Справа № 146/767/15-ц Провадження № 22-ц/772/3035/2015Головуючий в суді першої інстанції Скаковська І. В.
Категорія 20Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" жовтня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: Матківської М.В., Сопруна В.В.

При секретарі: Сніжко О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідачів - Томашпільської державної нотаріальної контори та реєстраційної служби Томашпільського РУЮ про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18.09.2015 року, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом про визнання недійсним рішення про державну реєстрацію права власності та визнання недійсним договору купівлі-продажу. Позов мотивовано тим, що рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року було задоволено позов ОСОБА_3 до Вапнярської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, а саме: житловий будинок № 93, загальною площею, 27,4 м.кв., житловою 12,2 м. кв., який знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2014 року дане рішення було скасоване та ухвалене нове рішення, яким ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

Проте у травні 2014 року ОСОБА_3 зареєстрував вищевказаний житловий будинок на себе на підставі скасованого в послідуючому рішення суду від 24 квітня 2014 року, а в липні 2014 року представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 уклав договір купівлі-продажу зазначеного будинку між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

З вказаних підстав - скасування рішення суду від 24.04.2014 року та відмови у задоволенні позову про визнання права власності на будинок за ОСОБА_3, позивач просив суд визнати недійсним рішення про державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1.

Оскільки при зверненні до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7, знаючи про те, що у спадкодавця були спадкоємці 1 черги, дружина та діти, вони про це не повідомили, ні суд, ні Вапнярську сільську раду ні самих спадкоємців, тим самим, укладаючи договір купівлі-продажу житлового будинку, відповідачі порушили публічний порядок , так, як даний договір був спрямований на порушення конституційних праві свобод громадян, незаконне заволодіння чужим майном.

Виходячи з викладеного, ОСОБА_2 ще просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу ОСОБА_5 житловий будинок АДРЕСА_1 та скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_5 на зазначений будинок.

При цьому позивач вказав, що рішенням Томашпільського районного суду від 10 травня 2012 року було задоволено позов ОСОБА_2 до Вапнярської селищної ради та ОСОБА_8, дружини спадкодавця ОСОБА_6, про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок АДРЕСА_1, на підставі якого ОСОБА_2 було зареєстровано право власності на вказаний будинок в Могилів-Подільському МБТІ.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25 вересня 2012 року вказане рішення Томашпільського районного суду було скасоване але питання про скасування державної реєстрації права власності на вказаний житловий будинок не було вирішене, тому позивач вважає себе власником будинку і звернувся в суд з вказаним позовом.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від18.09.2015 року в задоволенні вказаного позову було відмовлено через безпідставність позовних вимог, оскільки оскаржувані позивачем рішення про державну реєстрацію права власності та договір купівлі-продажу будинку ніяким чином не порушують його прав чи інтересів так, як рішення суду, на підставі якого було зареєстроване право власності на цей будинок за ОСОБА_2, скасоване рішенням апеляційного суду Вінницької області від 25.09.2012 року, а державна реєстрація права власності не є підставою такого права без рішення суду.

ОСОБА_2 оскаржив зазначене рішення у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням та неправильним застосуванням норм матеріального і процесуального права. Просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким повністю задовольнити його позовні вимоги

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що в судовому засіданні не було доведено право вимог даного позивача за пред`явленим позовом.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Так, в ході розгляду справи було встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в селищі Ура-Губа Кольського району Мурманської області Російської Федерації помер ОСОБА_6 (а.с.23).

Після смерті ОСОБА_6 залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1. Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_6 залишилась дружина ОСОБА_8, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, та діти - ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які проживають в Російській Федерації (а.с. 24-25). Відомостей про те, що вищезазначені особи прийняли спадщину у суду немає.

Рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року було задоволено позов ОСОБА_3 до Вапнярської селищної ради про визнання права власності на вказане спадкове майно. Проте рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 22 вересня 2014 вказане рішення суду першої інстанції було скасоване та ухвалене нове, яким ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні позову.

22 липня 2014 року, на підставі рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 24 квітня 2014 року, ОСОБА_11, який діяв за дорученням від імені ОСОБА_3, уклав із ОСОБА_5 договір купівлі-продажу спірного житлового будинку (а.с. 22).

10 травня 2012 року Томашпільським районним судом Вінницької області було задоволено позов ОСОБА_2 до Вапнярської селищної ради про визнання права власності на спірний будинок за набувальною давністю, яке 25 вересні 2009 року було скасовано рішенням апеляційного суду Вінницької області, яким ще було відмовлено у задоволенні позову.

Стаття 316 ЦК України вказує, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Отже, право власності це речове право.

Стаття 328 ЦК України говорить, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до норми ч. 4 ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Виходячи зі скасування рішення суду про визнання права власності за ОСОБА_2 на житловий будинок за набувальною давністю та відмови рішенням апеляційного суду у задоволенні такого позову - відсутня підстава для набуття ОСОБА_2 права власності на вказаний будинок.

У ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно» вказано, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

А ст. 19 ч.1 п. 5 цього Закону вказує, що підставою для державної реєстрації прав є, зокрема, рішення суду.

Таким чином, у разі відсутності підстави для реєстрації права власності, сама державна реєстрація втрачає зміст такого права на те чи інше нерухоме майно.

Апелянт в апеляційній скарзі посилається на ті самі обставини, які були викладені в його позові, теж зазначає, що його право в даному випадку порушено, оскільки за ним зареєстровано право власності на спірний житловий будинок.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином.

Як видно з вказаних обставин, ні державна реєстрація права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1, ні договір купівлі-продажу вказаного будинку, укладений 22.07.2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які оскаржуються ОСОБА_2, ніяким чином не порушують будь-яких його прав на вказаний будинок.

Таким чином, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, а апеляційну скаргу - відхилити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 307,308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 18.09.2015 року

залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: