Провадження №22-ц/784/627/15 Суддя першої інстанції: Гуденко О.А.
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 березня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Крамаренко Т.В.,

суддів: Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

із секретарем: Свіщуком О.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, представника відповідача - Бєлана М.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до Миколаївського національного університету імені В.О. Сухомлинського про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що в 1981 році він закінчив Миколаївський державний педагогічний інститут за спеціальністю «математика» правонаступником якого є Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського та цього ж року отримав диплом, який ним було повернуто відповідачу у зв'язку з наявними помилками. У 2000 році йому було видано диплом спеціаліста в якому міститься помилкова інформація, а саме вказана кваліфікація «спеціаліста вчителя математики», а не та кваліфікація, яка була присвоєна рішенням Державної екзаменаційної комісії - «вчителя математики».

Однак, в 1981 році він не отримував кваліфікацію «спеціаліста», а на час видачі диплому в 2000 році замість втраченого кваліфікація «спеціаліст» присвоювалася особам, які пройшли п'ятирічний курс навчання, а він навчався чотири роки, що на теперішній час відповідає кваліфікації «бакалавр», а також навчальний план (кількість навчальних годин) за яким він отримав освіту «вчителя математики», відповідає навчальному плану (і навіть менше) на теперішній час освітньому рівню бакалавра.

Крім того, у всіх його документах що посвідчують його особу відсутнє зазначення по-батькові, а диплом виданий на ім'я ОСОБА_2.

У 2014 році він звернувся до відповідача про видачу йому виправленого диплома замість диплома спеціаліста 2000 року, проте у видачі такого диплому на його думку йому було відмовлено неправомірно.

Посилаючись на викладене, позивач вважав неправомірною відмову відповідача видати виправлений диплом замість диплома спеціаліста та зобов'язати відповідача видати йому, ОСОБА_2 диплом бакалавра про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту та про здобуття кваліфікації «вчителя математики».

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року позов задоволено частково. Зобов'язано Миколаївський національний університет імені В.О. Сухомлинського видати ОСОБА_2 диплом про закінчення в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю «математика» та присвоєння кваліфікації «вчителя математики». Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі, позивач посилаючись на порушення норм матеріального права та неможливість в подальшому виконати оскаржуване рішення, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким зобов'язати відповідача видати йому, ОСОБА_2 диплом бакалавра про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту та про здобуття кваліфікації «вчителя математики».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши докази по справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що постановою Державної екзаменаційної комісії Миколаївського державного педагогічного інституту від 19 червня 1981 року визнано, що студент ОСОБА_2 склав державні іспити, передбачені навчальним планом за спеціальністю «математика». ОСОБА_2 присвоєно кваліфікацію «вчителя математики» (а.с.19).

З книги обліку осіб, які закінчили інститут і реєстрації видачі дипломів вбачається, що 24 червня 1981 року ОСОБА_2 було видано диплом (а.с. 55-57).

З копії вказаного диплому НОМЕР_1 слідує, що він виданий ОСОБА_2, та те, що він в 1976 році вступив до Миколаївського державного педагогічного інституту ім. В.Г. Белінського і в 1981 році закінчив повний курс вказаного інституту за спеціальністю «математика» та йому присвоєна кваліфікація «вчитель математики» (а.с.21-22).

На підставі заяви ОСОБА_2 від 9 червня 2000 року в зв'язку з наявними помилками про видачу правильного заповненого диплому 21 червня 2000 року ОСОБА_2 було видано новий диплом спеціаліста ЛП ВС №011188.

Даний диплом виданий на ім'я ОСОБА_2 та зазначено кваліфікацію «спеціаліста вчителя математики» (а.с.85).

В подальшому, 19 вересня 2014 року ОСОБА_2 вдруге звернувся із заявою до відповідача, де також просив видати йому диплом без зазначення по батькові та зазначення освітньо-кваліфікаційного рівня бакалавра (а.с.84).

27 листопада 2014 року, відповідачем було відмовлено ОСОБА_2 у видачі виправленого диплома бакалавра (а.с. 83).

