Справа № 463/2376/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/4751/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Шандри М.М., Шумської Н.Л.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: представника ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ДП «Львівський дослідно-експерементальний завод технологічного обладнання» про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року в позові відмовлено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_3 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що суд ухилився від обовязку всебічно та повно зясувати всі обставини справи і не зясував у банківській установі на підставі чого і у звязку із чим, якщо не звільненням чи переведенням було зумовлено зміна картки із зразками підписів, чим порушив вимоги ст.ст. 57, 212 ЦПК України.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року та ухвалити нове рішення, котрим повністю задоволити позовні вимоги.

Представник ДП «Львівський дослідно-експерементальний завод технологічного обладнання» в судове засідання не зявився, хоча про розгляд справи було повідомлено належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 125), про причини неявки суд не повідомлено та з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався, тому розгляд справи відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України здійснюється колегією суддів за відсутності осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши суддю-доповідача, представника ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Районним судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про поновлення його на посаді директора структурного підрозділу - малого державного підприємства «Ромгал» Державного підприємства «Львівський дослідно-експериментальний завод технологічного обладнання». В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що працює директором вказаного вище структурного підрозділу підприємства відповідача, і 17.04.2014р., перебуваючи в банківській установі, отримав інформацію про проведення відповідачем змін в картці із зразками підписів та відбитком печатки структурного підрозділу МДП «Ромгал», в якому він займає посаду директора, у зв'язку з чим, прийшов до висновку, що його або ж звільнено, або ж переведено із займаної посади. В цей же день він звернувся до банківської установи з листом про надання роз'яснень, і відповідь банку підтвердила такі його висновки. Оскільки звільнення, або ж переведення відбулось з порушенням чинного законодавства, в тому числі в частині завчасного повідомлення про наступне звільнення або переведення, вважаючи свої трудові права порушеними, вимушений захищати їх в судовому порядку у спосіб пред'явлення даного позову про поновлення на роботі.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_3 з 10.09.1997р. займає посаду директора структурного підрозділу - малого державного підприємства «Ромгал» Державного підприємства «Львівський дослідно-експериментальний завод технологічного обладнання» (а.с.3-6).

Згідно копії довідки № 1 від 27 березня 2015 року про заробітну плату та інші прибутки за 2014-2015р.р. станом на 01.03.2015р. ОСОБА_3 до березня 2015 року нараховувалась заробітна плата (а.с. 73).

Як вбачається із відповіді ПАТ «ВіЕс Банк» № 12/3-9617 від 06 травня 2014 року на запит ОСОБА_3 № 1 від 17.04.2014р. підтверджено факт зміни картки із зразками підписів і відбитка печатки Структурного підрозділу ДЕТЗО малого державного підприємства «Ромгал». (а.с. 7)

Статтею 36 Кодексу законів про працю України передбачено підстави припинення трудового договору. Такими підставами є: 1) угода сторін; 2) закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення; 3) призов або вступ працівника або власника - фізичної особи на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу, крім випадків, коли за працівником зберігаються місце роботи, посада відповідно до частин третьої та четвертої статті 119 цього Кодексу; 4) розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45); 5) переведення працівника, за його згодою, на інше підприємство, в установу, організацію або перехід на виборну посаду; 6) відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці; 7) набрання законної сили вироком суду, яким працівника засуджено (крім випадків звільнення від відбування покарання з випробуванням) до позбавлення волі або до іншого покарання, яке виключає можливість продовження даної роботи; 7-1) укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України "Про запобігання корупції", встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, повязану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дня її припинення; 7-2) з підстав, передбачених Законом України "Про очищення влади"; 8) підстави, передбачені контрактом. У випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України "Про очищення влади". Зміна підпорядкованості підприємства, установи, організації не припиняє дії трудового договору. У разі зміни власника підприємства, а також у разі його реорганізації (злиття, приєднання, поділу, виділення, перетворення) дія трудового договору працівника продовжується. Припинення трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу можливе лише у разі скорочення чисельності або штату працівників (пункт 1 частини першої статті 40).

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що при розгляді справ про поновлення на роботі судам необхідно з'ясувати, з яких підстав проведено звільнення працівника згідно з наказом (розпорядженням) і перевіряти їх відповідність законові.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції прийшов до висновку про те, що позивачем не доведено, що його звільнено або ж переведено із займаної посади, а це є лише припущенням для нього, що виключає можливість існування його субєктного права в стані порушення, і як наслідок виключає можливість здійснення захисту цього права.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком районного суду виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням вищенаведених норм, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Районним судом вірно враховано вимоги статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України про те, що в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право і вірно встановлено, що право позивача не порушено.

Вищенаведена правова позиція викладена також в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-84цс14, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України.

Покликання ОСОБА_3 в апеляційній скарзі на те, що районним судом не перевірено чим було зумовлено зміна картки із зразками підписів та відбитком печатки структурного підрозділу МДП «Ромгал», колегія суддів не бере до уваги, оскільки дана обставина не підтверджує звільнення позивача.

Представник ОСОБА_3 в апеляційному суді підтвердив той факт, що позивачу не видана трудова книжка, йому нараховується зарплата, однак не виплачується, оскільки ДП «Львівський дослідно-експерементальний завод технологічного обладнання» перебуває у стані ліквідації. Також представником апелянта підтверджено ту обставину, що позивач з наказом про звільнення чи переведення не ознайомлювався і такий йому не надсилався, та періодично ходить на роботу.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено його припущення про його звільнення або переведення із займаної посади, оскільки це не підтверджено належними доказами (не представлено відповідний наказ або розпорядження).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом першої інстанції, відповідно до ст.212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, тому підстав для скасування рішення колегія суддів не вбачає.

Рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права у відповідності до вимог ст.ст. 213-214 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209, 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст.308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді М.М. Шандра

ОСОБА_4