Справа № 202/4180/15-ц
Провадження 2/202/3297/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

18 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Волошина Є.В.

за участю секретаря Величко А.А.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Індустріальна у місті Дніпропетровську рада, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив №127 «Акація» про визнання права користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Індустріальна у місті Дніпропетровську рада, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив №127 «Акація» про визнання права користування житловим приміщенням про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання виконавчого комітету Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради укласти договір найму житлового приміщення квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила про те, що 24 серпня 2014 року померла її тітка ОСОБА_3, яка була зареєстрована та проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_3 постійно жалілась на погане самопочуття, була дуже хворобливою та потребувала догляду та допомоги. У звязку з чим з 2007 року, позивач змушена була вселитися до неї в квартиру та жити з нею однією сімєю. Згідно з домовленості, позивач з сімєю проживала в її квартирі аж до її смерті. Спадщину після смерті тітки вона прийняла шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Оскільки правовстановлюючі документи на вказану квартиру не були оформлені належним чином, позивач не може її успадкувати та оформити на себе. Після смерті тітки позивач зі своєю сімєю залишились проживати у вищезазначеній квартирі, сплачує усі поточні комунальні платежі по квартирі. На підставі викладеного, посилаючись на норми ЖК УРСР, СК України просила суд визнати за неї право користування даною квартирою та зобовязати виконавчий комітет Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради укласти договір найму житлового приміщення квартири.

Позивач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Просив позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Представник Дніпропетровської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву представника позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.

Представник Індустріальної у місті Дніпропетровської радив в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Представник Шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Представник ЖБК №127 «Акація» в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений був належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є тіткою ОСОБА_3 (а.с.34-40).

За життя ОСОБА_3 була зареєстрована та постійно проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

24 серпня 2014 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 29 серпня 2014 року, актовий запис № 873.

Відповідно до довідки ЖБК №127 «Акація» №174/71 від 04.08.2015, на день смерті ОСОБА_3, разом з нею, без реєстрації, проживала ОСОБА_2

На теперішній час, як зазначає позивач, окрім ОСОБА_2 та її родини, за вказаною адресою більш ніхто не зареєстрований та не мешкає, що в сукупності з тим, що позивач під час життя з ОСОБА_3 вела з нею спільне господарство, на думку позивача і є підставою для задоволення позову.

Між тим, суд з такими вимогами погодитися не може, вважає їх необґрунтованими та безпідставними, виходячи з наступного.

Стаття 10 ЦПК України передбачає обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог.

Відповідно до вимог статей 11, 27,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобовязана надати усі наявні докази у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Відповідно до ст.63 Житлового кодексу України, предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однією чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Відповідно до ордеру №3687, виданого 20.09.1985 виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів квартира АДРЕСА_2 була надана ОСОБА_4 (померла 01.10.1987) з правом на житлову площу ОСОБА_5 (помер 31.08.1997) та ОСОБА_3 (померла 24.08.2014). Квартира належить до комунального житлового фонду Дніпропетровської міської ради.

Відповідно до ст.61 ЖК УРСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення.

Наймодавцем вищезазначеної квартири є орган місцевого самоврядування (Дніпропетровська міська рада), який приймає рішення та видає наймачу ордер на вселення в приміщення будинку державного і громадського житлового фонду, який є підставою для укладення договору найма жилого приміщення.

Договір найму жилого приміщення може бути змінено тільки за згодою наймача, членів його сім'ї і наймодавця (ст.103 ЖК УРСР).

Згідно із ст.106 Житлового кодексу УРСР, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача.

Згідно з частиною другою ст. 64 ЖК УРСР, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Отже, визначаючи коло членів сім'ї наймача, ч.2 ст.64 ЖК УРСР розділила їх на дві групи. Одні з них належать до членів сім'ї наймача, інші можуть бути визнані такими. Друга група «може бути визнана» членами сім'ї наймача, якщо доведе наявність необхідних для того обставин. Її складають інші особи, які постійно проживають з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. До таких осіб, як правило, належать родичі та особи, які перебувають з наймачем у родинних стосунках.

Як установлено судом, ОСОБА_2 є тіткою наймача спірної квартири. Отже, законодавчо віднесена до інших осіб, які можуть бути визнані членом сім'ї наймача.

Разом з тим, позивач, фактично порушуючи питання про зміну умов договору найму житлового приміщення на підставі ст. 106 ЖК УРСР, вимоги про визнання її членом сім'ї наймача не заявила.

В позовній заяві лише зазначено про те, що позивач з наймачем вели спільне господарство. Однак, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що вона вселилася у дану квартиру за взаємною згодою наймодавця і проживає в ній на законних підставах. Посилання позивача на довідку ЖБК №127 «Акація» №174/71 від 04.08.2015 як на належний доказ ведення ОСОБА_3 спільного господарства з ОСОБА_2, на думку суду не є достатнім для задоволення позовних вимог.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_6, остання зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. Доказів того, що після смерті ОСОБА_3 позивач залишилась проживати у спірній квартирі суду також надано не було.

Крім того, ст.106 ЖК УРСР передбачає певний порядок зміни договору найму житлового приміщення внаслідок визнання наймачем іншого члена сімї, відповідно до якого повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

В матеріалах справи відсутні та позивачем не представлено до суду жодних доказів звернення ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради та третьої особи ЖБК №127 «Акація» з проханням (вимогою) щодо укладення договору найму житлового приміщення квартири №24, розташованої в будинку № 71 по вул. С.Ковалевської у м. Дніпропетровську та те, що їй було відмовлено у задоволенні таких вимог.

Представником позивача не надано доказів про відсутність у позивача іншого житла, в тому числі на праві власності.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 до Індустріальної у місті Дніпропетровську ради, суд виходить з наступного. Позовні вимоги щодо зобовязання укласти договір найму жилого приміщення пред'явлені до Індустріальної у місті Дніпропетровську ради, яка залучена до участі у справі, згідно позовної заяви, як третя особа без самостійних вимог, а відтак не може відповідати по пред'явленим вимогам в цій частині. На зважаючи на роз'яснення суду, позивачем не заявлялися вимоги про залучення до участі у справі в якості співвідповідача та/або заміни первісного відповідача на належного. Суд, в силу ст.33 Цивільного процесуального кодексу України, позбавлений права самостійно, без клопотання позивача, залучати до участі у справі співвідповідачів або проводити заміну первісного відповідача на належного.

Враховуючи вищезазначені обставини та норми чинного законодавства, суд дійшов до висновку про неправомірність, безпідставність та необґрунтованість позовних вимог позивача, у зв'язку з чим в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання права користування житловим приміщенням та зобовязання укласти договір найму слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 63,64, 103, 106 ЖК УРСР, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 157, 169, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, треті особи: Індустріальна у місті Дніпропетровську рада, Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, житлово-будівельний кооператив №127 «Акація» про визнання права користування житловим приміщенням відмовити.

Повний текст рішення буде виготовлений до 22 вересня 2015 року.

Заочне рішення може бути переглянуте Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі відмови у задоволенні цієї заяви відповідач може оскаржити заочне рішення до апеляційного суду в загальному порядку.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Волошин Є.В.