Провадження № 2/760/450/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді - Шереметьєвої Л.А.

за участю секретаря - Носачова А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Управління Державного казначейства Солом»янського р-ну м. Києва про відшкодування моральної шкоди, суд

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом і просила стягнути з відповідача - Солом»янського РУ ГУ МВС України у м. Києві компенсацію за немайнову шкоду, завдану їй відповідачем невиконанням двох рішень Солом»янського районного суду м. Києва від 27 червня 2012 року та 14 грудня 2012 року.

Посилається в позові на те, що 27 червня 2012 року Солом»янським районним судом м. Києва була задоволена її скарга, визнано бездіяльність Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві по її зверненню від 25 лютого 2012 року та зобов»язано розглянути її звернення та прийняти рішення в порядку ст.97 КПК України.

14 грудня 2012 року судом була задоволена її друга скарга, визнано бездіяльність Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві по її зверненню від 04 березня 2012 року. Скасовано постанову дільничного інспектора міліції про відмову в порушенні кримінальної справи та зобов»язано Солом»янське РУ ГУ МВС України в м. Києві розглянути її звернення від 04 березня 2012 року та прийняти рішення в порядку ст.97 КПК України.

Не дивлячись на це, обов»язковість судових рішень до виконання, будь-якого рішення в порядку ст.97 КПК України від відповідача вона не отримала.

Внаслідок неправомірних дій Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві , які солідарні з фізичними особами, які вимагають від неї гроші, її родина позбавлена можливості користуватися та розпоряджатися власністю - гаражним боксом та підвалом для збереження городини, так як третій рік вхід до нього перегороджено бетонними блоками.

Вони з чоловіком позбавлені можливості передати гараж у власність доньки, так як документи на нього знаходяться всередині боксу.

Крім того, у боксі знаходилися дубові балки для виготовлення меблів, генератор для вітрової установки, радіатори для опалення, новий котел для рідкого палива, тент для авто та інше майно, яким сім»я не може користуватися.

Виходячи з цього, просила стягнути з відповідача - Солом»янського РУ ГУ МВС України завдану їй моральну шкоду, для визначення розміру якої просила призначити судову експертизу.

В судовому засіданні після повідомлення експертної установи про неможливість надання висновку визначилася з розміром суми в відшкодування моральної шкоди та просить стягнути з відповідача в її відшкодування 100 мінімальних заробітних плат.

Представник відповідача - Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві в судовому засіданні проти позову заперечував.

Посилався на те, що підставою для звернення позивачки до органів міліції та суду є конфлікт, який виник 25.02.2012 року між нею та охоронцем ГБК »Автополітехнік», а також 04.03.2012 року між нею та членами ГБК.

За зверненнями позивачки від 25.02.2012 року та 04.03.2012 року була проведена перевірка та 20.07.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи.

За подіями, що мали місце 04.03.2012 року слідчим відділом було розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні від 19.02.2013 року.

25.09.2013 року кримінальне провадження було закрито.

Звернув увагу суду на те, що за аналогічним позовом рішенням Солом»янського районного суду м. Києва від 23.05.2013 року в позові було відмовлено.

Вважає, що перевірка за зверненнями позивачки від 25.02.2012 року та 04.03.2012 року була проведена належним чином, прийняті рішення за результатами цієї перевірки нею не оскаржувалися і не скасовувалися, а тому просить у позові відмовити.

Представник відповідача - Управління Державного казначейства Солом»янського р-ну м. Києва в судове засідання не з»явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд до відома не поставив.

Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу в його відсутності.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивачки, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

За правилами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Судом встановлено, що 25.02.2012 року на території ГБК «Автополітехнік» по вул. Польовій, 27-31 в м. Києві стався конфлікт між позивачкою та охоронцем кооперативу, куди за викликом прибули працівники міліції.

Вказана подія була зареєстрована Солом»янським РУ ГУ МВС України в м. Києві до ЖОІ № 33630, за даним фактом була проведена перевірка та прийнято рішення списати матеріал до справи, а копія була долучена до відмовного матеріалу № 40/26/1 від 12.07.2012 року.

04.03.2012 року в кооперативі виник конфлікт між позивачкою та членами правління ГБК, в зв»язку з чим позивачка звернулася до Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві з повідомленнями про вчинені відносно неї протиправні дії.

Постановою дільничного інспектора міліції Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 14.03.2012 року в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.296 КК України відмовлено на підставі ст.6 п.2 КПК України.

Постановою Солом»янського районного суду м. Києва від 14.12.2012 року дана постанова була скасована , а матеріали направлено до прокуратури Солом»янського р-ну м. Києва для організації проведення додаткової перевірки.

Постановою суду від 27.06.2012 року за скаргою позивачки визнано бездіяльність Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві по зверненню від 25.02.2012 року та зобов»язано Солом»янське РУ ГУ МВС України в м. Києві розглянути її звернення та прийняти рішення в порядку ст.97 КПК України.

/ а.с. 4 - 5 /

Позивачка в судовому засіданні пояснила, що за її зверненнями Солом»янським РУ ГУ МВС України в м. Києві не була проведена належна перевірка, і, як наслідок, вона до цього часу не має доступу до свого гаражного баксу та не може користуватися та розпоряджатися ним, що призвело до моральних страждань, розмір яких оцінює в 100 мінімальних заробітних плат.

Спростовуючи твердження позивачки, представник відповідача посилається на те, що на виконання постанов суду постановою дільничного інспектора міліції Володька В.А. від 20.07.2012 року відмовлено в порушенні кримінальної справи за подіями, що мали місце 25.02.2012 року та 04.03.2012 року, за п.2 ст.6 КПК України.

19.02.2013 року слідчим слідчого відділу розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0002327.

З постанови слідчого Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 25.09.2013 рок вбачається, що кримінальне провадження було закрито в зв»язку з відсутністю в діянні ОСОБА_3 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.296 КК України.

/ а.с. 34 - 35; 42 /

Статтею 1176 ЦК України визначено порядок та підстави відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду.

Згідно з ч.ч.6 та 7 даної статті шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах.

Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом.

В п. 10-1 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної/немайнової шкоди» роз»яснено, що при розгляді справ за позовами про відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 56 Конституції судам слід мати на увазі, що при встановленні факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, місцевого самоврядування або їх посадових чи службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень вона підлягає відшкодуванню за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування.

Згідно п.п.3 та 5 даної постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

За правилами ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Судом встановлено і не спростовується позивачкою, що постанова дільничного інспектора міліції від 20.07.2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи за ч.1 ст.296 КК України та постанова слідчого Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 25.09.2013 року про закриття кримінального провадження за подіями, які мали місце 25.02.2012 року та 04.03.2012 року, нею не оскаржувалися і є чинними.

/ а.с. 34 - 35; 42 /

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції « роз»яснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправ»я сторін та враховуючи обов»язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Будь-яких доказів, які б спростовували твердження представника відповідача та відповідали вимогам ст. 57 ЦПК України,позивачкою не надано.

Враховуючи викладене вище, підстави для задоволення вимог позивачки відсутні.

Керуючись ст. 56 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 23, 1167, 1173,ч.ч.6, 7 ст.1176 ЦК України, ст.ст.3,4, 10,11,57060,88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Солом»янського РУ ГУ МВС України в м. Києві, Управління Державного казначейства Солом»янського р-ну м. Києва про відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку

для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя