КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3528/15-ц
Провадження № 2/552/1485/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2015 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого - судді Васильєвої Л.М.

при секретарі - Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Голден Деррік про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні , стягнення компенсації за несвоєчасно виплату заробітної плати та відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві посилалася на те, що вона була звільнена з роботи у відповідача 27.03.2015 року наказом № 18-К з підстав, передбачених ст.. 36 п.1 КЗпП України . В день звільнення її з роботи відповідач не виплатив їй заробітну плату за період з червня 2014 року по день звільнення в загальній сумі 47 607 грн. 57 коп. Вказана заборгованість відповідачем виплачена лише 5 травня 2015 року . Просила суд стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 28 березня 2015 року по 5 травня 2015 року у розмірі 6500.80 грн. Посилаючись на те, що виплата заборгованості по заробітній платі була здійснена відповідачем без індексації грошових доходів, просила стягнути на її користь компенсацію втрати частини доходів у розмірі 14 140 грн.25 коп. Також просила стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. на відшкодування завданої їй моральної шкоди та витрати , понесені нею пов"язані з надання правової допомоги.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, просила відмовити в їх задоволенні. Пояснила, що позивач працювала не у Полтавській філії ТОВ « Голден Деррік», а в ТОВ « Голден Дерірк» м. Киїів, а тому справа повинна розглядатись за місцем знаходження відповідача. Також посилалась на те, що заява про звільнення позивача з роботи була написана та підписана 27.03.2015 року, а надійшла на їхню адресу тільки 16.04.2015 року. Позивач з 30.03.2015 року здійснила прогул і тільки 17.04.2015 року між ними досягнута згода на звільнення позивача з підстав, передбачених ст.. 36 п.1 КЗпП України. Позивач в день звільнення не працювала , звернулась із заявою та просила провести з нею повний розрахунок по заробітній платі до 29.04.2015 року. . При проведенні розрахунку підприємство керувалось вимогами ст. 116 КЗпП України , перерахувало заборгованість по заробітній платі 30.04.2015 року, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Зазначала, що з позивачем проведений повний розрахунок та діями відповідача моральної шкоди позивачеві не заподіяно.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши зібрані по справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 працювала провідним економістом та фінансової роботи ТОВ Голден Деррік, наказом № 18-к від 27.03.2015 року звільнена з роботи 27 березня 2015 року за угодою сторін, відповідно до п.1ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України.

Відповідно до ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як встановлено судом, в день звільнення відповідач не була присутньою на роботі, подала заяву, в якій просила провести з нею повний розрахунок до 29.04.2015 року.

30.04.2015 року відповідач перерахував на рахунок позивача кошти в розмірі 35793грн. 14 коп., а отже у визначений ст. 116 КЗпП України строк виплатив позивачеві усі суми, які належали їй на день звільнення.

Та обставина, що на рахунок позивача вказані кошти були зараховані 5 травня 2015 року не є підставою для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки вказані кошти надійшли на рахунок позивача не з вини відповідача, а з вини банку.

Із довідки відповідача про розмір заборгованості по заробітній платі убачається, що така заборгованість виникла з червня 2014 року та виплачена позивачеві тільки 30 квітня 2015 року.

Оскільки заборгованість по заробітній платі позивачеві виплачена лише 30.04.2015 року , то вказана виплата повинна бути проведена з урахуванням індексації грошових доходів громадян , що передбачена ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення», який передбачає зобовязання проводити індексацію грошових доходів всі підприємства, установи, організації незалежно від форми власності та господарювання, а також фізичні особи - підприємці, які використовують працю найманих працівників.

Однак відповідач не надав суду доказів, що сума коштів, яка була виплачена позивачеві в рахунок заборгованості по заробітній плата , виплачена з проведенням індексації заробітної плати.

Із листа розрахунку заробітної плати позивача не вбачається, що така індексація заробітної плати проводилась.

Відповідач, всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України , не надав суду жодного доказу у підтвердження проведення ним індексації заробітної плати позивача відповідно до ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та не спростував виданий позивачеві розрахунок заборгованості по заробітній платі, а отже підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь компенсацію втрати частини доходів у розмірі 14 140 грн.25 коп.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України власником або уповноваженим ним органом моральна шкода відшкодовується працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Позивач не надала суду жодного доказу у підтвердження спричинення їй моральної шкоди, а тому суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

Суд , керуючись вимогами ч.1 ст. 88 ЦПК України, дійшов до висновку про часткове задоволення вимог про стягнення судових витрат, пропорційно задоволеним позовним вимогам та вважає, що підлягає стягненню з відповідача на користь позиваач судові витрати у розмірі 2000 грн.

Підлягають стягненню з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн.20 коп., від сплати яких звільнений позивач при зверненні до суду з вказаним позовом.

Керуючись ст.. 10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Голден Деррік(04123, м.Київ, вул.Западинська, 13-А, ідентифікаційний код 35251246) на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у розмірі 14 140 грн.25 коп., 2000 грн. витрат по справі, а всього 16 140 грн. 25 коп.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Голден Деррік судовий збір у розмірі 487.20 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний термін з дня проголошення рішення.

Головуючий Л.М. Васильєва