Номер провадження: 22-ц/785/9657/15 , 22-ц/785/8052/15,
Головуючий у першій інстанції Лічман Л.Г.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Комаровської Н.В.,Короткова В.Д..

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» про стягнення депозитного вкладу та захист прав споживача фінансових послуг, за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року,-

встановила:

В січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про стягнення депозитного вкладу та захист прав споживача фінансових послуг і в обгрунтування позовних вимог посилався на те ,що 10.01.2014 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та позивачем був укладений договір банківського вкладу «Вклад «Стандарт» № SAMDNWFD500 , відповідлно до якого позивачем через касу Банку було внесені кошти у розмірі 6000 дол. США на депозитний рахунок № НОМЕР_1 на строк 6 місяців зі сплатою відсотків у розмірі 9 % річних.

У подальшому на депозитний рахунок № НОМЕР_1, позивач додатково вніс 31.01.2014 року суму вкладу у розмірі 1700 дол. США та 05.03.2014 року - 250 дол. США.

Крім того позивач посилався на те, що додатково між позивачем та Банком було оформлено вісім вкладвих (депозитних) рахунків «Вклад «Стандарт» на строк 1 місяць в системі інтернет-банкінгу «Приват 24» , шляхом перерахування коштів з карткового рахунку позивача № НОМЕР_2 ,а саме :

- № НОМЕР_3 від 14.02.2014 року у розмірі 1000 доларів США на рахунок,

- № НОМЕР_4 від 03.03.2014 року у розмірі 2000 доларів США ;

- № НОМЕР_5 від 03.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США ;

- № НОМЕР_6 від 03.03.2014 на рахунок у розмірі 1500 доларів США;

- № НОМЕР_7 від 05.03.2014 року розмірі 1500 доларів США;

- № НОМЕР_8 від 05.03.2014 року, у розмірі 1500 доларів США;

- № НОМЕР_9 від 05.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США;

- № НОМЕР_10 від 05.03.2014 року, у розмірі 1500 доларів США .

Позивач звертався до відповідача з заявою про надання копій договорів по депозитним рахункам та розрахунку за договорами вкладу ,проте було відмовлено, а вклади не повернуті.

Позивач просив стягнути з Банку на його користь :

- заборгованість за договором банківського вкладу «Вклад «Стандарт» №SAMDNWFD500 у розмірі 7950 грн. та 732,60 дол. США нараховані відсотки;

- внесені кошти у розмірі 1000 доларів США на рахунок № НОМЕР_3 від 14.02.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 96,9 дол. США ;

- внесені кошти у розмірі 2000 доларів США на рахунок № НОМЕР_4 від 03.03.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 187,87 дол. США ;

-внесені кошти у розмірі 1500 доларів США на рахунок № НОМЕР_5 від 03.03.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 140,9 дол. США ;

- внесені кошти у розмірі 1500 доларів США на рахунок № НОМЕР_6 від 03.03.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 140,9 дол. США ;

-внесені кошти у розмірі 1500 доларів США на рахунок № НОМЕР_7 від 05.03.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 140,44 дол. США ;

-внесені кошти у розмірі 1500 доларів США на рахунок № НОМЕР_8 від 05.03.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 140,44 дол. США ;

-внесені кошти у розмірі 1500 доларів США на рахунок № НОМЕР_9 від 05.03.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 140,44 дол. США ;

- внесені кошти у розмірі 1500 доларів США на рахунок № НОМЕР_10 від 05.03.2014 року та нараховані відсотки у розмірі 140,44 дол. США .

Компенсацію моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та покласти на Відповідача відшкодування судових витрат.

В судовому засіданні позивач підтримав позов ,просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, проти їх задоволення заперечував, посилалався на те, що договір банківського вкладу з позивачем укладався на території Автономної Республіки Крим, яка є тимчасово окупованою територією, у зв'язку з чим відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території Автономної Республіки Крим припинив свою діяльність. Банк не може ні підтвердити, ні спростувати існування невиконаних зобов'язань за договорами банківських вкладів перед позивачем, пославшись на відсутність у ПАТ КБ «Приватбанк» можливості доступу до свого майна, в тому числі і до договорів з клієнтами на паперових носіях, платіжних документів, виписки по рахунках.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь ОСОБА_2 грошові кошти у розмірі 19 950 доларів США.

В задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації моральної шкоди відмовлено.

Додатковим рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 25.08.2015 року стягнуто з ПАТ КБ «Приват Банк» на користь позивача відсотки за договорами вкладу у розмірі 1860 дол. 63 цента США .

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення та додаткове рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає відхиленню , а рішення суду та додаткове рішення суду залишенню без змін.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції ухвалюючи рішення суду та додаткове рішення виходив з обгрунтованості позовних вимог та набуття права вимоги позивачем на стягнення з Банку заборгованості за вкладами та відсотками за користування коштами за договорами банківського вкладу «Вклад «Стандарт» та договорами вкладних (депозитних ) рахунків «Вклад «Стандарт» .

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного .

Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення компенсації моральної шкоди не оскаржено.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором.

Судом першої інстанції встановлено , що 10.01.2014 року між ОСОБА_2 та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір банківського вкладу «Стандарт» №SAMDNWFD500 , відповідно до умов якого в той же день позивачем на депозитний рахунок № НОМЕР_1 , через касу ПАТ КБ «Приват Банк» готівкою були внесені 6000 дол. США , що підтверджується квітанцією № 27624477 (а.с.9).

Відповідно до умов договору вкладу «Стандарт» Банк зобов'язався виплатити проценти за банківський вклад у розмірі 9% річних, які зараховуються на карту/рахунок № НОМЕР_1.

Сторони в договорі вкладу «Сдандарт» передбачили строк дії договору - 6 місяців: з 10.01.2014 року по 10.07.2014 року. (а.с. 9, 9 звор.)

Відповідно до п. 1 договору вкладу «Стандарт» ,сторони передбачили право Вкладника поповнювати свій вклад.

У відповідності до п.1 договору вкладу «Стандарт» ,позивач через систему інтернет-банкінгу «Приват-24» 31.01.2014 р. поповнив депозит № SAMDNWFD500 додатково на суму 1700 дол. США та 05.03.2014 р. на суму 250 дол. США , що підтверджується випискою руху коштів по картковому рахунку № НОМЕР_11 ,отриманною позивачем з рахунку ПАТ КБ «Приват Банк» через систему інтернет-банкінгу «Приват-24» (а.с.10).

Положенням договору банківського вкладу встановлено, що у випадку закінчення строку вкладу, якщо клієнт не заявив банку про відмову у продовженні строку вкладу, вклад автоматично вважається продовженим ще на один строк.

Суд першої інстанції вірно встановив ,що строк вкладу було продовжено до 10.01.2015 р.

Крім того , між позивачем та відповідачем в системі інтернет-банкінгу «Приват-24» було оформлено 8 вкладних депозитних рахунків «Вклад «Стандарт» на строк 1 місяць, шляхом перерахування з карткового рахунку позивача НОМЕР_12, а саме: НОМЕР_13 від 14.02.2014 року у розмірі 1000 доларів США; № НОМЕР_4 від 03.03.2014 року у розмірі 2000 доларів США; № НОМЕР_5 від 03.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США; № НОМЕР_6 від 03.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США; № НОМЕР_14 від 05.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США; № НОМЕР_8 від 05.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США; № НОМЕР_15 від 05.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США; № НОМЕР_10 від 05.03.2014 року у розмірі 1500 доларів США. , що підтверджується випискою руху коштів по картковому рахунку № НОМЕР_11 (а.с. 10).

Суд першої інстанції вірно встановив ,що загальна сума, яка була внесена ОСОБА_2 на депозитні рахунки становила 19 950 доларів США.

15.01.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до директора Південного ГРУ «ПриватБанк» з заявою про повернення грошових коштів (депозитів) по закінченні строку депозиту (вхід. № 305 від 15.01.2015 р.), у якому зазначив про відсутність наміру продовжувати строк дії договорів та просив повернути йому грошові кошти за депозитами та нараховані проценти (а.с. 13).

На момент звернення до суду, а саме 21.01.2015 р. грошові кошти разом з нарахованними процентами ОСОБА_2 повернуто не було.

Суд першої інстанції вірно посилався на п. 7.1.1. та 7.1.5. Закону України «Про платіжні системи», відповідно до яких вкладний (депозитний) рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання коштів, що передаються клієнтом банку в управління на встановлений строк та під визначений процент (дохід) відповідно до умов договору. Зарахування коштів на рахунок клієнта здійснюється як шляхом внесення їх у готівковій формі, так і шляхом переказу коштів у безготівковій формі з інших рахунків.

Відповідно до ч. 1, 3, 5-6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Встановлений договором розмір процентів на строковий вклад або на вклад, внесений на умовах його повернення у разі настання визначених договором обставин, не може бути односторонньо зменшений банком, якщо інше не встановлено законом. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти.

Суд першої інстанції з врахуванням вимог ст. 1061 ЦК України та з врахуванням передбачених сторонами в договорі вкладу «Стандарт» №SAMDNWFD500 від 10.01.2014 року відсотків у розмірі 9 % річних та з врахуванням розміру облікової ставки Національного банку України ,виходячи з кількості днів затримки у виплаті позивачу банківського вкладу та відсотків за договорами вкладу вірно встановив, що на користь позивача Банк має сплатити відсотки за договорами вкладів у розмірі 1860 дол. 93 цента.

Суд першої інстанції стягуючи суму заборгованості в еквіваленті на гривню України ,вірно виходив з вимог ч.2 ст. 533, ст.192 ЦК України.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на підставі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що позивачем на підтвердження укладення між сторонами договору банківського вкладу № SAMDNWFD500 від 10.01.2014 року надано лише копію договору так само і надана копія квитанції про внесення 6000 дол. США ,яка не містить печатки Банку та підпису працівника банку не заслуговують на увагу , оскільки в суді першої інстанції та колегією суддів в судовому засіданні досліджувалися оригінал договору банківського вкладу та квітанції ПАТ КБ «Приват Банк» № 27624477 від 10.01.2014 року про сплату позивачем 6000 дол. США.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо відсутності восьми письмових договорів банківського вкладу ,оскільки кошти з рахунку позивача на вісім депозитних рахунків були перераховані саме ПАТ КБ «Приват Банк» в системі інтернет банкінгу «Приват-24» з індентифікацією за мобільним телефоном позивача на умовах та в порядку передбаченому Правилами інтернет-банкінгу «Приват-24» , розробленими та запропонованими в системі послуг саме ПАТ КБ «Приват Банк».

Матеріали справи не містять, а відповідач всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України не надав докази у спростування перерахунку з карткового рахунку позивача № НОМЕР_2 на депозитні рахунки з відкриттям таких рахунків з часу перерахування коштів.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо помилкового посилання судом першої інстанції ,як на доказ обгрунтування позивачем позовних вимог на виписки з рахунків позивача (а.с.10) та відсутність доказів наявності на рахунках позивача коштів, оскільки позивач звертався до Банку з заявою щодо надання Банком довідки про наявність коштів на рахунку та рух депозитних коштів ,проте позивачу було відмовлено,що не заперечувалося відповідачем .

Інформація про рух та наявність коштів на рахунках вкладників є доступною Банку ,проте відповідач всупереч до ст. 60 ЦПК України не надав докази у спростування позовних вимог позивача або докази відсутності коштів на депозитних рахунках позивача.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції відсутності вини відповідача через тимчасову акупацію Автономної Республіки Крим ,оскільки ПАТ КБ «Приват Банк» є юридичною особою, структурний підрозділ Банку ,в якому позивач укладав договори банківського вкладу та здійснювалось перерахування коштів ,підпорядкувався ПАТ КБ «Приват Банк» .

Суд першої інстанції в мотивувальній частині вірно з посиланням на вимоги ст. 58 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст.95,96 ЦК України посилався на те,що Кримська філія ПАТ КБ «ПриватБанк», який прийняв грошові кошти, діяв не у власних інтересах (інтересах філії), а в інтересах юридичної особи - ПАТ КБ "ПриватБанк" та договори з позивачем були укладені ПАТ КБ «Приват Банк» .

Припинення діяльності відокремленого підрозділу само по собі не дає підстав для невиконання особою взятих зобов'язань відповідно до умов договору.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає відхиленню, а рішення суду та додаткове рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року та додаткове рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.Д.Коротков

Н.В.Комаровська