Справа № 370/1866/13 Головуючий у І інстанції Устимчук М. Ю.
Провадження № 22-ц/780/1544/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська
Категорія 18 03.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Макарівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2013 року позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Заявлені позовні вимоги мотивував тим, що 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу, за умовами якого банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку. 28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, за умовами якого клієнт відступає фактору ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить клієнту. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 19 червня 2007 року № 0050/0607/77-150, позичальником згідно якого є ОСОБА_1 За умовами даного кредитного договору банк надав позичальнику кредит в сумі 18350 доларів США, однак в зв'язку із неналежним виконанням зобов'язань боржником останній має на 01 липня 2013 року прострочену заборгованість в розмірі 261040,91 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 укладено іпотечний договір, предметом якого є земельні ділянки в с. Комарівка Макарівського району загальною вартістю 120518,25 грн. Відповідачу направлялася вимога про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, але станом на дату звернення до суду вимога не виконана. Просив звернути стягнення на предмет іпотеки - земельні ділянки пл. 0,1135 га. та 0,0742 га. в Макарівському районі, с. Комарівка, на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 261040,91 грн. шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну предмету іпотеки на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки майна.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року позов ТОВ «Кредитні ініціативи» задоволено, в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 в розмірі 261040,91 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді земельних ділянок пл. 0,1135 га. та 0,0742 га. в Макарівському районі, с. Комарівка на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» шляхом продажу предметів іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» з початковою ціною предмета іпотеки, визначеною на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій), стягнуто із відповідача на користь позивача судові витрати 2610,41 грн.

Відповідач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Макарівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ТОВ «Кредитні ініціативи» про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач порушив свої зобов'язання за кредитним договором, забезпеченим договором іпотеки, а тому позивач на підставі договорів факторингу набув право звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 19 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Омега Банк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 0050/0607/77-150, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 18350 доларів США до 19 червня 2017 року під 14 % річних в порядку і на умовах, визначених договором.

Згідно п. 1.4 кредитного договору, цільове використання кредиту - здійснення позичальником розрахунків по договору купівлі-продажу між позичальником та ОСОБА_2 з метою придбання земельних ділянок, що знаходяться за адресою Київська область, Макарівський район, с. Комарівка.

Згідно п. 3.10 договору, у випадках порушення умов п.п. 3.8 та/або п. 3.9 та/або п.п. 6.1.2.1 - 6.1.2.2 п. 6.1.2 п. 6.1 цього договору та/або умов іпотечного договору, що укладається між банком та позичальником у відповідності до п. 2.1 цього договору, вимога про виконання порушеного зобов'язання направляється банком позичальнику у письмовому вигляді та підлягає виконанню у повному обсязі протягом тридцяти календарних днів з моменту її надіслання банком за адресою позичальника, зазначеною в реквізитах до цього договору. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище тридцяти денного строку, вважається дата, зазначена на квитанції, яка надається банку відділенням зв'язку при відправленні листа з повідомленням про вручення або дата, зазначена в повідомленні, яке отримане позичальником особисто у банку.

Згідно п. 6.1.3 договору, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства України та умов іпотечного договору у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Також 19 червня 2007 року між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір іпотеки № 0050/0607/77-150-Z-98, посвідчений приватним нотаріусом Макарівського районного нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим № 2047, за умовами якого ОСОБА_1 передав банку в іпотеку земельні ділянки загальною площею 0,1135 га. та 0,0742 га., що розташовані за адресою Київська область, Макарівський район, с. Комарівка, які стануть власністю іпотекодавця в майбутньому на підставі укладених із ОСОБА_2 договорів купівлі-продажу від 19 червня 2007 року, посвідчених приватним нотаріусом ОСОБА_3, реєстрові номери 2035 та 2040, із цільовим призначенням земельних ділянок - будівництво та обслуговування жилого будинку. Грошова оцінка земельних ділянок згідно п. 3 договору іпотеки складає 135072 грн.

