Справа №2-6306/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

22 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді Оксюти Т.Г.

при секретарі Горупа В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та просив стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування 39788,83 грн. та моральну шкоду в сумі 10000,00 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 14.06.2014 року на перехресті зі сторони вул. 50 років СРСР в бік вул. Запорізької по вул. Попова в м. Торез Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить позивачу та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

За фактом скоєння ДТП було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 Однак, 10.07.2014 року кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Матеріали за фактом дорожньо-транспортної пригоди спрямовані до Торезького міського суду Донецької області для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Проте, з липня 2014 року Торезький міський суд не працює у зв'язку з проведенням на території міста Торез активної фази АТО, у зв'язку з чим матеріали розглянуті не були.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

На підставі поданих документів до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування в сумі 39788,83 грн.

Однак, до теперішнього часу відповідне страхове відшкодування позивачу не виплачено, у зв'язку з чим просив позов задовольнити.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в судове засідання свого представника не направила, про день і час розгляду справи повідомлялась належним чином, надіслала на адресу письмові пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечувала посилаючись на те, що жодних порушень прав позивача зі сторони ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не було, у зв'язку з чим просила відмовити в задоволенні позову.

Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала представник позивача.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Врахувавши заяву представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 14.06.2014 року на перехресті зі сторони вул. 50 років СРСР в бік вул. Запорізької по вул. Попова в м. Торез Донецької області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1, який належить позивачу та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3

Внаслідок ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

За фактом скоєння ДТП було порушено кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 Однак, 10.07.2014 року кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України. Матеріали за фактом дорожньо-транспортної пригоди спрямовані до Торезького міського суду Донецької області для притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Проте, з липня 2014 року Торезький міський суд не працює у зв'язку з проведенням на території міста Торез активної фази АТО, у зв'язку з чим матеріали розглянуті не були.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що дії водія ОСОБА_3 вочевидь не відповідали вимогам ПДР України, а тому він, як особа, що керував автомобілем НОМЕР_2, внаслідок чого позивач поніс значні матеріальні збитки, є єдиною винною особою дії якої призвели до ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія».

Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно із ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-IV, метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Таким чином, зважаючи на положення ст.ст. 979 ЦК України, ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілий має право в першу чергу отримати відшкодування, заданої йому шкоди за рахунок страхової виплати, і тільки у разі недостатності такої виплати для повного відшкодування шкоди - різницю отримати від особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону України «Про страхування» №85/96-ВР, видання страхового полісу посвідчує факт укладення договору страхування.

Встановлено, що позивачем відповідачу ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» були надані усі необхідні документи для визнання випадку страховим та для визначення розміру страхового відшкодування.

Відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 страхового відшкодування в сумі 39788,83 грн., що підтверджується повідомленням №139 від 14.01.2015 року.

Проте, відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» кошти на користь позивача виплачені не були.

Позивач просив стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» суму страхового відшкодування 39788,83 грн., на що слід зазначити наступне.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана, також, із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи,відповідальність якої застрахована за договором.

З огляду на вищевикладене, 14.06.2014 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди стався страховий випадок за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок чого у ОСОБА_3 - особи, відповідальність якого застрахована за договором із ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», настала цивільно-правова відповідальність.

Згідно п. 3 ч. 1. ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Згідно із ч. 1 ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до статті 36 цього ж закону страховик керуючись нормами цього закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

Проте, на даний момент виплату визначеного розміру страхового відшкодування ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не здійснила.

Тобто, вже більш ніж рік ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» затримує виплату страхового відшкодування без пояснення причин.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином та у встановлений строк згідно умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Однак, після закінчення вищевказаного строку і по даний час виплата страхового відшкодування відповідачем ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» не проведена.

Таким чином, відповідач ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» порушує свої зобов'язання за договором страхування, що суперечить нормам ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування в сумі 39788,83 грн.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.

Згідно ч.4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Позивач також просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 10000,00 грн., на що слід зазначити наступне.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

П.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодження здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків.

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд не вбачає підстав для задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не надано суду доказів, які підтверджують факт заподіяння йому моральних страждань або втрат немайнового характеру.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про стягнення з відповідача ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь держави суми судового збору 487,20 грн.

Керуючись ст. 20, п. 3 ч. 1 Закону України «Про страхування», ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статтями 23, 525, 526, 625, 979, 988, 990, 991 ЦК України статтями 3, 4, 10, 11, 27-30, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», , місцезнаходження якої за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 145 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 страхове відшкодування в сумі 39788,83 грн.

Стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», , місцезнаходження якої за адресою: м. Київ, вул. Борщагівська, 145 на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Солом'янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя