Справа № 461/28/08 Головуючий у 1 інстанції: Романюк М.Ф.
Провадження № 22-ц/783/5351/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

та участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2008 року у справі за позовом Львівського комунального підприємства «Снопківське» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення суми боргу та за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Львівського комунального підприємства «Снопківське» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

встановила:

Оскарженою ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2008 року позовну заяву Львівського комунального підприємства «Снопківське» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення суми боргу та за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_4 до Львівського комунального підприємства «Снопківське» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди - залишено без розгляду.

Ухвалу суду оскаржив представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3, просить ухвалу суду скасувати, а справу скерувати для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що ухвала суду є незаконною, немотивованою, необґрунтованою. Зазначає, що про жодні судові засідання їх не повідомляли, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи судових повісток. А тому вважає, що суд дійшов помилкового висновку про неявку чи повторну неявку позивачів без поважних причин та незаконно залишив позов без розгляду.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, заперечення на апеляційну скаргу ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 311 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Згідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Відповідно до ст.207 ч.1 п.3 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Залишаючи позовну заяву без розгляду, суд виходив з тих підстав, що належним чином повідомлені позивачі повторно не з'явилися у судове засідання без поважних причин.

Однак такі висновки суду не відповідають обставинам справи.

Встановлено, що про судові засідання 27 грудня 2007 року та 24 січня 2008 року сторони не повідомлялися, що підтверджується відсутністю в матеріалах справи розписок про вручення судових повісток.

В той же час при вирішенні питання про залишення даного позову без розгляду у зв'язку з тим, що позивачі повторно не з'явилися в судове засідання, суд не досліджував причини неявки в судове засідання позивачів, а виходив лише з того, що незалежно від причин неявки позивачів є підстави залишення даного позову без розгляду.

Цим самим суд не досліджував причини неявки в судове засідання позивачів чим порушив їх права.

Згідно ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція), яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Зокрема, у пункті 24 Рішення ЄСПЛ у справі "Надточій проти України та пункті 23 Рішення ЄСПЛ у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Право на публічний розгляд справи позбавлене сенсу, якщо сторона, яка бере участь у справі, не повідомляється про судовий розгляд з таким розрахунком, що особа, яка викликається, мала достатньо часу для явки в суд у тому випадку, якщо особа вирішить скористатися своїм правом, передбаченим національним законодавством (пункт 21 у рішенні ЄСПЛ у справі "Яковлєв проти Російської Федерації").

Зважаючи на викладене, судом першої інстанції не було дотримано порядку повідомлення позивачів про розгляд справи, оскільки в матеріалах справи відсутні докази вручення останнім судових повісток.

З огляду на мотиви, зазначені вище, у районного суду не було підстав відповідно до ч. 3 ст. 169, ч. 3 ст. 207 ЦПК України залишати позовну заяву без розгляду.

За наведених обставин, апеляційний суд доходить висновку, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали порушив норми процесуального права, а тому оскаржувану ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі в силу п.4 ч.2 ст. 307 ЦПК України необхідно скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись п.4 ч.2 ст.307, п.4 ч.1 ст.311, п.2 ч.1. ст.314 , ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 24 січня 2008 року - скасувати та справу направити в той же суд для продовження розгляду справи.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.