Копії статутів ПАТ «Сведбанк» та його правонаступника ПАТ «Омега Банк» наявні в матеріалах справи, із даних документів вбачається правонаступництво ПАТ «Омега Банк» та ПАТ «Сведбанк», ВАТ «Сведбанк», АКБ «ТАС-Комерцбанк», АКБ «Київ-Приват», АКБ «Інтелект», ПАТ «Сведбанк Інвест», ЗАТ «Сведбанк Інвест», АКБ «Сосьєте Женераль Україна», ЗАТ «ТАС-Інвестбанк» (а. с. 129 - 181 т. 1).

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір факторингу № 15. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору банк відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить банку на підставі документації. З моменту відступлення банком фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів (а. с. 23 - 24 т. 1).

Реєстр заборгованостей боржників № 1-б, складений ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс», наявний в матеріалах справи на а. с. 192 - 196 т. 1, зокрема за порядковим номером 368 значиться відповідач ОСОБА_1, маються дані про його ідентифікаційний код, дата і номер кредитного договору, дані про іпотекодавця, дані про нотаріальне посвідчення іпотечного договору.

28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» укладено договір про відступлення прав за іпотечними договорами, за умовами якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року № 15, укладеного між сторонами, одночасно відступаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені договором. Первісний іпотекодержатель відступає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору (а. с. 191 т. 1).

28 листопада між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу. Відповідно до п. 2.1, 2.2 договору відступлено права вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, право на вимогу якої належить на підставі документації. З моменту відступлення фактору прав вимоги заборгованості від боржників всі гарантії, надані боржником щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора переходять всі пов'язані з ними права, зокрема права грошової вимоги щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, комісій, штрафних санкцій та інших обов'язкових платежів.

В матеріалах справи наявний витяг з додатку до договору факторингу, за яким боржником значиться в тому числі ОСОБА_1 (а. с. 25 - 33, 36 т. 1).

28 листопада 2012 року ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено акти прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників за договором про надання факторингу від 28 листопада 2012 року та прийому-передачі інформації згідно реєстру заборгованості боржників в електронному вигляді за договором факторингу від 28 листопада 2012 року (а. с. 189 - 190 т. 1).

28 листопада 2012 року між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір про передачу прав за іпотечним договором, за умовами якого сторони домовились, що разом з відступленням прав вимоги заборгованостей по кредитних договорах від боржників, що здійснюється на підставі договору факторингу від 28 листопада 2012 року, укладеного між сторонами, одночасно передаються права вимоги за іпотечними договорами, які визначені цим договором. Іпотекодержатель передає новому іпотекодержателю права за іпотечними договорами, перелік яких наведено у додатку № 1 до цього договору. Іпотекодержатель протягом п'яти робочих днів з дати набуття чинності цим договором зобов'язаний забезпечити внесення змін і додаткових відомостей до запису у державному реєстрі іпотек щодо передання новому іпотекодержателю прав за іпотечними договорами.

В матеріалах справи наявні витяги з додатку до договору про передачу прав за іпотечними договорами, за якими іпотекодавцем значиться в тому числі ОСОБА_1 за номером 172 у загальному списку. Додаток містить дані щодо особи позичальника і кредитного договору, дані щодо особи іпотекодавця і дані про нотаріальне посвідчення іпотечного договору (а. с. 34, 35, 197, 198 т. 1).

ТОВ «ФК «Вектор Плюс» є юридичною особою, яка має статус фінансової установи на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 357 від 16 листопада 2012 року.

ТОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовою установою на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 15 вересня 2011 року, виданого Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України (а. с. 38 т. 1).

