АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1772/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 Савенко В. Г.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівСіренка Ю. В. , Трюхана Г. М.
при секретаріКолеснику Я. В.

з участю представників: ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ТОВ «Вердикт Фінанс» про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року ОСОБА_8, звернувся до суду позовом до ОСОБА_9, ТОВ «Вердикт Фінанс» про визнання договору поруки припиненим.

В обґрунтування позову ОСОБА_8 вказував, що 28 лютого 2006 року між АКБ «ТАС-комерцбанк» правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_9, був укладений кредитний договір № 16.06-04/320-КЛ.

Відповідно до кредитного договору АКБ «ТАС-комерцбанк» зобов'язується надати, позичальникові кредит в сумі 9 500 доларів США термін дії Договору з 28.02.2008 року до 27.02.2011 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 28.02.2006 року між АКБ «ТАС-комерцбанк» та ОСОБА_8 укладений Договір поруки № 16.06-04/320-КЛ-П, згідно з яким поручитель бере на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком в повному обсязі, в строки та на умовах, обумовлених кредитним договором.

ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Вердикт Фінас» право вимоги заборгованості за кредитним договором до боржників.

ОСОБА_9, не виконує умови договору кредиту, а саме: не повертає отриманий кредит згідно з графіком, та не сплачує відсотки за користування кредитом.

Оскільки ОСОБА_9, не виконує умови договору належним чином ТОВ «Вердикт Фінас» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості з поручителя ОСОБА_8

Позивач вказує, що на момент звернення ТОВ «Вердикт Фінанс» з позовною заявою до суду про стягнення заборгованості по кредиту Договір поруки втратив свою чинність, і є припиненим.

Тому посилаючись на те, що договір поруки укладався 28.02.2006 року, в той час як за умовами договору строк договору був не встановлений, а тому у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, він має тривалість один рік. Рік з моменту укладення договору поруки закінчився 28.02.2007 року, а позовна заява була подана до суду в 2013 році, просив суд:

- визнати умови Договору поруки № 16.06-04/320-КЛ-П від 28.02.2006 року укладеного між АКБ «ТАС-комерцбанк» та ОСОБА_8 припиненим.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволено в повному обсязі та визнано умови Договору поруки № 16.06-04/320-КЛ-П від 28.02.2006 року укладеного між АКБ «ТАС-комерцбанк» та ОСОБА_8 припиненим.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, представник ТОВ «Вердикт Фінанс» подав апеляційну скаргу. Обґрунтовуючи яку зазначав, що судом допущено порушення норм процесуального права, оскільки суд розглянув позовну заяву, яка не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України. Також судом не в повній мірі з'ясовано обставини, які мають значення для справи. Оскільки суд не врахував, що відповідно до п. 1 договору поруки № 16.06-04/320-КЛ-П від 28.02.2006 року, поручитель зобов'язується перед банком відповідати за виконання зобов'язання щодо повернення коштів, наданих банком ОСОБА_9 у вигляді кредиту згідно з кредитним договором № 16.06-04/320-КЛ від 28.02.2006 року строком до 27.02.2011 року, а в договорі поруки, який досліджувався судом, встановлено строк його дії до виконання основного зобов'язання за вищевказаним кредитним договором, який виконаний не був. Тому висновок суду про припинення договору поруки через рік після його укладання є помилковим. Також, визнаючи умови договору поруки припиненими, суд не врахував, що рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської обл. від 03.12.2013р. по цивільній справі №183/5732/13-ц стягнуто з ОСОБА_8 як з поручителя на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованість за кредитним договором №16.06-04/320 від 28.02.2006р. , а тому цим рішенням вже було встановлено, що порука діє та що ТОВ «Вердикт Фінанс» реалізувало своє право вимоги, передбачене ст.559 ЦК України, що виключає можливість застосування підстав для припинення договору поруки у зв'язку з непред'явленням вимог кредитора до поручителя.

Посилаючись на вказані порушення та неправильну оцінку доказів і обставин справи, апелянт просив скасувати рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_8

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апелянта, судова колегія приходить до висновку , що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Звертаючись до суду з позовом на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України, ОСОБА_8 просив визнати умови договору поруки № 16.06-04/320-КЛ-П від 28.02.2006 року укладеного між АКБ «ТАС-комерцбанк» та ОСОБА_8 припиненим у зв'язку з закінченням строку, встановленого в договорі поруки та послався на невизнання банком зазначеного факту у зв'язку зі зверненням ТОВ «Вердикт Фінас» до суду.

Згідно з пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

За положеннями частини четвертої статті 559 ЦК України припинення поруки презюмується: у разі закінчення строку, встановленого в договорі поруки;у разі, якщо такий строк не встановлено, то, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя; якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, то порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, звернення особи до суду з позовом про визнання поруки такою, що припинена, на підставі частини четвертої статті 559, ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору.

Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права поручителя, передбачених частиною четвертою статті 559, на припинення зобов'язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі п. 1 частини другої статті 16 ЦК України.

Але, ухвалюючи рішення, що оскаржується, та задовольняючи позов, суд першої інстанції не врахував ту обставину, що на час розгляду даного цивільного позову набрало законної сили заочне рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03.12.2013 року по цивільній справі за позовом ТОВ «Вердикт Фінанс» до ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10 про стягнення заборгованості, а тому спір , на який послався позивач, було вирішено.

При цьому даним рішенням суду було встановлено, що порука за вказаним договором не припинена та стягнуто солідарно з ОСОБА_9, як з боржника, і з ОСОБА_8, як з поручителя за договором поруки № 16.06-04/320-КЛ-П від 28.02.2006 року, заборгованість по кредитному договору № 16.06-04/320-КЛ від 28 лютого 2006 року в розмірі 46 252,62 дол. США, що за курсом НБУ станом на 31.07.2013 року становить 36 9697,16 грн.

Ч.3 ст.61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, оскільки судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили було встановлено, що порука за договором № 16.06-04/320-КЛ-П від 28.02.2006 року не припинена і на виконання умов даного договору поруки з ОСОБА_8 як з поручителя стягнуто заборгованість за кредитним договором, то підстав для задоволення даного позову не має, а рішення суду першої інстанції про задоволення позову - є помилковим і таким, що не відповідає дійсним обставинам справи і дослідженим судом доказам.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами докази, допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, - рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ТОВ «Вердикт Фінанс», про визнання договору поруки припиненим ,- належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ТОВ «Вердикт Фінанс» про визнання договору поруки припиненим з підстав, що зазначені в позовній заяві.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 14 травня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ТОВ «Вердикт Фінанс», про визнання договору поруки припиненим - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ТОВ «Вердикт Фінанс» про визнання договору поруки припиненим - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :