Справа № 342/1032/15-ц
Провадження № 22-ц/779/2259/2015
Головуючий у 1 інстанції Гайдич Р.М. Р. М.
Суддя-доповідач Соколовський В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Соколовського В.М.,

суддів: Беркій О.Ю., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Городенківського районного суду від 17 вересня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Городенківського районного суду від 17 вересня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до Національного Банку України, прокуратури м.Києва, Державної казначейської служби України про визнання незаконними постанов НБУ, що призвели до заподіяння йому майнової шкоди, про визнання бездіяльності прокуратури м.Києва, про зобов'язання Державної казначейської служби України відшкодувати йому заподіяну майнову шкоду злочинними діяннями НБУ та із підстав бездіяльності прокуратури м.Києва - повернуто позивачу ОСОБА_2 у зв'язку з її непідсудністю Городенківському районному суду Івано-Франківської області.

Також даною ухвалою роз'яснено позивачу, що для вирішення цього спору необхідно звертатися до суду відповідної територіальної одиниці в порядку статті 109 ЦПК України.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм процесуального права. Зокрема, зазначає, що вимоги поданого ним позову підпадають під ознаки частин 3, 4, 6, 8 ст.110 ЦПК України, а тому згідно ч.14 ст.110 ЦПК України він мав право пред'явити даний позов саме до Городенківського районного суду. З огляду на це, суд помилково повернув його позовну заяву. Просить ухвалу суду скасувати, справу відправити для продовження її розгляду зі стадії відкриття провадження в справі суду першої інстанції.

Апелянт в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в апеляційний скарзі просив розглядати апеляційну скаргу без його участі, тому неявка останнього відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Постановляючи ухвалу про повернення позовної заяви, суд виходив з того, що справа не підсудна Городенківському районному суду.

З таким висновком суду погоджується також і колегія суддів з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Згідно п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

В позовній заяві ОСОБА_2 зазначав, що ця заява подана жертвою злочину, скоєного службовими особами НБУ та системною бездіяльність службових осіб прокуратури м.Києва.

Також зазначав, що дана справа підсудна Городенківському районному суду згідно вимог частин 3, 4, 6 ст.110 ЦПК України, оскільки: «позови про відшкодування шкоди ..., завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем заподіяння шкоди; позови, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, можуть пред'являтись також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування особи; позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтись також за місцем завдання шкоди».

У прохальній частині позовної заяви ОСОБА_2 просив:

- «визнати незаконними постанову НБУ від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошового-кредитного і валютного ринків України», рівно як і інші аналогічного характеру низку постанов НБУ, визнати, що унаслідок дії цієї та інших аналогічних постанов НБУ ними здійснено втручання в цивільно-правові відносини ОСОБА_2 з АT «Ощадбанк», що визначались договором банківського вкладу (депозиту) від 19.09.2014 року за № 16323908, в тому числі, визнати, що такі постанови істотно порушили загальні правила банківського звичаєвого обороту, унаслідок чого відбулося реальне протиправне порушення зі сторони НБУ цивільних прав та охоронюваних законом інтересів ОСОБА_2 щодо вільного володіння своїм майном та розпорядження своєю власністю, що призвело до заподіяння ОСОБА_2 реальної майнової шкоди за період 19.09.2014 року по 20.04.2015 року на суму 165835,30 грн.»;

- «визнати бездіяльність прокуратури м.Києва щодо зволікання у розслідуванні злочинного діяння у виді постанови НБУ від 29.08.2014 року №540, рівно як і щодо інших аналогічного характеру низки постанов НБУ»;

- «визнати, що оскільки щодо права ОСОБА_2 унаслідок постанов НБУ заподіяно майнову шкоду і бездіяльності прокуратури м.Києва щодо розслідування злочинного діяння службових осіб НБУ, які пов'язані із постановою НБУ від 29.08.2014 року та іншими аналогічними постановами НБУ, збільшено на рівень інфляції в сумі 1326,68 грн.»;

- «зобов'язати Державну казначейську службу України відшкодувати (безспірно списати) на користь ОСОБА_2 заподіяну майнову шкоду, що заподіяна злочинним діянням НБУ у виді постанов НБУ, а також з підстав бездіяльності прокуратури м.Києва, в сумі 165 835,90 грн. та 1326,68 грн.».

Як вбачається із тексту позовної заяви та зі змісту позовних вимог, правовідносини між сторонами виникли внаслідок розміщення позивачем 19.09.2014 року на депозит в AT "Ощадбанк" 350 000 грн. під 18,75% річних. Внаслідок чого між ним та банком виникли зобов'язальні відносини, які регулюються нормами чинного Цивільного законодавства про зобов'язання та положеннями укладення депозитних договорів.

Суд правильно встановив, що в позовній заяві ОСОБА_2 посилається на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м.Києва від 13.07.2015 року, згідно якої зобов'язано слідчого відділу прокуратури м.Києва повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про залучення його до кримінального провадження в якості потерпілого, але позивач не надав жодних доказів, які б стверджували про встановлення компетентними органами (особами) факту скоєння злочину службовими особами НБУ чи працівниками прокуратури м.Києва, якими позивачу спричинена матеріальна шкода, яку він має намір отримати звернувшись до суду з даним позовом.

Отже, посилання позивача на ч.3 ст.110 ЦПК України, якою передбачено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, є безпідставним.

Обгрунтовуючи підсудність справи Городенківському районному суду, позивач також посилався на ч.4 ст.110 ЦПК України, якою передбачено, що позови, пов'язані з відшкодуванням шкоди, завданої особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Однак підстави для застосування даної норми права відсутні, оскільки позивачем не надано належних доказів незаконності рішень, дій чи бездіяльності відповідачів у справі.

Також не підлягає до застосування ч.6 ст.110 ЦПК України, згідно якої позови про відшкодування шкоди, завданої майну фізичних або юридичних осіб, можуть пред'являтися також за місцем завдання шкоди, оскільки із матеріалів позовної заяви не вбачається, що шкоди завдано саме майну позивача.

Враховуючи викладене, суд вірно вважав, що будь-яких обґрунтованих доводів чи доказів стосовно передбачених законом підстав підсудності даного спору Городенківському районному суду Івано-Франківської області в позовній заяві ОСОБА_2 не наведено і не підтверджено, тому до даного спору застосував загальні правила підсудності.

Відповідно до ч.2 ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням.

Положенням ст. 93 ЦК України передбачено, що місцезнаходженням юридичної особи є адреса органу або особи, які відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступають від її імені.

У позовній заяві зазначено, що місцем знаходження: відповідача 1 - Національного Банку України - є м.Київ, вул.Інституцька, 9; відповідача 2 - прокуратури м.Києва - м.Київ, вул.Предславинська, 49/9; відповідача 3 - Державної казначейської служби України - вул.Бастіонна, 6, м.Київ.

За таких обставин, суд дійшов вірного висновку, що позовна заява цьому суду не підсудна, в зв'язку з чим відповідно до ст.115 та п. 4 ч.3 ст.121 ЦПК України правильно повернув її позивачу.

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що його справа підсудна Городенківському районному суду на підставі ч.8 ст.110 ЦПК України, оскільки правовідносини виникли з договору депозиту, який через його особливість можна виконувати тільки у певному місці. Такі доводи апелянта не заслуговують на увагу, оскільки із договору депозиту не можна зробити висновок, що через його особливість його можна виконувати тільки у певному місці, тобто тільки за місцем укладення - у м.Городенка.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правильних висновків суду, оскільки таким доводам суд першої інстанції дав належну оцінку, також вони спростовані вищенаведеним обґрунтуванням.

Таким чином колегія суддів вважає, що ухвалу судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст.307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Городенківського районного суду від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий В.М. Соколовський

Судді: О.Ю. Беркій

О.В. Пнівчук