Відповідно до ст. 5 Закону УРСР «Про народну освіту» від 1 жовтня 1974 року з подальшими змінами та доповненнями, який втратив чинність 4 червня 1991 року (надалі - Закон) система народної освіти в Українській РСР включала: дошкільне виховання; загальну середню освіту; позашкільне виховання; професійно-технічну освіту; середню спеціальну освіту; вищу освіту.

Вища освіта здійснювалася в університетах, інститутах, академіях та інших навчальних закладах, віднесених у встановленому порядку до вищих навчальних закладів. У вищих навчальних закладах може проводитися денне, вечірнє і заочне навчання. Навчання у вищих навчальних закладах без відриву від виробництва є формою здобуття спеціальності і підвищення кваліфікації особами, які працюють у різних галузях народного господарства (ст. 55 вказаного Закону).

Згідно ст. 60 Закону особам, які закінчили вищі навчальні заклади, присвоювалася кваліфікація відповідно до здобутої спеціальності, видавався диплом і нагрудний знак встановленого зразка.

Отже, на 1981 рік, тобто на час закінчення позивачем Миколаївського державного педагогічного інституту, вказаним Законом не було передбачено встановлення такого освітньо-кваліфікаційного рівня, як бакалавр.

Освітньо-кваліфікаційний рівень, зокрема бакалавр, в Україні було встановлено Законом України «Про освіту» від 4 червня 1991 року з подальшими змінами та Законом України «Про вищу освіту» від 01 липня 2014 року.

Згідно п. 4 Постанови Кабінету Міністрів від 12 листопада 1997 року №1260 «Про документи про освіту та вчені звання», документи про освіту та вчені звання, видані раніше уповноваженими закладами освіти та органами виконавчої влади є дійсними й обміну не підлягають.

З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що посилання позивача про неправомірність відповідача у видачі ОСОБА_2 диплома бакалавра про закінчення у 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту та про здобуття кваліфікації вчителя математики, зобов'язання відповідача видати ОСОБА_2 диплом бакалавра є безпідставними, а тому правильно відмовив у їх задоволенні.

Відповідно до п. 1.2. Порядку замовлення документів про освіту державного зразка, видачі та обліку їх карток, затвердженого Наказом Міністерства освіти та науки України №811 від 10 грудня 2003 року з наступними змінами та доповненнями, документ про освіту державного зразка (далі - Документ) - це персональні дані про освітній чи освітньо-кваліфікаційний рівень випускника навчального закладу України, які занесені в централізований банк даних міністерства освіти і науки та відтворені в пластиковій картці (далі-Картка).

Пунктом 1.2.2. Порядку передбачено, що Дублікат Картки - це другий примірник Картки, який має однакову з оригіналом юридичну силу.

Згідно п. 1.4. Порядку у замовлені Документ може мати статус: а) первинний документ, що виготовляється вперше; б) дублікат - Документ, що виготовляється повторно через втрату або значне пошкодження його картки; в) виправлений - Документ, що виготовляється повторно через наявність помилок у первинному Документі.

Відповідно до п. 3.16 Порядку, заміні можуть підлягати Картки Документів у разі наявності помилок в інформації, що відтворена в картці, а також при зміні статі власника.

Суд першої інстанції, з урахуванням вище вказаних норм та з метою усунення розбіжностей у дипломі спеціаліста ЛП ВС №011188 від 21 червня 2000 року, щодо присвоєння кваліфікації «спеціаліст вчитель математики», дати рішення Державної екзаменаційної комісії 24 червня 1981 року та особистих даних позивача, правомірно зобов'язав відповідача видати диплом на ім'я ОСОБА_2 про закінчення останнім в 1981 році Миколаївського державного педагогічного інституту за спеціальністю «математика» та присвоєння кваліфікації «вчителя математики», що відповідає змісту рішення Державної екзаменаційної комісії від 19 червня 1981 року.

Доводи апеляційної скарги проте, що судом не застосовано ч. 2 ст. 7 Закону України «Про вищу освіту», якою передбачено видачу дипломів молодшого бакалавра, бакалавра, магістра, доктора філософії та доктора наук не заслуговують на увагу,оскільки зазначений Закон встановлює освітньо-кваліфікаційні рівні вищої освіти в Україні на теперішній час, а не на час отримання позивачем такої освіти.

Таким чином, враховуючи межі апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду, ухваленого відповідно до закону.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді: