Справа № 580/75/15-ц
Номер провадження 2/580/81/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року Лебединський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Чхайло О. В.,

при секретарі Івановій О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Лебедин справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Лебединська міська рада Сумської області про встановлення факту належності будівельних матеріалів та зобовязання усунути перешкоди;

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з даною позовною заявою до відповідачки, мотивуючи свої вимоги тим, що влітку 2008 року вони зі своїх будівельних матеріалів збудували гараж по вул. Леніна, 20 м. Лебедин Сумської області та надали його в тимчасове користування своєму сину, ОСОБА_4, який на той час був одружений з відповідачкою. 04.04.2014 року син з ОСОБА_3 розлучився, а 04.07.2014 року він помер. Після його смерті ОСОБА_3 змінила замок на будівлі гаража та не допускає до нього позивачів. Вони вважають, що мають право використати будівельні матеріали, вбудовані в зазначений гараж, на власний розсуд, але не можуть цього робити, так як відповідачка чинить їм перешкоди. Тому позивачі просили встановити факт належності їм на праві власності будівельних матеріалів, з яких збудований гараж, та зобовязати відповідачку усунути перешкоди у доступі до гаража для його демонтажу. В ході судового розгляду позивачі уточнили свої вимоги та просила надати їм дублікати ключів від зазначеної будівлі, усунувши тим самим перешкоди, які їм чинить ОСОБА_3

Позивачі та їх представник в судовому засіданні свої вимоги підтримали, виходячи з мотивів, наведених в позовній заяві.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, в наданій заяві проти позову заперечила та просила справу розглянути у її відсутності.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_3 вважає не обґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження під час судового розгляду, оскільки предметом спору є самочинно збудований гараж, а позивачі звернулися до суду із позовом про встановлення факту належності їм будівельних матеріалів, вбудованих в даний гараж. Оскільки законодавчо визначено конкретний порядок визнання права власності на новостворене майно, то у даному випадку судом не може визнаватися право власності на таке майно як будматеріали. Тому просила у задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи в судовому засіданні зазначила, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. При цьому вважає, що майно, яке є предметом спору, не можна вважати будівельними матеріалами, а слід розцінювати як самочинне будівництво.

Свідок ОСОБА_5, допитаний в судовому засіданні, показав, що ОСОБА_6 з батьком приходили до нього домовитися з приводу перевезення будівельних матеріалів та піску з вул. Боднівка на вул. Ленна м. Лебедин, що він і зробив. ОСОБА_6 сказав, що будує собі гараж.

Свідок ОСОБА_7, допитаний в судовому засіданні, показав, що він має автомобіль ГАЗ-52 і до нього звертався ОСОБА_6 з проханням перевезти цеглу. Двічі із вул. Боднівка на вул. Леніна він перевозив цеглу, яка була у бувшому використанні, а також один раз близько 20-30 листів шиферу.

Свідок ОСОБА_8, допитаний в судовому засіданні, показав, що він із ОСОБА_6 робили металеві ворота для гаража. ОСОБА_6 робив гараж для себе він же з ним і розраховувався за роботу.

Свідок ОСОБА_9, допитаний в судовому засіданні, показав, що коли будувався гараж, то у батьків була прибудова до будинку, яку розібрали і з цього матеріалу збудували гараж. Також на вул. Боднівка брали у батьків на городі пісок. Він вважав, що цей гараж будувався для батьків.

Свідок ОСОБА_10, допитаний в судовому засіданні, показав, що зі слів ОСОБА_6 він знає, що той купував цеглу, яка була у використанні, і шифер для будівництва гаража. У будівництві гаража допомагали робітники і ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_11, допитана в судовому засіданні, показала, що вона бачила як будувалися ворота в гаражі. Там був ОСОБА_6 і якийсь чоловік. Стояв автомобіль «Нива» з причепом.

Свідок ОСОБА_12, допитаний в судовому засіданні, показав, що ОСОБА_6 говорив йому, що буде будувати гараж і став заготовляти будівельні матеріали. Говорив, що будівельні матеріали буде складати у своїх батьків. Це було приблизно у 2009 році.

Свідок ОСОБА_13, допитана в судовому засіданні, показала, що на вул. Щербакова, 94 м. Лебедин у батьків дружини ОСОБА_6 у дворі була цегла, яка вже використовувалася. Цю цеглу автомобілем «Нива» з причепом перевозили на вул. Леніна для будівництва гаража.

Свідок ОСОБА_14, допитана в судовому засіданні, показала, що у жовтні 2008 року приїхав ОСОБА_6 з дружиною з проханням щоб вона була поручителем, бо вони вирішили взяти кредит для будівництва гаража. Також вказала на те, що на вул. Щербакова 94 м. Лебедин для будівництва гаража звозили цеглу, а потім його використали для будівництва на вул. Леніна.

Свідок ОСОБА_15, допитаний в судовому засіданні, показав, що ОСОБА_6 приблизно у 2008 році оформляв документи на землю для будівництва гаража. Потім вони разом розібрали на місці будівництва майбутнього гаража якийсь сарайчик. В послідуючому заливали фундамент і в цьому їм допомагали батько та брат ОСОБА_6. ОСОБА_6 домовлявся з якимись людьми за цеглу, яку сюди в послідуючому і привозили. ОСОБА_16 возив сам мопедом, а пісок привозили з карєра. Балки та дошки привозили від батьків ОСОБА_6 Балки були нові.

Свідок ОСОБА_17П, допитана в судовому засіданні, показала, що ОСОБА_6 і дружина будували гараж для себе. Купували будівельні матеріали і відвозили на вул. Боднівка до батьків ОСОБА_18. ОСОБА_17 ж за них і розраховувалися.

Свідок ОСОБА_19, допитаний в судовому засіданні, показав, що ОСОБА_6 з дружиною будували гараж для себе щоб в послідуючому там перебував їх автомобіль. Він для будівництва надав цеглу близько півтори тисячі. ОСОБА_6 деревину та шифер зберігав на вул. Боднівка.

Свідок ОСОБА_20, допитаний в судовому засіданні, показав, що у нього у власності був автомобіль «Таврія» і до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням придбати цей автомобіль для сина. Через деякий час вони приїхали подивитися на автомобіль. В послідуючому він автомобіль продав через нотаріуса. Це було у 2012 році. Доручення було на двох. На батька й на сина.

Свідок ОСОБА_21, допитаний в судовому засіданні, показав, що на вул. Боднівка була прибудова до будинку з цегли. Потім її розібрали для будівництва гаража. Також у дворі було зложене дерево з цієї прибудови.

Свідок ОСОБА_22, допитаний в судовому засіданні, показав, що станом на 14.02.1989 року по технічних документах, які знаходяться в бюро технічної інвентаризації, прибудова по вул. Боднівка, 41 м. Лебедин значилася як дощата. Інших записів не має. Господарі могли і самі перебудувати дану прибудову та не звертатися до БТІ за її оформленням.

Свідок ОСОБА_23, допитаний в судовому засіданні, показав, що гараж ОСОБА_6 розташований поруч з його гаражем. У свій час останній з батьком підійшли до нього з проханням побудувати гараж і він дав їм на це згоду. Цеглу привозили від батьків, але її не хватило і ОСОБА_6 цеглу докуповував. Пісок брали в лісі. Балки перекриття в гаражі нові. Де ОСОБА_6 їх брав він не знає. Теж саме й за дошки. За шифер ОСОБА_6 платив свої гроші. Потім у послідуючому в гаражі стояв автомобіль марки «Таврія». ОСОБА_6 користувався цим автомобілем як і його батько. Довіреність у них була на обох.

Спеціаліст ОСОБА_24 в судовому засіданні, пояснив те, що ОСОБА_1 03.11.2014 року зверталася до міської ради з заявою про надання дозволу на відведення проекту землеустрою для гаража по вул. Леніна, 20, але їй у цьому було відмовлено, так як вона живе по вул. Боднівка. ОСОБА_4 у свій час було надано дозвіл на відведення проекту землеустрою для будівництва гаража і всі необхідні документи він повинен був виготовити на протязі 6 місяців, але цього не зробив. Тому рішення втратило силу. На сьогодні зазначений гараж є цілісною спорудою, збудованою самочинно, а не будівельні матеріали.

Вислухавши учасників судового провадження, покази свідків, пояснення спеціаліста, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги повязані з цивільними правовідносинами щодо захисту права власності, позовна заява не обґрунтована і не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

28.02.2003 року син позивачів, ОСОБА_6, одружився з ОСОБА_3, відповідачкою по справі, що вбачається з свідоцтва (а.с. 28).

Після одруження він став проживати в квартирі ОСОБА_3, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Дані обставини визнаються та не оспорюють сторонами у справі.

Рішенням Лебединської міської ради від 19.09.2006 року (а.с. 31) було погоджено місце розташування обєкту на земельній ділянці та надано дозвіл ОСОБА_4 на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки площею 24 м2 для гаражного будівництва по вул. Леніна, 20 м. Лебедин.

В послідуючому на даній земельній ділянці був збудований цегляний гараж, який перебував у використанні та володінні ОСОБА_6 та його дружини ОСОБА_3

Право власності на будівлю у встановленому законом порядку не зареєстроване.

Рішенням Лебединського районного суду від 04.04.2014 року (а.с. 9) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 було розірвано, а 04.07.2014 року ОСОБА_6 помер, що вбачається з лікарського свідоцтва про смерть (а.с. 8).

З того часу гаражем фактично користується відповідачка.

З приводу розпорядження даним майно між ОСОБА_3 з одного боку та ОСОБА_1 й ОСОБА_2 з іншого боку має місце спір.

Позивачі вважають, що даний гараж вони будували виключно зі своїх будівельних матеріалів для себе та надали в тимчасове користування ОСОБА_4 В даний час позивачі бажають гаражем розпорядитися на власний розсуд, а оскільки він є самочинно збудованим і право власності на нього вони не набули, то мають намір розібрати гараж та використати будівельні матеріали, вбудовані в зазначену будівлю. Оскільки відповідачка чинить перешкоди у доступі до гаража, просили їх право захистити в судовому пордку.

Однак, суд не може погодитися з такими доводами позивачів та вважає недоведеними обставини, на які посилаються ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ч. ч. 1, 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження ті обставини, що гараж по вул. Леніна, 20 м. Лебедин Сумської області позивачі будували виключно зі своїх матеріалів та для себе як майбутніх власників зазначеного майна.

Так, судом встановлено, що на той час за вказаною адресою в квартирі під № 5 проживали ОСОБА_6 та його тодішня дружина ОСОБА_3

У 2006 році відповідним рішенням міської ради було погоджено місце розташування обєкту на земельній ділянці та надано ОСОБА_4 дозвіл на розроблення проекту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки по вул. Леніна, 20 м. Лебедин для гаражного будівництва (а.с. 31), що також ствердив і сідок ОСОБА_23, який пояснив, що біля його гаража мав намір будувати свій гараж і ОСОБА_6 та свідок ОСОБА_15, який показав, що документи на землю оформляв ОСОБА_6 Також спеціаліст ОСОБА_24 пояснив те, що ОСОБА_4 у свій час було надано дозвіл на відведення проекту землеустрою для будівництва гаража за вказаною адресою.

Дані обставини в судовому засіданні іншими доказами спростовані не були.

Тобто, виділення земельної ділянки під гараж ініціював саме син позивачів, який діяв як вважає суд в інтересах своєї сімї, а не батьків.

Свідки ОСОБА_15 та ОСОБА_10 показали, що безпосередню участь в будівництві гаража крім ОСОБА_6 приймав також і його батько ОСОБА_2 При цьому свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_15 та ОСОБА_23 в судовому засіданні ствердили те, що будівельні матеріали в тому числі возили і з домогосподарства позивачів.

Однак, суд вважає, що позивачами все ж таки не було доведено походження вищевказаних будматеріалів, а саме те, що вони їм належать, оскільки такі їх доводи спростовуються іншими доказами у справі.

Так, свідок ОСОБА_12 показав, що будівельні матеріали ОСОБА_6 складав у своїх батьків. Свідок ОСОБА_17 зазначив, що для будівництва гаража будівельні матеріали купував ОСОБА_6 з дружиною і відвозили на вул. Боднівка до батьків ОСОБА_18, самі ж за них і розраховувалися.

Отже, хоча свідки ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_15 та ОСОБА_23 й ствердили, що будівельні матеріали дійсно привозилися з домогосподарства позивачів, але поряд з цим з показів інших свідків було встановлено, що дані будматеріали туди попередньо також завозилися ОСОБА_6 для тимчасового зберігання, а тому це не доводить факту їх належності позивачам.

Також судом було встановлено, що ОСОБА_6 крім будівельних матеріалів, привезених з домогосподарства батьків, використовував матеріали привезені і з домогосподарства батьків дружини, а також придбавав їх й в інших місцях.

Так, свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що цеглу для будівництва використовували ту, що знаходилася в домогосподарстві на вул. Щербакова, 94 м. Лебедин, де проживають батьки дружини ОСОБА_6 Свідок ОСОБА_14 при цьому показала, що дану цеглу спочатку туди звозили, а потім використали для будівництва на вул. Леніна.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_10, ОСОБА_15 та ОСОБА_23 ствердили той факт, що будівельні матеріали для гаража ОСОБА_6 купляв особисто.

Свідок ОСОБА_10 показав, що ОСОБА_6 купував цеглу, яка була у використанні, і шифер для будівництва гаража. ОСОБА_15 показав, що ОСОБА_6 домовлявся з якимись людьми за цеглу, яку сюди в послідуючому і привозили. Свідок ОСОБА_23 показав, що в процесі будівництва цеглу ОСОБА_6 докуповував, бо її не хватило, за шифер ОСОБА_6 платив свої гроші. Також в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 зазначив, що він із ОСОБА_6 робили металеві ворота для гаража, він же з ним і розрахувався за цю роботу.

Приймаючи до уваги вище викладене, суд вважає, що факт належності позивачам будівельних матеріалів, які були використані в будівництві гаража, розташованого по вул. Леніна, 20 м. Лебедин Сумської області, не знайшов свого підтвердження, а тому встановленню зазначений факт не підлягає.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд також виходить з того, що позивачі не довели, що між ними та їх сином діяв договір про тимчасове користування ОСОБА_6 зазначеною будівлею, хоча в своїх доводах вони і посилаються на те, що надавали гараж в тимчасове користування сину. На підтвердження даних обставин суду не надано жодних доказів. У справі відсутні дані щодо умов такого договору (строку його дії, порядку надання гаража, платного чи безоплатного використання будівлі та ін.) та взагалі даних про існування хоча б якихось домовленостей з даного приводу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з одного боку та ОСОБА_6 з іншого.

При цьому суд приймає до уваги також і те, що в судовому засіданні ОСОБА_1 і ОСОБА_2 вказували, що гараж по вул. Леніна, 20 м. Лебедин вони будували як для себе так і для свого сина, але на підтвердження того факту, що власниками будівлі доводяться виключно вони, а ОСОБА_6 з їх згоди мав право лише тимчасового користувачем гаражем позивачі доказів суду не надали.

Не заслуговують також на уваги покази свідка ОСОБА_9, допитаного в судовому засіданні, який показав, що він вважає, що цей гараж будувався для батьків, оскільки такі його покази спростовуються показами інших свідків та матеріалами справи.

Так, свідки ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_12, ОСОБА_17 та ОСОБА_19 показали те, що гараж ОСОБА_6 з дружиною будували для себе.

Свідок ОСОБА_14, показала, що у жовтні 2008 року до неї звернулися ОСОБА_6 з дружиною з проханням щоб вона була поручителем, бо вони вирішили взяти кредит для будівництва гаража. Такі її покази стверджуються довідкою про стан кредитної заборгованості (а.с. 72) з якої вбачається, що 02.10.2008 року між ОСОБА_6 та ПАТ АБ «Столичний» було укладено кредитний договір на суму 5000 грн.

З заяви (а.с. 29) вбачається, що мешканцями будинку № 20 по вул. Леніна м. Лебедин Сумської області було надано згоду ОСОБА_4 на оренду земельної ділянки в подвірї даного будинку під гаражне будівництво.

Отже, суд вважає, що саме ОСОБА_6 будував гараж, який стосується предмету спору у даній справі, для себе та своєї сімї, а доводи позивачів про те, що будівля була збудована ними не знайшли свого підтвердження.

Оскільки судом не було встановлено факту належності спірного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2, то і в задоволенні вимог їх щодо зобовязання відповідачки усунути перешкоди у доступі до гаража шляхом надання їм дублікатів ключів від зазначеної будівлі слід також відмовити.

На підставі вище наведеного, керуючись ст. ст. 10, 15, 57, 60, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 392 ЦК України;

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Лебединська міська рада Сумської області про встановлення факту належності будівельних матеріалів та зобовязання усунути перешкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Чхайло О. В.