Справа № 335/385/15-ц
провадження № 2/336/756/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

при секретарі Петрові С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, відділ по Жовтневому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради) про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться вищевказана цивільна справа, яка була призначена до судового розгляду на 28.09.2015 р. о 09.00 год.

В судовому засіданні представник позивача заявив клопотання про залишення позову без розгляду, про що позивач надала письмову заяву, яку підтримала в суді.

Відповідач, її представник та представники треті особи не заперечували проти залишення позову без розгляду.

Представник позивача заявила клопотання про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. та надала квитанцію до прибуткового касового ордеру.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд ухвалою залишає позовну заяву без розгляду, якщо позивач надав відповідну заяву і вона прийнята судом.

Підстав для не прийняття заяви про залишення позову без розгляду судом не встановлено.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд виходив з наступного.

За п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 2) витрати на правову допомогу.

Відповідно до ч.3 ст.89 ЦПК України у інших випадках закриття провадження у справі, а також у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов'язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При цьому Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 47 постанови від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз»яснив: при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Поряд з цим у п.48 даної постанови Пленуму чітко зазначено: підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи на підтвердження здійснених відповідачем витрат за надання адвокатом правової допомоги, представник відповідача надала квитанцію від 31.08.2015р., згідно якої адвокатом від ОСОБА_2 отримано «за участь у справі про позбавлення батьківських прав на доньку за позовом ОСОБА_1» 5000,00грн.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутній розрахунок витрат на правову допомогу в розмірі, оплаченому відповідачем адвокату, здійснений з урахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», що позбавляє суд можливості дійти обґрунтованого висновку щодо відповідності сплаченої суми фактично наданим послугам. Більш того, згідно п.48 зазначеної постанови Пленуму відсутність відповідного розрахунку фактично є самостійною підставою для відмови у задоволенні таких витрат.

Враховуючи викладене, з урахуванням постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 47 постанови від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» та керуючись ст.ст. 8, 56, 79, 89, 207, 208-210 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (треті особи відділ по Шевченківському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради, відділ по Жовтневому району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради) про позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини - залишити без розгляду.

Заяву ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь витрат на правову допомогу залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Дмитрюк