09 липня 2013 року ТОВ «Кредитні ініціативи» направило на адресу ОСОБА_1 вимогу про усунення порушень (реєстр поштових відправлень від 10 липня 2013 року), в якому повідомило про укладення договорів факторингу від 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ФК «Вектор Плюс», між ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», про загальну суму заборгованості, про необхідність не пізніше 37 днів з моменту відправлення цієї вимоги достроково повернути кредит, сплатити нараховані проценти за користування кредитом та нараховану неустойку. Попереджено, що у разі невиконання цієї вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом подачі до суду позову.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 01 липня 2013 року за ОСОБА_1 рахується заборгованість за кредитом 15424 долари США, що еквівалентно 123284,03 грн., по відсотках 8081,88 доларів США, що еквівалентно 64598,47 грн., та пеня 9152,81 долар США, що еквівалентно 73158,41 грн., а всього 261040,91 грн. (розрахунок а. с. 19).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до положень ст. ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Згідно зі ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу.

Відповідно до ст. 1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Матеріали справи містять вимогу до ОСОБА_1 про укладення договорів факторингу, наявність заборгованості, пропозицію погашення цієї заборгованості протягом 30 днів, а у разі невиконання вказаного зазначає про звернення до суду із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відправлення вказаного повідомлення підтверджується списком згрупованих поштових відправлень та фіскальним чеком оплати вказаних відправлень.

Такий спосіб відправлення відповідає способу, погодженому відповідачем із АКБ «ТАС-Комерцбанк» під час укладення кредитного договору, у п. 3.10, а тому колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції не було встановлено, чи отримував він досудову вимогу від позивача про усунення порушення кредитного договору.

Крім того, відповідно до п. 37 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні справ, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України.

Колегія суддів враховує, що факт наявності заборгованості та її розмір підтверджено чітким, зрозумілим і послідовним розрахунком, наданим позивачем, і відповідачем не спростовані.

Відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги про позбавлення відповідача можливості заявити клопотання про застосування позовної давності щодо вимог позивача в частині стягнення пені.

Відповідно до ст. ст. 256, 258 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Разом із тим, ст. 259 ЦК України передбачає, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 10.11 кредитного договору передбачено, що за домовленістю сторін строк позовної давності за будь-якими вимогами банку, що випливають з цього договору, встановлюється тривалістю десять років, а отже є встановленим, що сторони в письмовій формі погодили збільшення позовної давності в тому числі і за вимогами про стягнення пені до десяти років.

Апелянтом також зазначається, що заочне рішення суперечить нормам ст. 15 ЦК України, згідно якої кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення, однак при цьому апелянтом не зазначено, в чому полягає така суперечність. Так, достеменно знаючи про наявність даної справи в провадженні Макарівського районного суду Київської області із 13 вересня 2013 року, коли він отримав судову повістку та ухвалу про відкриття провадження, що безпосередньо зазначається в апеляційній скарзі (а. с. 86), однак до постановлення заочного рішення 30 жовтня 2013 року, тобто впродовж 1,5 місяців із зустрічним позовом на захист своїх прав до суду не звертався.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що судом не з'ясовано, чи є ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» однією юридичною особою, чи є ПАТ «Сведбанк» правонаступником АКБ «ТАС-Комерцбанк», не досліджено належним чином законність укладення договорів факторингу від 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи»; що в матеріалах справи відсутній статут ПАТ «Сведбанк», що ТОВ «ФК «Вектор Плюс» не є фінансовою установою, що судом не перевірено повноваження директора ТОВ «ФК «Вектор Плюс», ТОВ «Кредитні ініціативи» та інших осіб і справжності їх підписів, колегія суддів враховує наступне.

Так, під час розгляду справи судом першої інстанції дані доводи відповідачем не заявлялися, зазначені обставини не були предметом спору, договори факторингу та договори про передачу вимог за іпотечними договорами, на підставі яких позивач пред'являє свої вимоги, ніким не оспорювались, а тому в силу презумпції правомірності правочину є чинними; копії даних договорів і актів прийому-передачі реєстру заборгованостей боржників наявні в матеріалах справи, обставини правонаступництва ПАТ «Сведбанк» відносно АКБ «ТАС-Комерцбанк» підтверджені статутом ПАТ «Омега Банк», відтак дані доводи колегією відхиляються.

