Справа №478/1270/15-ц
пров. №2/478/301/2015
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

15.10.2015 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі головуючої судді Сябренко І.П.

за участю: секретаря Поліщук С.П.

позивача ОСОБА_1

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування,

В с т а н о в и в:

05.08.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, в якому зазначив те, що після смерті його матері ОСОБА_4, яка мала місце 06.02.2015 року, відкрилась спадщина до складу якої увійшли усі майнові права та обовязки, які належали їй на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, а саме майнові права на житловий будинок. Він є спадкоємцем першої черги за законом, який прийняв спадщину в установленому порядку, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Крім нього, до нотаріальної контори звернулись інші спадкоємці, а саме відповідачка ОСОБА_2, яка є спадкоємицею першої черги за законом та відповідачка ОСОБА_3, яка також являється спадкоємицею першої черги як за законом так і за заповітом. Посилаючись на те, що за життя мати тривалий час тяжко хворіла, перебувала у безпорадному стані та потребувала сторонньої допомоги, яку їй надавав він, а відповідачі, маючи можливість надавати допомогу, ухилялися від таких дій, просив усунути ОСОБА_2 від права на спадкування за законом та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом та за заповітом, після смерті ОСОБА_4, яка мала місце 06.02.2015 року.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали і пояснили, що їх мати в травні 2013 року захворіла, купували їй необхідні ліки, цілодобово з сестрами чергували, у серпні 2013 року маму перевезли до сестри ОСОБА_3, де і доглядали за нею цілодобово, за бажанням матері у вересні 2013 року перевезли її додому, де разом з нею проживав і позивач ОСОБА_1, проте продовжили за нею доглядати, а з березня 2014 року за спільною домовленістю, що брат ОСОБА_1 буде також доглядати матір, віддали йому в розпорядження пенсійну картку матері для отримання пенсії. Крім того, відповідно до розписки мати в присутності свідків надала позивачу ОСОБА_1 4000 грн. з метою, щоб він її доглядав до смерті на рівні з доньками ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 Посилаючись на те, що усвідомлюючи свій обов'язок, вчиняли всіх необхідних дій по догляду за своєю матірю ОСОБА_4 до дня її смерті, просили відмовити в задоволенні позову.

Вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Виходячи зі змісту зазначеної норми закону, лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину.

Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв'язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій.

Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

З системного аналізу норм ст. 3 ЦПК України ст.ст. 15, 1224 ЦК України витікає, що право вимоги щодо усунення від спадкування належить особі, яка сама є спадкоємцем відповідної черги, або коли її право на спадкування виникає після усунення негідного спадкоємця від спадкування.

Такий висновок ґрунтується на тому, що у разі усунення негідного спадкоємця спадщина має перейти до іншого за чергою спадкоємця.

Слід розрізняти підстави позбавлення права на спадкування від тих, які передбачені абз. 2 ч. 3 ст. 1224 ЦК.

Адже в цій нормі йдеться про випадок свідомого нехтування обов'язком щодо утримання спадкодавця, а не ненадання допомоги спадкодавцю, який перебував у безпорадному стані.

Таке ж тлумачення змісту диспозиції ч. 5 ст. 1224 ЦК надано у роз'ясненнях, що містяться у абз. 3 п. 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування».

При цьому, усунення від спадкування з цих підстав стосується лише конкретного випадку спадкового правонаступництва, а тому не має правового значення факт ненадання допомоги тому спадкодавцю, після якого негідний спадкоємець спадщину не приймав.

Матеріалами справами встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серії І-ФП №214804, виданого 06.02.2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Казанківського районного управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_4 померла 06 лютого 2015 року у віці 91 років, про що 06 лютого 2015 року складено відповідний актовий запис за №15.

Після її смерті залишилось спадкове майно, в тому числі і житловий будинок №14, розташований по вул. Рози Люксембург в смт. Казанка Миколаївської області.

Відповідно до заповіту, посвідченого 17 червня 2008 року державним нотаріусом Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області, ОСОБА_4, що народилася 05 вересня 1923 року, на випадок своєї смерті належний їй на праві приватної власності житловий будинок №14, розташований по вул. Рози Люксембург в смт. Казанка Миколаївської області заповідала в рівних частках кожній ОСОБА_3 та ОСОБА_6.

