Провадження № 2-6108/15
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лазаренко В.В.

при секретарі - Кучерині Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобов'язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

31.07.2015 р. позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, який мотивує тим, що він є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло, видане Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва 20.12.1999 р. (розпорядження № 2261).

Власниками інших частин вказаної квартири є його мати - відповідачка ОСОБА_3 та його сестра - відповідачка ОСОБА_2, кожній з яких належить на праві власності по 1/3 частини квартири.

На час звернення до суду з позовом оригінал правовстановлюючого документу, який посвідчує його право власності на спірне майно - свідоцтво про право власності на житло від 20.12.1999 р., - знаходиться у відповідачів. Відповідачі відмовляються добровільно надати йому зазначений оригінал свідоцтва, чим перешкоджають розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності. Зокрема, він має намір укласти в інтересах своєї дитини договір дарування 1/3 частини спірної квартири.

З наведених підстав, просить зобов'язати відповідачів надати йому оригінал правовстановлюючого документа на квартиру АДРЕСА_1, а саме свідоцтво про право власності на житло від 20.12.1999 р., виданого Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва (розпорядження № 2261).

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідачів ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість. Зокрема, вказував, що розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, згідно закону здійснюється за згодою всіх співвласників. При цьому, позивач уникає питань пов'язаних з відносинами з відповідачами, з якими стосунки у нього не складаються, так як він постійно вчиняє конфліктні ситуації. Відповідачі пропонували йому продати належну частину квартири їм, однак позивач відповіді на зазначену пропозицію не надав. Крім того, в провадженні Солом'янського районного суду м. Києва перебуває справа за позовом позивача до відповідачів про визначення порядку користування житловим приміщенням, що свідчить про наміри позивача ввести суд в оману щодо своїх дій по відношенню до його власності, за яку він не бажає сплачувати послуги, у зв'язку із судовими процесами.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в рівних долях кожному.

Правовстановлюючим документом, який посвідчує право власності на дану квартиру є свідоцтво про право власності на житло, видане згідно з розпорядженням органу приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва від 20.12.1999 №2261.

Правовідносини, які склались між сторонами за своєю правовою природою підпадають під правове регулювання глави 26 розділу І книги третьої Цивільного кодексу України. Загальні засади правового регулювання даних правовідносин визначено Конституцією України.

Так, ст. 33 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

У відповідності до ст.ст. 316, 317 ЦК, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 355 ЦК, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК, Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Частино першою ст. 358 ЦК визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Згідно ст. 362 ЦК, співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Положеннями ст. 15 ЦК передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається та не заперечується сторонами, що оригінал правовстановлюючого документу на спільне майно знаходиться у відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 Позивач звертався до відповідачів з вимогою надати оригінал вказаного документу, в тому числі шляхом направлення письмового повідомлення, однак на час розгляду справи дана вимога не виконана.

Враховуючи зазначені обставини, суд погоджується з доводами позивача, що ненадання йому оригіналу правовстановлюючого обмежує його право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності визначене ст. 362 ЦК.

Що стосується доводів представника відповідача, то суд вважає, що зазначені доводи не мають правового значення для вирішення спору по суті та ґрунтуються на припущеннях, що суперечить положенням ч. 4 ст. 60 ЦПК.

Таким чином, виходячи із вищевикладеного, суд знаходить обґрунтованими вимоги позивача та приходить до висновку про наявність законних підстав для їх задоволення, у зв'язку з чим вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити.

Керуючись ст.ст. 3-5, 6, 10, 11, 57-58, 60, 61, 88, 208-209, 212-216 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Зобов`язати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надати ОСОБА_1 оригінал свідоцтва про право власності на житло - квартиру АДРЕСА_1, виданного 20 грудня 1999 року Органом приватизації Жовтневої райдержадміністрації м. Києва за розпорядженням № 2261, для укладення договору дарування належної йому частини квартири.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати з оплати судового збору в сумі 243 грн. 60 коп, тобто по 121, 80 грн. з кожного відповідача.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: