У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів: Василевича В.С., Боймиструка С.В.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Рівному апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" на заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про стягнення заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

Заочним рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" про стягнення заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволено.

Стягнуто з ВАТ „Сарненській комбінат хлібопродуктів" середній заробіток за час затримки при звільненні на користь ОСОБА_1 в сумі 61670 грн. 70 коп., ОСОБА_2 в сумі 58652 грн. 10 коп., ОСОБА_3 в сумі 49842 грн.

З відповідача ВАТ „Сарненській комбінат хлібопродуктів" на користь держави стягнуто судовий збір в сумі 1701 грн. 64 коп.

В апеляційній скарзі представник відповідача вказує на незаконність рішення суду, доводить, що суд не перевірив обставини, які виключають винність підприємства у виникненні заборгованості по виплаті заробітної плати при розрахунку з позивачами звільнених за скороченням чисельності та штату працівників. При цьому покликається на відсутність грошових коштів та неможливість діяльності підприємства за неповерненням державою ПДВ. Покликається на те, що всі звільнені працівники перебували на обліку в центрі зайнятості та отримували допомогу по безробіттю. Доводить, що судові накази про стягнення з підприємства на користь позивачів заборгованості по заробітній платі не перебували на виконанні. Вважає, що в зв'язку з порушенням в 2013 році ухвалою господарського суду Рівненської області справи про банкрутство підприємства позивачі повинні звертатися з відповідними заявами до господарського суду з вимогою щодо виплати заробітної плати.

Просить рішення суду скасувати та відмовити позивачам у позові.

В запереченні на апеляційну скаргу позивачі вказують, що рішення суду є законним та обґрунтованим, просять залишити його без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи заявлені вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з вини відповідача позивачам не були виплачені всі належні їм суми при звільненні, а тому наявні правові підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 01.06.2009 р. по 24.01.2014 року.

На підтвердження такого висновку в рішенні наведенні відповідні мотиви та докази з якими погоджується і апеляційний суд.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено судом першої інстанції позивачі перебували у трудових відносинах із відповідачем з 29 травня 2009 року. Наказом ВАТ „Сарненській комбінат хлібопродуктів" №50-к від 29 травня 2009 року позивачі звільнені з роботи відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України за скороченням чисельності та штату працівників.

14 травня та 20 липня 2009 року були відкриті виконавчі провадження ДВС Сарненського районного управління юстиції про примусове стягнення з боржника ВАТ „Сарненській комбінат хлібопродуктів" на користь позивачів заборгованість по заробітній платі за судовими наказами.

Належні позивачам суми при звільненні, на момент судового розгляду не виплачені.

Аналіз норм ст.ст.116,117 КЗпП України дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Доводи апеляційної скарги про відсутність вини підприємства у невиплаті належних працівникові сум при звільненні, оскільки відсутні кошти у роботодавця, перебування підприємства в процесі самоліквідації та відкриття провадження про банкрутство 03.02.2013 року не звільняє відповідача від відповідальності передбаченої ст..117 КЗпП України за порушення своїх обов'язків щодо своєчасної виплати заробітної плати та розрахунку при звільненні.

Отже, судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачами не отримано розрахунку при звільненні, що є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати їм середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги проте, що в зв'язку з порушенням в 2013 році ухвалою господарського суду Рівненської області справи про банкрутство підприємства позивачі повинні звертатися з відповідними заявами до господарського суду з вимогою щодо виплати заробітної плати, оскільки із матеріалів справи вбачається, що справа про банкрутство боржника, порушена господарським судом 02 січня 2013 року, тобто до 19 січня 2013 року, а відтак вона не впливає на визначення юрисдикції справи.

Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Керуючись ст.307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства "Сарненський комбінат хлібопродуктів" відхилити.

Заочне рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 21 лютого 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий :

Судді :