Справа № 308/88/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.01.2015 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Фазикош О.В. розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання частково недійсним кредитного договору,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Ужгородського міськрайонного суду з позовною заявою до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання частково недійсним кредитного договору.

ОСОБА_2 позовна заява підлягає залишенню без руху оскільки подана з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України, а саме в порушення вимог, закріплених п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України, не вказано ціну позову; в порушення вимог п.5 ч.2 ст.119 ЦПК України не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує заявлені вимоги щодо порушення його права як споживача та в чому саме полягає дане порушення (із зазначенням відповідних дат, характеру дій, спосіб порушення відповідачем прав позивача як споживача);

Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров'я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

ОСОБА_2 може застосовуватися, коли позивач прямо вказує на порушення норм, гарантованих цим Законом.

У випадку якщо позивач вважає, що порушенні його права, як споживача, тоді відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» № 5 від 12.04.96 р. заява по захист прав споживача має повністю відповідати вимогам ЦПК України щодо форми й змісту позовної заяви, зокрема, містити відомості: про те, яке право споживача порушено; коли і в чому це виявилось; про способи захисту, які належить вжити суду; про розмір сум, щодо яких заявлено вимоги з відповідними розрахунками і обґрунтуваннями, на докази, що підтверджують позов.

Відповідно до ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форма його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. А у разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього закону.

Із позову також вбачається, що позивачем ставиться питання про визнання вказаного договору недійсним на підставі норм Цивільного кодексу України, посилаючись на неправомірність, несправедливість умов кредитного договору в частині права банка, невідповідність його нормам законодавства України, що підлягає уточненню, оскільки вбачаються правовідносини договірного характеру.

Позивачем не обґрунтовано порушення, невизнання або оспорювання прав, свобод чи інтересів позивача відповідачем по справі, в той час, як до суду наданий кредитний договір, що підписаний особисто позивачем з зазначенням умов кредитування на підставі п. 2 ч.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», що не свідчить про порушення прав позивача. Крім того, не обґрунтовано з посиланням на норми матеріального права застосування односторонньої реституції. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на неможливість виконання умов договору, однак не вказує чи було використано ним право звернення до кредитної установи про розірвання спірного договору у двосторонньому порядку, та про відмову у цьому відповідачем позивачу. Зазначаючи про незаконність укладання кредитного договору не конкретизує в чому вона полягала під час підписання сторонами такої угоди.

Також, у випадку визнання договору недійсним сторони мають бути приведені в попередній стан, тобто позичальник має сплатити всю суму за кредитним договором, а кредитор повернути отримане за цим договором. Позивач у позовній заяві не зазначає, яку суму в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування кредитом ним сплачено та чим це підтверджується.

Також, в позовній заяві не зазначено та не підтверджено та обставина, що позивачем отримана відповідна грошова сума, передбачена кредитним договором.

Крім того, звернення до суду з зазначеним позовом повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. В позовній заяві вказано лише те, що кредитний договір від 14.12.2007 року, укладений між позивачем та відповідачем містить дискримінаційні та несправедливі умови, що є порушеним вимог Закону України «Про захист прав споживачів».

Дослідивши матеріали справи приходжу до переконання, що без зазначення наведених вище обставин, вирішити питання про відкриття провадження у справі неможливо, вважаю за необхідне позовну заяву залишити без руху та надати позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви з подачею її до суду з врахуванням вимог ст. 119 ЦПК України.

Згідно ст. 121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву (заяву, скаргу) подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача (заявника, скаржника) і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Якщо позивач (заявник, скаржник) відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 ЦПК України, позовна заява (заява, скарга) вважається поданою в день її первісного подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи наведене вважаю, що провадження у справі неможливо відкрити до усунення вказаних недоліків, а тому позовну заяву слід залишити без руху, а позивачу надати строк для їх усунення.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про визнання частково недійсним кредитний договір - залишити без руху.

Повідомити заявника про необхідність виправити зазначені недоліки позовної заяви до 30 січня 2015 року, але не більше пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Розяснити, що інакше заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3