Справа № 508/551/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

9 жовтня 2015 року Миколаївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Парій І.О.

з участю: секретаря Товт Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Миколаївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики.

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення позики.

В обґрунтування своїх вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що вона 6 липня 2013 року позичила відповідачці ОСОБА_2 5 800 (пять тисяч вісімсот) гривень на строк до 25 листопада 2013 року. 29 листопада 2013 року відповідачка повернула їй частину боргу, а саме 3 400 (три тисячі чотириста) гривень. Проте, до цього часу останню частину боргу, а саме 2 400 (дві тисячі чотириста) гривень, ОСОБА_2 не повертає. Про неодноразове нагадування про борг не реагує, в звязку з чим позивачка вимушена була звернутись до суду з зазначеним позовом.

Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась.

Адвокат ОСОБА_1 ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву в якій просить суд розглянути справу в її відсутності, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.41).

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи (а.с.28,33,40).

Вивчивши зібрані по справі докази суд вважає, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.

У відповідності до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ч.2 ст. 1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_1 6 липня 2013 року дала в борг відповідачці 5 800 гривень про що ОСОБА_2 видала їй власноручно написану розписку (а.с.4).

Крім того ОСОБА_2 зобовязалась перед ОСОБА_1 повернути борг в строк, тобто до 25 листопада 2013 року.

29 листопада 2013 року відповідачка ОСОБА_2 повернула ОСОБА_1 частину боргу, а саме 3 400 (три тисячі чотириста) гривень, що підтверджується письмовою розпискою (а.с.5). Інша частина боргу залишається не повернутою.

Відповідно до ч.1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Станом на 1 травня 2015 року, з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виплати боргу, борг ОСОБА_2 становить 4 154 гривні 95 коп..

Отже, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 борг позики, з урахуванням індексу інфляції за час прострочення виплати боргу, в сумі 4 154 гривні 95 коп..

Крім того суд вважає, що з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивачки ОСОБА_1 потрібно також стягнути сплачений позивачкою судовий збір в сумі 243.60 гривень; оплату послуг відділу статистики в сумі 16 гривень 57 коп.; оплату юридичної послуги в сумі 700 гривень (а.с.1,6,7,8).

Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики підлягають задоволенню в повному обємі.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212 ЦПК України, ст.ст. 1046, 1049 ЦК України суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення позики - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1:

- борг позики, з урахуванням індексу інфляції, в сумі 4 154 гривень 95 коп.;

- сплачені юридичні послуги в сумі 700 гривень;

- сплачений судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп.;

- сплачені послуги відділу статистики в сумі 16 гривень 57 коп., а всього 5 115 (пять тисяч сто п'ятнадцять) гривень 12 коп..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Миколаївський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: