У х в а л а

20 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Романюка Я.М.,Яреми А.Г.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2015 року в справі за позовом комунального підприємства «Житсервіс-2» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

16 вересня 2015 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 4 статті 355 ЦПК України.

У заяві зазначається, що рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 26 січня 2015 року в задоволенні позову відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, постановлено стягнути з відповідачів заборгованість у сумі 4 тис. 120 грн 49 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 червня 2015 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за їх касаційною скаргою на рішення суду апеляційної інстанції на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Заявники просять скасувати судові рішення судів апеляційної та касаційної інстанцій і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 наводять постанову Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року

(справа № 6-116цс13).

Перевіривши наведені у заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 4 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з того, що стягнення заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг здійснюється в межах строків позовної давності.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України

від 6 листопада 2013 року викладена правова позиція відповідно до якої несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Отже, надана для порівняння постанова Верховного Суду України не свідчить про невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом комунального підприємства «Житсервіс-2» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за заявою ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про перегляд рішення Апеляційного суду Одеської області від 20 квітня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 22 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
Я.М. Романюк
А.Г. Ярема