Справа № 163/2929/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Павлусь О.С.
Провадження № 22-ц/773/451/15 Категорія: 25 Доповідач: Антонюк К. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого-судді Антонюк К.І.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Овсієнко А.А.,

при секретарі - Черняк О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регресу за апеляційною скаргою позивача Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 20 січня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

В листопаді 2014 року позивач ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача в порядку регресу суму страхового відшкодування в розмірі 2 600,97 грн. Вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 12 березня 2013 року трапилась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів "Фольксваген ЛТ", під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля "Субару", під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 26 березня 2013 року відповідача було визнано винним у скоєнні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На виконання умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів позивачем було сплачено власнику автомобіля "Субару" ОСОБА_5 страхове відшкодування у розмірі 5 201,93 грн. Оскільки відповідач на момент ДТП мав водійський стаж менше 3-ох років, тому на підставі ст. 38-1.1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" до страховика перейшло право на компенсацію за рахунок відповідача 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 20 січня 2015 року в позові у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ПАТ "СК "Універсальна" подав апеляційну скаргу. Покликаючись на неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просив скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов.

В судове засідання сторони, які повідомлені судом про час та місце розгляду справи, не з'явились.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено і ці обставини підтверджуються матеріалами справи, що 29.11.2012 року між ПАТ "СК "Універсальна" та ОСОБА_3 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, строк дії якого встановлено з 28.11.2012 року по 28.11.2013 року, відповідно до якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу "Volkswagen LT 45" державний номер НОМЕР_1.

Крім того встановлено, що 12 березня 2013 року о 23 год. 10 хв. за участю забезпеченого транспортного засобу сталася дорожньо-транспортна пригода, а саме в с.Старовойтово на території МАП "Ягодин" Любомльського району, ОСОБА_2 керуючи автомобілем "Фольксваген", реєстраційний номер НОМЕР_1, виконуючи маневр руху заднім ходом допустив зіткнення з автомобілем "Субару", реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, внаслідок пригоди дані автомобілі зазнали механічних ушкоджень.

Постановою Любомльського районного суду Волинської області від 26.03.2013 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу в розмірі 350 грн. (а.с. 9).

На підставі заяви ОСОБА_5 як власника автомобіля "Субару" про відшкодування матеріальних збитків в результаті ДТП від 15.04.2013 року (а.с. 6), 11.06.2013 року ПАТ "Страхова компанія "Універсальна" згідно страхового акту виплатило потерпілому страхове відшкодування в сумі 5 201,93 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що право регресної вимоги до відповідача у страхової компанії виникло після виплати потерпілій особі ОСОБА_5 11.06.2013 року страхового відшкодування, а тому підлягає застосуванню діюча редакція п.38-1.1 ст.38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", відповідно до якої відповідальність водія у вигляді компенсації страховику від виплаченого страхового відшкодування у разі, якщо водійський стаж є меншим, ніж визначено договором страхування, не передбачена.

Колегія суддів погоджується з висновком суду.

Відповідно до п.38-1.1 ст.38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, яка діяла до 04.02.2013 року, у разі, якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної події, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 05.07.2012 року, який набрав чинності 04.02.2013 року п.38-1.1 ст.38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" викладено в новій редакції, а саме передбачено, що у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

Доводи апеляційної скарги про те, що у даних правовідносинах слід застосовувати положення ст.38-1 Закону в редакції, яка діяла на момент укладення договору обов'язкового страхування є помилковими, оскільки право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у страховика, який виплатив страхове відшкодування, пов'язано із настанням страхового випадку та проведенням виплат страхового відшкодування, а тому суд першої інстанції правильно застосував норми закону, які діяли на час настання страхового випадку, та проведенні страхових виплат. Положення цього закону не передбачають обов'язок особи, відповідальної за шкоду, компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування забезпеченого транспортного засобу водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування.

Крім того, відповідно до коригуючих коефіцієнтів та їхніх розмірів, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 09.07.2010 року №566 "Про деякі питання здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", розмір страхового платежу згідно страхового полісу від 29.11.2012 року в сумі 286,74 грн. відповідає коефіцієнту 1,27-1,76, встановленого зазначеною правовою нормою щодо водійського стажу осіб, допущених до керування забезпеченим транспортним засобом (К4) незалежно від водійського стажу (для страхувальників - фізичних осіб, у тому числі якщо водійський стаж страхувальника - фізичної особи менше 3-ох років).

Відповідно до ч. 3 ст. 213 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Підстав для скасування чи зміни рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача Публічного акціонерного товариства "Страхова компанія "Універсальна" відхилити.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 20 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: