Провадження № 2/643/3978/15
19.10.2015 м. Харків
Московський районний суд м. Харкова
в складі: головуючого - судді Задорожної А.М.,
за участю секретаря судового засідання Тугайбей В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів на дитину та дружину,
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини у розмірі 1000 грн., а також на її утримання у розмірі 700 грн.
В позові ОСОБА_1 зазначила, що з відповідачем вона перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, 29.05.2014р., який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Подружні відносини між ними фактично припинені. Причиною розпаду сімї стала відсутність взаєморозуміння між ними, різні характери та погляди на життя. Відповідач допомоги на утримання сина не надає, хоча повинен це здійснювати. Також вважала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки він знаходиться у працездатному віці та може працювати. Вона не має інших джерел доходів, окрім соціальних виплат.
Позивачка ОСОБА_1 у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 750 грн. щомісячно, а також на її утриманні у розмірі 500 грн. Також просила справу розглядати за її відсутності.
Належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_2 повторно в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи, заперечень проти позову не подавав.
Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Згідно зі статтею 157 ЦПК України, суд розглядає справи протягом розумного строку.
У відповідністю з ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Суд не має відомостей про причину повторної неявки відповідача ОСОБА_2, повідомленого належним чином, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.
Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:
Судом встановлено, що 11.04.2014р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Андрухова) А.В. було укладено шлюб.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, 29 травня 2014 року, який мешкає разом з матірю та перебуває на її утриманні.
Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
Суд, дослідивши докази у справі, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, а саме те, що сторони фактично не підтримують шлюбні стосунки, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим, суперечить їх інтересам та інтересам їхньої дитини.
Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України обставини, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.
В силу ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно з ч. 1 ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Таким чином, відповідач не належним чином виконує своїх обовязків по утриманню дитини, хоча повинен це здійснювати, сторони мають рівні права та обовязки по утриманню дитини, невиконання своїх обовязки відповідачем ставить позивачку та дитину у тяжке матеріальне становище, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини.
В силу ч. 2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.
Частиною 4 вказаної статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню в повному обсязі.
Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 197, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 84, 110, 112, 115, 180-183, 191 СК України, суд
Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_2 (до шлюбу Андрухова) ОСОБА_5, зареєстрований 11 квітня 2014 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис №316, розірвати.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище без змін.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, 29 травня 2014 року в розмірі 750 /сімсот пятдесят/ грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 25 червня 2015 року й до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на її утримання в розмірі 500 /пятсот/ грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 25 червня 2015 року до досягнення дитиною ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку, тобто до 29 травня 2017 року.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 1461 (одну тисячу чотириста шістдесят одну) грн. 60 коп.
Рішення підлягає негайному виконанню в частині стягування аліментів в межах платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий А.М. Задорожна