Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2015 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Наумов С.В.,

при секретарі Слакві-Марчук Н.В.,

позивача-відповідача ОСОБА_1,

представника позивача-відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача-позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання договору довічного утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання, визнання права власності,-

В с т а н о в и в:

Позивач за первісним позовом звернулася до суду із позовною заявою про розірвання договору довічного утримання. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.07.2006 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, відповідно до якого відповідачка зобов"язується забезпечувати її утриманням та доглядом довічного утримання. Зокрема, згідно договору від 04 липня 2006 року за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_5 у власність 295/1000 домоволодіння АДРЕСА_1 взамін ОСОБА_5 зобов"зувалася : забезпечити ОСОБА_1 збереження права безоплатного проживання у відчужуваному нерухомому майні з правом використання всієї площі та всіх підсобних приміщень (будівель та споруд); забезпечення продуктами харчування; забезпечення догляду та надавати необхідну допомогу; забезпечувати згідно рецептів лікарів належними лікувальними засобами.

Окрім того згідно п.8 договору сторони домовились, що грошова цінність видів забезпечення на місяць становить 10 неоподаткованих мінімумів визначених законодавством України.

Відповідач належним чином виконувала умови договору до 13.11.2013 року, а після цієї дати повністю припинила виконання своїх зобов"язань за договором довічного утримання у будь-якій формі, хоча позивачка є одинокою особою похилого віку, пенсіонеркою, страждає на різні види захворювань, потребує постійного стороннього догляду, піклування та допомоги, в тому числі забезпечення належними лікувальними засобами. У зв"язку з чим позивач просила розірвати договір довічного утримання посвідчений Бештинарською Н.О., приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу 04.07.2006 року р.№1641.

Відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила розірвати договір довічного утримання, припинити право власності, та визнати право власності за нею на частку в розмірі 160/1000 домоволодіння за адресою АДРЕСА_1.

В обгрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_5 зазначила, що після укладення договору довічного утримання ОСОБА_1 проживає та продовжує проживати в будинку АДРЕСА_1, тобто право безоплатного проживання з правом використання всієї площі та підсобних приміщень (будівель та споруд) у відчуженому будинку за нею зберігається; здійснювала в повній мірі оплату комунальних послуг для чого відкрила на своє ім"я розрахункові книжки по розрахунках за користування природним газом (особовий рахунок НОМЕР_2) та за електроенергію (особовий рахунок НОМЕР_3) останні платежі було здійснено 21.02.2014 року, більше платежі не здійснювались оскільки існувала переплата за надані послуги.

Окрім того, згідно квитанцій від 11.04.2013 року на суму 351,40 грн., 04.07.2013 року на

суму 351,40 грн., 22.10.2013 року на суму 351,40 грн., 30.10.2014 року на суму 1000 грн., ОСОБА_5 на ім"я позивачки було перераховано вказані суми грошових коштів. Натомість всі ці платежі в повному обсязі були повернуті їй ОСОБА_1 назад.

Зазначила, що саме ОСОБА_1 відмовилася від виконання ОСОБА_5 обов"язків за договором довічного утримання, вже зверталася до суду з вимогою про розірвання даного договору з тих самих підстав, відмовляється від нормального спілкування, повертає кошти, конфліктує, створила крайні напружені відносини з нею та членами її сім"ї. Окрім того зазначила, що стан її здоров"я в 2013,2014 роках погіршився тому вона в силу всіх в сукупності обставин не може в подальшому належним чином виконувати своїх обов"язків з підстав, що мають істотне значення.

В судовому засіданні позивач за первісним позоввом та його представник підтримали заявлені позовні вимоги, з підстав викладених у позові просив їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечили. Пояснили, що ОСОБА_5 не виконує своїх зобов"язань за договором довічного утримання з 13.11.2013 року, втому числі у будь-якій формі, тобто зазначений період невиконання за договором становить більше 9-ти місяців, протягом яких ОСОБА_1 потребувала постійного догляду та утримання.

Представник відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5, її представник ОСОБА_3 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечили , зустрічний позов підтримали. ОСОБА_5 суду пояснила, що належним чином виконувала умови договору довічного утримання, вказали, що позивач не подала жодних переконливих доказів невиконання умов договору зі сторони відповідача. Пункт 7 оскаржуваного договору дає вичерпний перелік обов"язків відповідача перед позивачем. Наголосила що стан здоров"я її в 2013,2014 роках погіршився, відносини з позивачкою зіпсувалися саме з вини ОСОБА_1 Позовні вимоги позивачки вважають надуманими та необгунтованими.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, перевіривши та вивчивши всі матеріали справи, всебічно, повно та об"єктивно дослідивши докази, вважає позови ОСОБА_1 та ОСОБА_5 такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні 04.07.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання. Згідно п.1 даного договору ОСОБА_1 передає у власність належних їй на праві приватної власності 295/1000 ідеальної частки домоволодіння АДРЕСА_1 з відповідними надвірними будівлями та спорудами, взамін чого, ОСОБА_5 зобов"язується забезпечити відчужувача утриманням та доглядом довічно.

Згідно п.7 договору довічного утримання, за згодою сторін обов"язок набувача майна з надання відчужувачу матеріального забезпечення та догляду (опікування) визначається у вигляді:

-забезпечити відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному нерухомому майні. За а адресою АДРЕСА_1 з правом використання всієї площі та всіх підсобних приміщень (будівель і споруд);

-забезпечення продуктами харчування;

-забезпечення догляду та необхідної допомоги;

-забезпечення згідно з рецептами лікарів належними лікувальними засобами.

Згідно п.8 договору, грошова оцінка, зазначених у п.7 цього договору видів забезпечення на місяць, за згодою сторін визначена у розмірі 10 неоподаткованих мінімумів, встановлених чинним законодавством України.

Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме або рухоме майно, яка має значну цінність, взамін чого набувач зобов"язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов"язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:1 ) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання набувачем своїх обов"язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Договір довічного утримання (догляду) припиняється зі смертю відчужувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на

які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтвердила той факт, що вже більше дев"яти місяців, а саме з 13.11.2013 року ОСОБА_5 не виконує умови договору, не надає їй матеріальної допомоги, не приходить до неї, не цікавиться нею як особою яку повинна утримувати. При цьому підтвердила той факт, що не бажає з нею мати будь-яких договірних стосунків, не бажає приймати від неї будь-яку допомогу, отримувати кошти. Повідомила суду, що їй допомагають сусіди по вулиці, приносять їй продукти.

Свідок ОСОБА_7, ОСОБА_8 пояснили суду, що вони є сусідами ОСОБА_1 та проживають на одній вулиці, що допомагають їй чим можуть, про те що ОСОБА_5 не виконує умови договору їм відомо зі слів самої ОСОБА_1 Повідомили суду, що бачили ОСОБА_5 декілька раз за всі роки. Умови договору довічного утримання їм не знайомі, його не бачили. Про те, що не виконуються умови договору знають також зі слів ОСОБА_1

ОСОБА_1 підтвердила, той факт, що вона свідомо відмовляється від допомоги ОСОБА_5 не хоче її бачити, приймати від неї будь-яку допомогу, грошові кошти перераховані на її ім"я повертає.

Всі вище наведені факти підтверджуються поясненнями самої ОСОБА_1 та письмовими доказами, а саме лист Укрпошти від 11.12.2014 року №324.

ОСОБА_1 підтверджує, що знайома з ОСОБА_5 ще з 2004 року, тобто ще задовго до підписання спірного договору, що саме ОСОБА_5 їй допомогала в оформленні документів на спадщину, задля чого 26.05.2004 року здійснила реєстрацію її в своїй квартирі (про що свідчить відмітка в паспорті гр-на України), коли ніхто з близьких родичів їй не допоміг ще також до підписання даного договору.

Що стосується нотаріально посвідченої заяви, підписаної ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, які своїми підписами підтверджували факт того, що ніби-то у зв"язку з невиконанням ОСОБА_5 своїх обов"язків по договору довічного утримання починаючи з 17.11.2013 року і до сьогодні усі витрати по утриманню ОСОБА_1 несе ОСОБА_11

Даний доказ не може бути взятий судом до уваги як належний та допустимий в розумінні підтвердження факту невиконання умов договору ОСОБА_5, з огляду на те, що дані особи не є стороною по договору довічного утримання, і не можуть достеменно знати про виконання чи невиконання умов договору між сторонами.

З оглянутих в судовому засіданні фотознімків, вбачається, що ОСОБА_5 оточувала ОСОБА_1 домашнім теплом та затишком, брала її із собою на відпочинок, відвідували святі місця, святкували разом день народження, їздили на відпочинок на природу, та ін.

В судовому зсіданні ОСОБА_1 підтвердила і той факт, що ОСОБА_5 пропонувала їй переїхати жити до неї, оскільки і умови проживання кращі, є всі зручності, натомість вона відмовилась.

Щодо виконання умов договору довічного утримання, то ОСОБА_5 повідомила суду, що після укладення договору довічного утримання з 04.07.2006 року ОСОБА_1 продовжує проживати в будинку АДРЕСА_1, тобто право безоплатного проживання з правом використання всієї площі та підсобних приміщень (будівель та споруд) у відчуженому будинку за нею зберігалося. Окрім того повідомила суду, що починаючи з лютого 2014 року між позивачем та нею виник спір з приводу втручання у відносини між нами сусідів, провокуючи на сварки та непорозуміння. Оскільки позивачка є людиною похилого віку, проживає сама, їй самотньо, немає з ким поговорити, вимагає до себе багато уваги.

Зважаючи ні на що продовжувала та намагалась виконувати свої зобов"язання за договором , а відтак відкрила на своє ім"я розрахункові книжки по розрахунках за користування природним газом (особовий рахунок НОМЕР_2) та за електроенергію (особовий рахунок НОМЕР_3).

Останні платежі по сплаті комунальних послуг було здійснено 21.02.2014 року, більше платежі не здійснювались оскільки існувала переплата за надані послуги.

Досліджені в судовому квитанції свідчать про те, що 11.04.2013 року на суму 351,40 грн., 04.07.2013 року на суму 351,40 грн., 22.10.2013 року на суму 351,40 грн., 30.10.2014 року на суму 1000 грн., ОСОБА_5 перераховано вказані суми грошових коштів на ім"я ОСОБА_1, і цей факт визнається ОСОБА_1

Вказаний факт підтверджує виконання ОСОБА_5 своїх зобов'язань по матеріальному утриманню, як то передбачено умовами договору.

Позивач ОСОБА_1 не змогла пояснити суду підставу повернення цих коштів.

Окрім того, в с удовому засіданні не знайшли підтвердження факти звернення до ОСОБА_5 з приводу лікування, представлення рецептів лікарів для їх оплати.

Окрім того, Відповідач позивач ОСОБА_5 при додаткових поясненнях стверджувала що ОСОБА_1 має необґрунтовані претензії не тільки до неї, а і до членів її сім"ї, зокрема до дітей, яких принижує при ній.

Під час розгляду даної справи, це все підтвердилось, оскільки безпідставно та бездоказово ОСОБА_1 продовжувала некоректно та емоційно висловлюватись як на адресу ОСОБА_5 так і в адресу її дітей.

Така неприпустима поведінка та висловили призводили до того, що судом неодноразово вказувалось ОСОБА_1 про неприпустимість такої поведінки, робились неодноразові зауваження.

Суд бере до уваги, що між набувачем ОСОБА_5 і відчужувачем ОСОБА_1 погіршились стосунки, що ствердили обидві сторони, в набувача з"явились певні обставини, які перешкоджають виконувати умови договору довічного утримання далі (хвороби), які потребують часу та матеріальних затрат.

З досліджених в судовому засіданні доказів, а саме лікарських виписок та епікризів вбачається, що ОСОБА_5 період з 16.09.2013 року по 30.09.2013 року перебувала на лікуванні в Рівненській центральній міській лікарні (неврологічне відділення для хворих з порушенням кровообігу), з 13.01.2014 року перебувала на лікуванні в Корецькій обфізлікарні, з 18.03.2014 року по 04.04.2014 року знаходилась на лікуванні та обстеженні в терапевтичному відділенні РОСДРЗН).

Пояснила, що оскільки стан її здоров"я погіршився, і вона не має можливості приділяти уваги позивачці більше уваги та часу ніж передбачено договором. Вважає, що істотними умовами для розірвання договору довічного утримання від 04.07.2006 року є погіршення стану її здоров"я, неприязні стосунки між позивачкою та спільне бажання розірвати договір довічного утримання.

ОСОБА_1 сама відмовилася від виконання зобов"язань в односторонньому порядку, що підтвердилось під час розгляду даної справи, виходячи з пояснень які були надані в судових засіданнях.

Свідок ОСОБА_12 підтвердила, що є сестрою ОСОБА_5, в судовому засіданні повідомила, що дійсно має місце небажання ОСОБА_1 приймати будь-яку допомогу від ОСОБА_5, створення конфліктих ситуацій, необґрунтовані звинувачення. Що їй відомо, про те, що саме сусіди ОСОБА_1 втручаються у відносини між ними. ОСОБА_5 добросовісно виконувала свої обов"язки і вона сама особисто це знає та бачила, бо допомагала коли ОСОБА_5 хворіла. Бачила ОСОБА_1 на сімейних святах.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.755 ЦК України визначено, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу набувача.

Відповідно до ч. 2 ст. 756 ЦК України у разі розірвання договору у зв'язку із неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором.

Таким чином, проаналізувавши зібрані докази та встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку, про необхідність розірвати договір довічного утримання від 04.07.2006 року, укладений між сторонами у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення та визнати за відповідачем - позивачем ОСОБА_5 право власності на 147/1000 частини домоволодіння АДРЕСА_1, а за позивачем-відповідачем ОСОБА_1 148/1000 частини домоволодіння АДРЕСА_1.

При цьому, залишаючи та визнаючи за ОСОБА_5 право власності на 147/1000 частини домоволодіння АДРЕСА_1 суд виходить з того, що відповідач-позивач на протязі тривалого часу, а саме з 04.07.2006 року належно виконувала умови договору довічного утримання: забезпечила відчужувача житлом шляхом збереження права безоплатного проживання у відчужуваному нерухомому майні з правом використання всієї площі та всіх підсобних приміщень (будівель і споруд); забезпечувала продуктами харчування; догляду та необхідної допомоги; грошового забезпечення, допоки позивач-відповідач сама не стала відмовлятися від послуг ОСОБА_5, повертати кошти, конфліктувати, а відтак фактично ініціювала розірвання договору довічного утримання, погіршення стану здоров"я ОСОБА_5, тому суд, вважає, дані обставини істотними в розумінні ч.2 ст.756 ЦК України.

Сплачений ОСОБА_1 та ОСОБА_5 судовий збір суд відносить за їх рахунок.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 59, 60, 88, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 525- 537, 744, 755-756 ЦК України, суд-

В и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Бештинарською Н.О. від 04 липня 2006 року зареєстрованого в реєстрі за №1641.

Припинити право власності зареєстроване за ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_1) на частку в розмірі 295/1000 домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_1) право власності на частку в розмірі 147/1000 (сто сорок сім тисячних) домоволодіння під АДРЕСА_1.

Залишити у власності ОСОБА_1 (і.н.НОМЕР_4) частку в розмірі 148/1000 (сто сорок вісім тисячних) домоволодіння під АДРЕСА_1.

В решті задоволення позовів ОСОБА_1, ОСОБА_5, відмовити.

Сплачений ОСОБА_1 та ОСОБА_5 судовий збір суд відносить за їх рахунок.

Повідомити сторін, що із повним рішенням суду вони зможуть ознайомитись та отримати копію рішення суду в Рівненському міському суду 21 вересня 2015 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Рівненськи міський суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського міського суду С.В. Наумов