Справа № 442/8105/14 Головуючий у 1 інстанції: Хомик А.П.
Провадження № 22-ц/783/5920/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 59
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Мельничук О.Я.,

суддів Бойко С.М. і Крайник Н.П.,

при секретарі Куцик І.Б.,

з участю представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Білоцерківського нотаріального округу Київської області - Дуднік Ірина Володимирівна про визнання довіреності недійсною,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив позивач - ОСОБА_5. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесульного права при неповно встановлених обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду такими, що не відповідають дійсним обставинам справи. Вважає, що на момент вчинення довіреності та на момент її посвідчення нотаріусом, ОСОБА_6 не усвідомлювала значення своїх дій.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_5 слід відхилити із наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Матеріалами справи встановлено, що 05.04.2013 року приватним нотаріусом Білоцерківського нотаріального округу - Дуднік І.В. було посвідчено довіреність дану ОСОБА_6, якою остання уповноважила ОСОБА_3 та ОСОБА_7 бути її представниками в усіх державних та недержавних установах та організаціях, незалежно від їх підпорядкування, у всіх судах, передбачених Законом України "Про судоустрій і статус суддів", включаючи стадії апеляційного і касаційного провадження та інше.

Однією із основних підстав недійсності оскаржуваної довіреності, позивач вказує те, що на момент вчинення довіреності та на момент її посвідчення нотаріусом, ОСОБА_6 не володіла необхідним обсягом цивільної дієздатності та не могла усвідомлювати значення своїх дій.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з тих підстав, що твердження позивача на підтвердження своїх позовних вимог не відповідають дійсним обставинам справи та всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджені жодними належними та допустимими доказами, а також не знайшли свого підтвердження протягом розгляду справи.

З такими висновком колегія суддів погоджується в повній мірі, оскільки вважає, що він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Окрім цього, судом першої інстанції вірно зазначено, з чим погоджується колегія суддів, що позивачем не додано жодного доказу про те, що на момент укладання, видання та вірно зазначено посвідчення оскаржуваної довіреності відповідач ОСОБА_6 була обмежена у встановленому законом порядку у своїх цивільних правах або визнана у цьому ж порядку недієздатною. Адже, у відповідності до положень ст. 36 та ст. 39 ЦК України, обмеження цивільної дієздатності фізичної особи або визнання фізичної особи недієздатною може бути здійснено лише у судовому порядку, тобто на підставі рішення суду, яке приймається тим чи іншим судом за наслідками розгляду справи окремого провадження, розгляд якої відбувається у порядку Глави 2 Розділу 4 ЦПК України. Крім цього, одночасно із постановленням судового рішення про визнання фізичної особи обмежено дієздатною чи про визнання фізичної особи недієздатною відповідно до вищезгаданих норм процесуального права та у відповідності до положень ст. 60 ЦК України суд одночасно призначає піклувальника або опікуна цій фізичній особі відповідно.

Судом вірно звернуто увагу, що самі посилання позивача на той факт, що ОСОБА_6 ще у 2003р. перебувала на стаціонарному лікуванні у психіатричних закладах та додані до заяви копії виписки з історії хвороби ОСОБА_6 із Львівської обласної державної клінічної психіатричної лікарні та відповіді за №404 від 02.06.2014р. із ОКЗ "Психіатрична лікарня Миколаївського району" самі собою не є, та й не можуть бути навіть теоретично доказом того факту, що на момент видання та підписання оскаржуваної довіреності відповідач ОСОБА_6 не могла у силу певних психічних розладів усвідомлювати значення своїх дій. Адже, оскаржувана довіреність укладалась 05 квітня 2013р., значно пізніше від часу перебування ОСОБА_6 на стаціонарному лікуванні у вищезгаданих закладах охорони здоров"я.

Також не відповідають дійсності та спростовуються фотокопіями відповідних доказів, доданих до заперечення, і твердження позивача ОСОБА_5, що під час посвідчення оскаржуваної довіреності третя особа у справі, - нотаріус Дуднік І.В. не мала можливості встановити особу довірителя ОСОБА_6 та не мала можливості визначити обсягу її цивільної дієздатності, оскільки у відповідача на момент видання оскаржуваної довіреності, не було паспорта громадянина України. Такі твердження спростовуються матеріалами справи, у яких містяться дві заяви ОСОБА_6, одна із яких написана нею власноручно та які надіслані ОСОБА_6 на адресу суду першої інстанції із місця її проживання, згідно яких відповідач ОСОБА_6 заперечувала проти позовних вимог позивача у повному обсязі, підтверджувала факт власноручного підписання нею оскаржуваної у даному судовому процесі довіреності на право представлення її інтересів ОСОБА_3 та ОСОБА_7 та просила суд розглядати справу без її особистої участі; запереченням третьої особи, - приватного нотаріуса Білоцерківського нотаріального округу Київської області Дуднік І.В. із доданими належно завіреними копіями документів щодо реєстрації оскаржуваної довіреності у Єдиному реєстрі довіреностей, реєстрації у журналі реєстрації нотаріальних дій у нотаріуса та копіями паспорта та довідки про присвоєння ідентифікаційного коду відповідачу ОСОБА_6, які містяться у матеріалах справи щодо посвідчення нотаріусом оскаржуваної довіреності.

Частинами 2 та 3 ст. 203 ЦК України встановлено, що особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, а волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За вищенаведених обставин, колегія суддів вважає, що оскаржувана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Дуднік І.В. не може бути визнана судом недійсною із тих підстав, що зазначені у ч. 2,3 ст. 203 Цивільного кодексу України.

Відповідності до положень статті 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних та юридичних осіб, інтересів держави. Згідно положень ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Більше того, у п.3 ч.1 ст.215 ЦПК України чітко зазначено, що судове рішення повинно складатися також із мотивувальної його частини із обов"язковим зазначенням, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Виходячи із зазначених норм процесуального права очевидним є той факт, що однією із обовязкових підстав для задоволення судом позовних вимог у цивільному процесі повинен мати місце факт порушення прав, свобод чи інтересів позивача у справі (у даному випадку факт порушення прав, свобод чи інтересів позивача ОСОБА_5.) Однак, як із позовної заяви ОСОБА_5, так із її апеляційної скарги та усіх інших обставин та матеріалів даної цивільної справи, очевидним є той факт, що виданою ОСОБА_6 оскаржуваною довіреністю, згідно якої вона уповноважила представляти її законні права та інтереси в усіх судових процесах її представників ОСОБА_9 та ОСОБА_7, не порушила жодних законних прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_5

Таким, чином не є доцільним проведення експертизи на предмет встановлення, чи дійсно підпис ОСОБА_6 поставлений нею в оскаржуваній довіреності та чи на момент підписання такої довіреності остання могла усвідомлювати значення своїх дій або керувати ними, поскільки оскаржувана довіреність не порушила жодних законних прав, свобод та інтересів позивача ОСОБА_5

Виходячи з мотивів рішення, судом першої інстанції проаналізовано всі докази, подані сторонами в тому числі на предмет їх належності та допустимості.

Жодний із доводів апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовує, а відтак колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги ОСОБА_5 та скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2015 року.

Згідно з вимогами ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ч.1 ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст. ст. 315, 317, 319, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 26 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: С.М. Бойко

Н.П. Крайник