У Х В А Л А

20 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа - незалежна професійна спілка працівників авіаційної безпеки, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на аналогічній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

12 жовтня 2015 року до Верховного Суду України звернувся ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме частини другої статті 40, частини сьомої статті 43, частини другої статті 492 КЗпП України та статті 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Постановляючи ухвалу від 15 червня 2015 року, про перегляд якої подано заяву, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ зазначив, що відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновками якого погодився і суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку, що звільнення позивача відбулося з дотриманням вимог трудового законодавства, оскільки профспілкову організацію було повідомлено завчасно, позивачу неодноразово пропонувалися вакантні посади на підприємстві, від яких він відмовився, відповідач звертався до профспілкової організації з метою отримання згоди на звільнення позивача, при цьому рішення профспілкового комітету про відмову в наданні згоди на звільнення ОСОБА_4 судами оцінено як необґрунтоване.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 липня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду, який встановивши, що позивачу не пропонувались вакантні посади, які були наявні на підприємстві станом на 6 травня 2014 року, а також, що незалежна профспілка працівників авіаційної безпеки не надала згоди на скорочення позивача на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України у зв'язку з його переважним правом на залишення на роботі, у зв'язку з чим звільнення позивача відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, ухвалив рішення про задоволення позову про поновлення на роботі й стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

У судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та у судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, встановлено різні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись ст. ст. 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», третя особа - незалежна професійна спілка працівників авіаційної безпеки, про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на аналогічній посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 20 травня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

А.Г. Ярема