Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/1162/15-ц

20 жовтня 2015 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Грещука Р.П.

секретаря Госедло Л.І.,

з участю представників позивача-відповідача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,відповідача ОСОБА_1

відповідача-позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Надвірна справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння та зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про повернення незаконно одержаних грошей , -

В С Т А Н О В И В:

15.06.2015р. ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння.

14.07.2015 року ОСОБА_3 предявив в суд позов до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про повернення незаконно одержаних грошей.

Ухвалою суду від 24.07.2015 року дані позови обєднані в одне провадження та прийняті до сумісного розгляду.

Представники позивача-відповідача та відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги ОСОБА_4 по первинному позову з підстав, наведених в позовній заяві.

Просять суд постановити рішення, яким зобовязати відповідача- позивача ОСОБА_3 повернути позивачу ОСОБА_4 належний йому на праві особистої власності транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» LT 35, випуску 1990 року, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ОРЕВ УДАІ УМВС м.Івано-Франківська, 02.04.1998 року з технічним паспортом та ключами.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 просять суд відмовити, оскільки вважають їх безпідставними.

Відповідач- позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні свої позовні вимоги до ОСОБА_4 та ОСОБА_1 про повернення незаконно одержаних грошей підтримав в повному обсязі з мотивів, зазначених в позовній заяві.

Просить суд стягнути в солідарному порядку з позивачів-відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в його користь 52500 грн.

Щодо задоволення позову ОСОБА_4 про витребування майна ( автомобіля) з чужого незаконного володіння заперечує. Просить суд відмовити в задоволенні його позовних вимог.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача- відповідача ОСОБА_4, відповідача позивача ОСОБА_3, відповідача ОСОБА_1, свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 60 ЦПК України, і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення своїх позовних вимог, зясувавши фактичні обставини справи, прийшов до висновку про можливість задоволення позову ОСОБА_4 та необхідність відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 з наступних підстав.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому зазначеним кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 29.01.2013 року ОСОБА_4, видав ОСОБА_3 довіреність на управління транспортним засобом марки «VOLKSWAGEN» LT 35, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ОРЕВ УДАІ УМВС м.Івано-Франківська, 02.04.1998 року, про що свідчить довіреність від 09.06.2015 року, копія якої долучена до матеріалів справи.

Зясовано також, що даний транспортний засіб належить ОСОБА_4 на підставі Свідоцтва про реєстрацію ТЗ ІВС № 103980, яке видане ОРЕВ УДАІ УМВС м. Івано-Франківська 02.04.1998 року, що підтверджується довідкою Центру надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Івано-Франківськ, Тисменицького та Тлумацького районів при УДАІ УМВС України в Івано-Франківській області від 23.04.2015 року за №250.

Вказані обставини не спростовані та не заперечуються відповідачем -позивачем по даній справі- Тимків С.М.

Доведено також ту обставину, що 09.09.2013 року ОСОБА_4 скасована вищевказана довіреність, та висунуто ОСОБА_3 вимогу про повернення транспортного засобу, про що свідчить повідомлення приватного нотаріуса Івано-Франківського МНО ОСОБА_7 від 09.09.2013 року за №54/-01-16, яке долучене до матеріалів справи.

Відповідно до ст.ст. 317, 321 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Як вбачається з пояснень учасників процесу, транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» LT 35, 1990 року випуску, яким користувався ОСОБА_3, ОСОБА_4 повернутий не був. Наведене підтвердив в судовому засіданні і відповідач-позивач ОСОБА_3, зазначивши при цьому, що відчуджив даний автомобіль.

Ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє

майно від особи, яка незаконно заволоділа ним.

Зі змісту ст.391 ЦК України вбачається, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Факт користування протягом двох років ОСОБА_3 транспортним засобом ОСОБА_4 повністю підтвердився в судовому засіданні поясненнями учасників процесу та письмовими матеріалами справи та не спростований відповідачем -позивачем ОСОБА_3

Крім того, відповідач-позивач ОСОБА_3 не представив суду належних доказів для підтвердження своїх слів щодо відчудження транспортного засобу та відсутності його у нього, що судом розцінюється як небажання ОСОБА_3 повернути автомобіль власнику.

Враховуючи наведене, суд вважає, що при таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_4 про витребування майна(автомобіля) із чужого незаконного володіння підлягають до задоволення.

Оскільки ОСОБА_4, є власником автомобіля «VOLKSWAGEN» LT 35, 1990 року випуску він вправі вимагати його повернення із чужого незаконного володіння ОСОБА_3

Що стосується вимог відповідача-позивача ОСОБА_3 про повернення йому незаконно одержаних ОСОБА_4 грошей в сумі 52500 грн., то, на переконання суду, вони до задоволення не підлягають виходячи з наступного.

Відповідач-позивач ОСОБА_3 в своїй позовній заяві стверджує, що він в червні 2012 року домовився з представником власника автомобіля - ОСОБА_1 про придбання автомобіля марки «VOLKSWAGEN» LT 35, 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2, який зареєстрований ОРЕВ УДАІ УМВС м.Івано-Франківська, 02.04.1998 року за 3600 дол.США, з яких 600 дол.США оплатив відразу, а решту був зобовязаний оплатити до 01.06.2013 року.

Разом з тим, до матеріалів справи ОСОБА_3 долучає оригінал письмової розписки ОСОБА_1 Ю,І., а представник ОСОБА_4 оригінал розписки ОСОБА_3 про те, що ОСОБА_3 взяв даний транспортний засіб в оренду з правом викупу та сплатою грошових коштів.

Статтею 759 ЦК України встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. А ч. 1 ст. 762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму(оренди).

Однак дана розписка не відповідає вимогам, які ставляться до договору найму(оренди), зокрема, змісту та формі.

Згідно з ч.2 ст.799 ЦК України договір найму(оренди) транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Беручи до уваги вказані норми, вважати дану розписку договором оренди транспортного засобу за плату на певний строк - немає підстав.

Також суд оцінює критично і посилання відповідача-позивача про те, що долучені до матеріалів справи розписки за підписом ОСОБА_1 є підтвердженням оплати ним коштів за куплений у ОСОБА_4 транспортний засіб. Як вбачається з даних розписок вони констатують тільки отримання ОСОБА_1 від когось коштів в іноземній валюті.

Із змісту цих розписок неможливо встановити і дослідити походження даних грошових коштів, оскільки будь-які інші угоди, крім розписок про оренду буса в матеріалах справи відсутні.

Поясненнями відповідача- позивача ОСОБА_3 та свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 не підтверджено, що грошові кошти, які хоче повернути відповідач-позивач являлися завдатком або авансом, як визначено в ст. 570 ЦК України.

Таким чином, законних підстав щодо стягнення з відповідача ОСОБА_8 грошових коштів в сумі 52500 грн. судом не встановлено.

Крім того, відмовити слід і в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, що стосуються стягнення грошових коштів з позивача відповідача ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_4 безпосередньо не вступав з ОСОБА_3 ні в які правовідносини, не писав розписок , особисто не отримував грошових коштів.

Зі змісту ст.60 ЦПК України випливає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, а також доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При таких обставинах позовні вимоги ОСОБА_4 підлягають до задоволення.

Враховуючи, що відповідачем-позивачем ОСОБА_3 не доведено, як того вимагає ст.60 ЦПК України факт продажу йому позивачем-відповідачем транспортного засобу«VOLKSWAGEN» LT 35, 1990 року, реєстраційний номер НОМЕР_2 та отримання ОСОБА_4, ОСОБА_1 грошових коштів, в задоволенні його зустрічного позову слід відмовити.

Також, згідно ст.88 ЦПК України, з відповідача-позивача ОСОБА_3 слід стягнути в користь держави 243 грн.60 коп. судового збору.

На підставі ст.ст.317, 328,386,387,391 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 15, 208, 209, 213-215, 217, 218, 223 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння - задоволити.

Зобовязати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_4 належний йому на праві особистої власності транспортний засіб марки «VOLKSWAGEN» LT 35, 1990 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрований ОРЕВ УДАІ УМВС м.Івано-Франківська, 02.04.1998 року, технічний паспорт та ключі від вказаного автомобіля.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави - 243 грн.60 коп. судового збору.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про повернення незаконно одержаних грошей- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Грещук Р.П.

Повний текст рішення виготовлено 23.10.2015 року.