АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7459/15 Справа № 185/6269/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Юдіна С. Г. Доповідач - Городнича В.С.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Добролюбовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька, -

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що з 14.09.2002 року по 29.01.2015 року вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 Дитина проживає з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти не сплачує. Після закінчення навчального року вона має можливість вивезти дитину за межи України в Росію, для оздоровлення та розширення кругозору дитини. Відповідач добровільно не надає письмової згоди на виїзд дитини за межі України, у зв'язку з чим вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

За таких обставин, позивач просила суд надати дозвіл на виїзд за межі України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка буде супроводжувати проїзд, перебування за кордоном України та повернення в Україну, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2 строком до 01 січня 2016 року. Просила допустити негайне виконання в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за кордон України.

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року позовні вимоги задоволенні. Надано дозвіл на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка не досягла шістнадцятирічного віку, у супроводі матері ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка буде супроводжувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну ОСОБА_4, без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 на строк три місяці з дня набрання чинності даного рішення суду.

Додатковим рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27.08.2015 року вирішено питання щодо судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі до 29 січня 2015 року, що підтверджується копією рішення Павлоградського міськрайонного суду.

Від спільного шлюбу у них народилася донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком якої є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався положеннями ст. 2 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст. 4 ЗУ «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.п. 1,2 ст. 3 Конвенції про права дитини, а також, діючи виключно в інтересах дитини, дійшов висновку про можливість надання дозволу на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у супроводі матері ОСОБА_3, яка буде супроводжувати проїзд, перебування за кордоном та повернення в Україну ОСОБА_4, без згоди та супроводу батька на строк три місяці з дня набрання чинності даного рішення суду.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч. 1 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно з ч.2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Відповідно до п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти.

Відповідно до п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231 Оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Згідно з п. 2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:

1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;

2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: за рішенням суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

Таким чином, чинним законодавством не встановлені обмеження щодо виїзду дитини за кордон, а лише встановлюється певний порядок виїзду за кордон за згодою батьків або за наявності рішення суду при відсутності згоди одного з батьків.

Частиною 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

У ст. 141 Сімейного кодексу України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

За змістом Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» у разі відсутності згоди одного з батьків питання про виїзд неповнолітнього за кордон вирішується судом за позовом іншого з батьків зі з'ясуванням питання про країну виїзду, строку та мети виїзду, а при задоволенні такого позову судом ухвалюється рішення про дозвіл на виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон.

Отже, у рішенні суду має бути зазначено термін вивезення дитини за кордон, мета виїзду та країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди батька.

Однак, позивачка не конкретизувала на який термін вона вивозить дитину, а також не вказала конкретну країну.

Також, будь-які докази які б підтверджували необхідність виїзду за межі України дитини, і такий виїзд є необхідним саме в інтересах дитини, суду не надані.

Посилання позивача, з яким погодився суд першої інстанції на те, що дитині необхідно оздоровлення за межами України, не може бути підставою для задоволення позову, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували, що дитині дійсно необхідно оздоровлення за межами України, зокрема, на тимчасово окупованій, Російською Федерацією, території України - Автономної республіки Крим.

Крім того, колегія суддів вважає, враховуючи обстановку, яка склалася в Автономній республіці Крим внаслідок її окупації, виїзд до тимчасово окупованої території України - Автономної республіки Крим ОСОБА_4 в даний час може бути небезпечним для неї.

Також, колегія суддів вважає, що відмова у наданні дозволу на виїзд дитини за кордон не є порушенням її прав, передбачених Конвенцією про права дитини від 20.11.1989 року, Законом України «Про охорону дитинства», оскільки оздоровлення дитини, розширення її кругозору не передбачає необхідність такого виїзду саме за межами України.

Не можна також вважати доведеним позивачкою той факт, що вона бажає вивезти дитину на оздоровлення на море до Криму. Оскільки позивачка не надала суду доказів того, що нею придбано відповідні путівки для оздоровлення дитини за межами України.

Суд першої інстанції не звернув уваги на зазначені обставини та прийшов до помилкового висновку про задоволення позову.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини не доведені, а тому не підлягають задоволенню. Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні її позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради про надання дозволу для тимчасового виїзду дитини за кордон без згоди та супроводу батька

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова