Справа № 303/2144/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого - судді Фазикош Г. В.

суддів - Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря - Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до виконкому Мукачівської міської ради, управління Мукачівського міського господарства про скасування рішення міської ради та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року ОСОБА_1 пред'явила позов до виконкому Мукачівської міської ради, управління Мукачівського міського господарства та просила:

1) поновити строк на пред'явлення позову;

2) визнати незаконним та скасувати рішення виконкому Мукачівської міської ради від 23 грудня 2005 року № 306 в частині видачі ордера на квартиру з фонду житла для тимчасового проживання АДРЕСА_1;

3) зобов'язати Мукачівський міськвиконком та управління Мукачівського міського господарства виділити житло в м. Мукачеві відповідно до житлових норм (а.с.1-2).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності щодо заявленої вимоги (а.с.64-65).

Позивачка ОСОБА_1 з цим рішенням не погодилася, подала апеляційну скаргу та просила його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Стверджує, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судовому засіданні в апеляційній інстанції позивачка та її представник скаргу підтримали та просили задовольнити. Представник відповідача скаргу не визнав та просив відхилити.

Вислухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, а також матеріали справи № 2-2217/05 колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Розпорядженням Мукачівського міського голови від 14 липня 2004 року «Про відселення сім'ї ОСОБА_1 з гуртожитку по АДРЕСА_2, в квартиру відселенського фонду» було вирішено у зв'язку з проведенням капітального ремонту гуртожитку по АДРЕСА_2, відсилити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в квартиру відселенського фонду по АДРЕСА_1.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 10 листопада 2004 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були виселені з кімнат № 334, № 336 гуртожитку по АДРЕСА_2 з наданням іншого жилого приміщення - квартири по АДРЕСА_1. Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 1 лютого 2005 року рішення місцевого суду залишено без змін.

Крім того, постановою апеляційного суду Закарпатської області від 25 жовтня 2005 року зобов'язано виконком Мукачівської ради видати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ордер на вселення в квартиру АДРЕСА_1.

В подальшому, згідно рішення виконкому Мукачівської міської ради від 23 грудня 2005 року № 306, враховуючи вищенаведені судові рішення, видано ордер на квартиру з фонду житла для тимчасового проживання АДРЕСА_1, яка скаладається з двох кімнат житловою площею 27, 2 кв.м., загальною площею 46, 9 кв.м., з вигодами, сімї ОСОБА_1 в складі трьох чоловік (донька ОСОБА_2, внучка - ОСОБА_3). Ордер виписано на ОСОБА_2 і в склад сімї включено матір ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_3 ЖРЕП-1 поставлено вимогу заключити договір найму житлового приміщення з ОСОБА_2 строком на один рік.

9 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду першої інстанції із позовом про скасування рішення виконкому Мукачівської міської ради від 23 грудня 2005 року № 306 та зобов'язання видати квартиру в м. Мукачеві відповідно до встановлених житлових норм. Крім того, позивачка просила поновити їй строк звернення до суду з даним позовом.

При цьому, позивачка стверджувала, що вона була неправомірно включена до числа осіб, які підлягали виселенню до квартири АДРЕСА_1. Жодної заяви щодо цього вона не писала та вважає, що до цієї квартири слід було вселити лише її доньку ОСОБА_2 із сім'єю. Ця квартира замала для двох сімей. Позивачка стверджувала, що в 1988 році вона в Казахстані здала квартиру більшого розміру за згодою з Мукачівським міськвиконкомом. Після прибуття до м. Мукачева вона була поселена із сім'єю у квартиру по АДРЕСА_2, житловою площею 38 кв.м. Потім їх відселили до квартири по АДРЕСА_1, житловою площею 27 кв.м., а її - до гуртожитку по АДРЕСА_3, житловою площею 18 кв.м., де вона проживала до 2007 року. У подальшому гуртожиток було продано, а вона залишилася без житла.

За цих обставин позивачка вважає, що оспореним нею рішенням було порушено її права.

Водночас, позивачка визнала, що ордер на вселення до квартири, до якого вона була включена, вона не оспорювала.

Місцевий суд відмовив у задоволенні даного позову ОСОБА_1 у зв'язку зі спливом позовної давності щодо заявленої вимоги та відсутністю достатніх підстав для його поновлення.

Апеляційний суд наголошує, що згідно ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

У відповідності до статті 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

З матеріалів справи слідує, що рішення, яке оспорено позивачкою, було прийнято 23 грудня 2005 року. Позов пред'явлено 9 квітня 2015 року, тобто по спливу більш як 14-ти років. Представник виконкому Мукачівської міської ради Нестеренко Т. Г. (а.с.51) звернувся до суду першої інстанції із заявою про застосування строків позовної давності. При цьому, підстав для поновлення строку немає, оскільки поважних причин пропуску строку судом не встановлено. Про прийняте рішення Мукачівської міської ради 23 грудня 2005 року позивачці було відомо, про що свідчать листи виконкому Мукачівської міської ради від 11 липня 2006 року № Я-1770/12-8, від 5 грудня 2006 року № Я-3263/01.20, від 19 грудня 2006 року № Я-3556/01-20, від 26 грудня 2007 року № Я-3670/01-20, які позивачка ОСОБА_1 отримала особисто (а.с.52-55).

Отже, суд першої інстанції правильно встановив, що позивачці було відомо про оспорене рішення, вона пропустила строк позовної давності, що стало підставою для відмови в позові, а підстав для його поновлення немає. Той факт, що позивачка та її донька ОСОБА_2 оскаржувала кілька рішень виконкому Мукачівської міської ради після ухвалення рішення № 306 від 23 грудня 2005 року, не є підставою для поновлення строку на оскарження останнього.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 303, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 26 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________

Судді ____________

____________