Необхідність з'ясування тотожності ФК «Вектор Плюс» і ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відсутня, оскільки будь-які правочини, укладені із ФК «Вектор Плюс», в матеріалах справи відсутні, стороною всіх правочинів було лише ТОВ «ФК «Вектор Плюс», яке є фінансовою установою на підставі свідоцтва про реєстрацію фінансової установи серії ФК № 357 від 16 листопада 2012 року.

Такими, що перекручують дійсні обставини справи, є доводи апеляційної скарги, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 22 червня 2010 року відносно ПАТ «Сведбанк» була здійснена державна реєстрація припинення юридичної особи, тобто станом на день підписання договору факторингу № 15 від 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» такої юридичної особи вже не існувало.

Так, дійсно, в матеріалах справи на а. с. 94 т. 1 міститься витяг з ЄДРПОУ № 21658672, згідно якого державна реєстрація ПАТ «Сведбанк Інвест» припинена в результаті реорганізації. Однак апелянтом не враховано, що ПАТ «Сведбанк Інвест» реорганізовано шляхом приєднання саме у ПАТ «Сведбанк», із яким і укладалися договори факторингу та передачу вимог за іпотечними договорами, про що свідчать статути, і що ПАТ «Сведбанк Інвест» та ПАТ «Сведбанк» не є однією і тією ж юридичною особою.

Спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи, а саме витягом про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек (реєстрація змін) № 39318218, згідно якого із 13 грудня 2012 року додано іпотекодержателя ТОВ «Кредитні ініціативи» (а. с. 225-е) на підставі договору про передачу прав за іпотечним договором від 28 листопада 2012 року, доводи апеляційної скарги про те, що судом не перевірено, чи відбулися зміни іпотекодержателя в Державному реєстрі іпотек.

Із цих же підстав відхиляються доводи апеляційної скарги, що станом на 30 жовтня 2013 року іпотекодержателем земельних ділянок є АКБ «ТАС-Комерцбанк», а рішення Макарівського районного суду Київської області є незаконним і порушує його права та права АКБ «ТАС-Комерцбанк».

Таким чином, беззаперечно встановлено, що невиконанням вимог за договором кредиту, забезпеченого іпотечним договором, право вимоги за якими перейшло до позивача ТОВ «Кредитні ініціативи», внаслідок чого виникла заборгованість, порушує право останнього, яке підлягає захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.

Згідно п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2013 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства з розгляду цивільних і кримінальних справ», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

На думку колегії суддів, сума заборгованості за кредитом 261040,91 грн. є співмірною із сумарною вартістю предметів іпотеки, визначеної в іпотечному договорі в розмірі 135072 грн., однак, оскільки несплата заборгованості за кредитним договором вочевидь завдає збитків іпотекодержателю, який придбав право вимоги за оплатним договором, оцінка співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна недоцільна, відтак звернення стягнення на дане майно відповідатиме вимогам справедливості, добросовісності та розумності, відтак позовні вимоги в частині звернення стягнення на предмет іпотеки знайшли своє підтвердження під час розгляду справи і обґрунтовано задоволені судом першої інстанції.

Виходячи із вищенаведених норм, колегія суддів дійшла висновку, що суд правомірно задовольнив позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», зазначивши розмір вимог, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, спосіб реалізації та спосіб визначення початкової ціни предмету іпотеки для його подальшої реалізації.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апелянта щодо наявності процесуальних порушень, внаслідок чого він не був повідомлений про час і місце розгляду справи 30 жовтня 2013 року, оскільки інститут заочного рішення передбачає захист прав відповідача шляхом перегляду такого рішення за письмовою заявою заочного відповідача, що останнім і було зроблено перед поданням апеляційної скарги.

Відхиляються як надумані також доводи апеляційної скарги щодо необхідності проведення попереднього судового засідання згідно п. 9 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, дані доводи апеляційної скарги будь-яким чином висновків суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 30 жовтня 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.