З копії спадкової справи №24/2015 року, заведеної приватним нотаріусом Казанківського районного нотаріального округу Миколаївської області ОСОБА_7 до майна померлої 06 лютого 2015 року ОСОБА_4 вбачається, що 16 березня 2015 року спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_1 (син) у встановлені ст.1270 ЦК України строки звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Спадкоємці першої черги за законом та за заповітом ОСОБА_6 (донька), ОСОБА_3 (донька) та спадкоємець першої черги за законом ОСОБА_2 (донька) 16 березня 2015 року надали заяви про відмову від прийняття спадщини.

16 червня 2015 року спадкоємиця ОСОБА_3 у порядку п.6 ст.1273 ЦК України відкликала заяву про відмову від прийняття спадщини та цього ж дня подала заяву про прийняття спадщини.

02 липня 2015 року спадкоємці ОСОБА_6 та ОСОБА_2 у порядку п.6 ст.1273 ЦК України відкликали заяви про відмову від прийняття спадщини та цього ж дня подали заяви про прийняття спадщини.

02 липня 2015 року спадкоємиця ОСОБА_2 подала приватному нотаріусу заяву про відмову як від одержання обовязкової частки у спадщині після померлої матері, так як її обовязкова частка у спадщині забезпечена за рахунок іншого майна спадкодавиці.

30 липня 2015 року спадкоємиця ОСОБА_6 подала заяву про відмову від будь-якого спадкового майна, як за законом, так і за заповітом, на користь сина спадкодавиці ОСОБА_1.

З довідки Казанківського районного центру первинної медико-санітарної допомоги Миколаївської області №01-11/255 від 26 серпня 2015 року вбачається, що відповідно до запису в амбулаторній карті хворої матері ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, останній з 12.05.2013 року надавалась медична допомога сімейним лікарем Казанківської сімейної амбулаторії ОСОБА_8 та лікарем невропатологом консультативно-діагностичного відділення Казанківської ЦРБ ОСОБА_9, протягом 2014-2015 років знаходилась під медичним спостереженням сімейного лікаря ОСОБА_8

Відповідно до довідки Казанківської центральної районної лікарні Миколаївської області №01-10/2351 від 25 серпня 2015 року ОСОБА_3 зверталась до лікаря невропатолога Казанківської ЦРЛ з викликом додому 16.05.2013 року до мами ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, був встановлений діагноз: гостре порушення мозкового кровообігу (інсульт), загальний атеросклероз та остання потребувала постійного нагляду лікаря та родичів. Хвора була оглянута в присутності дочок ОСОБА_2 і ОСОБА_6 та призначено відповідне лікування, що виконувалось в повному обсязі. Протягом 2013 року викликався лікар-невропатолог не лише за адресою її місця проживання ІНФОРМАЦІЯ_2, а й за адресою місця проживання доньки ОСОБА_3М по вул. Послушняка, 20 в смт. Казанка Миколаївської області. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 постійно звертались на прийом до лікаря-невропатолога для призначення лікування. 14.06.2013 року ОСОБА_3 зверталась до лікаря-невропатолога про отримання інвалідної коляски для матері, яка була видана в соціальному захисті населення.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначили, що усвідомлюючи свій обов'язок, вчиняли всіх необхідних дій по догляду за своєю матірю ОСОБА_4 до дня її смерті, що мала місце 06 лютого 2015 року.

З показань свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 видно, що у травні 2013 року ОСОБА_4 захворіла і потребувала постійного догляду. У її догляді приймали участь, як позивач ОСОБА_1 так і відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Згідно розписки спадкодавця ОСОБА_4 від 25.12.2013 року, остання в присутності свідків надала синові ОСОБА_1 4000 грн., щоб він здійснював за нею догляд до смерті нарівні з її доньками ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Наведене свідчить, що позивачем ОСОБА_1 в порядку ст.60 ЦПК України не доведено факту ухилення спадкоємцями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від обовязку надання безпорадному спадкодавцю ОСОБА_4 підтримки та допомоги.

Враховуючи вищевикладене суд вважає, що вимоги позивача ОСОБА_1 про усунення спадкоємців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом та заповітом задоволенню не підлягають.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, повязані зі сплатою позивачем судового збору, належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя