 прийняли житловий будинок АДРЕСА_1
Згідно довідки Жовтневої сільської ради Дворічанського району Харківської області від 20.08.2015 р. № 02-30/317 в АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 (фактично не проживає) ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 (фактично не проживає) ІНФОРМАЦІЯ_4..
Згідно депутатського акту обстеження домоволодіння від 20 серпня 2015 року, за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 1995 року народження в будинку не проживають.
Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319. 321 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користуватися та розпоряджатися своїм майном.
При цьому, ч. 2 ст. 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Таким чином, право користування житлом має речово - правовий характер та на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні може бути припиненим.
Матеріалами справи встановлено, що відповідачі у справі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тривалий час за адресою: АДРЕСА_1, не проживають.
Таким чином, суд вважає встановленим факт порушення відповідачами права позивачів володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Дослідивши докази, що є в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 15, 60, 208, 210, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_8, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Ю.М. Гніздилов