Справа № 431/3726/15-ц
Провадження 2/431/2073/2015 р.
20 жовтня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:
головуючого - судді Форощука О.В.,
при секретарі Мозуль І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа - орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, у якому просить суд визнати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування АДРЕСА_1 Старобільського району Луганської області, а Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зобов'язати зняти відповідачів з реєстрації у вказаному будинку.
В обґрунтування позову позивач ОСОБА_1 посилається на те, що на підставі договору купівлі-продажу №І-2871 від 19.11.1992 року йому на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 Старобільського району Луганської області. В даному домоволодінні зареєстровані відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які з січня 2011 року не проживають за вказаною адресою. Відповідачі відмовляються добровільно знятися з реєстрації, мотивуючи це тим, що у них немає вільного часу та їм це не потрібно.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином згідно чинного законодавства. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, належним чином повідомлені про дату,час і місце розгляду справи, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.
Представник відповідача Старобільського районного відділу Державної міграційної служби України в Луганській області у судове засідання не з'явився, до початку судового засідання надав письмові заперечення проти позову, у яких посилався на те, що жодних відносин та зобов'язань між ними та позивачем немає та просив відмовити у задоволенні позову.
Представник третьої особи - органу опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації надав до суду висновок, згідно якого не заперечував проти задоволення позову та вважав за доцільне визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1, Старобільський район, Луганська область.
За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є частково обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.
Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
У судовому засіданні встановлено, що згідно договору купівлі-продажу №І-2871 від 19.11.1992 року позивачу на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 Старобільського району Луганської області.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не проживають за вищевказаною адресою з січня 2011 року, тобто більше одного року.
Відповідно до положень ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.
Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ч. 1 ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Ч. 2 ст. 401 ЦК України передбачає, що сервітут може належати власникові (володільцеві) сусідньої земельної ділянки, а також іншій, конкретно визначеній особі (особистий сервітут).
Відповідно до ст. 402 ЦК України сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.
Згідно з вимогами ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном.
Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку.
Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном.
Відповідно до ч.3 ст. 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо).
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 406 ЦК України, сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.
Враховуючи те, що відповідачі, будучи зареєстрованими в належному позивачу будинку, порушують права та законні інтереси власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, в спірному жилому приміщенні не проживають, жилою площею не цікавляться, витрат по її утриманню не несуть, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за собою право користування жилим приміщенням, не вчиняли, суд дійшов висновку про наявність обставин для припинення сервітуту відповідачів.
Що стосується вимог позивача ОСОБА_1 про зобов'язання Старобільський РВ УДМС України в Луганській області зняти відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з реєстрації у вищевказаному в позові будинку, то суд вважає у цій частині позову відмовити у зв'язку з наступним:
Оскільки зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням, зобов'язання відповідача Старобільський районний відділ Управління Державної міграційної служби України в Луганській області зняти відповідача з реєстрації, на думку суду, є зайвим.
Враховуючи вищевикладене, суд позов задовольняє частково та визнає відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування АДРЕСА_1 Старобільського району Луганської області.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 401, 402, 403, 404, 406 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11.12.2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10,11,60,213- 215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Старобільського районного відділу Управління Державної міграційної служби України в Луганській області, третя особа - орган опіки та піклування Старобільської районної державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування домоволодінням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1
В іншій частині позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, відповідач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Позивач може оскаржити заочне рішення в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя О.В. Форощук