АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач-Чобіток А.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого -Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В.,Ящук Т.І.

при секретарі - Мороз Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року в справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» до ОСОБА_2 про спонукання до виконання мирової угоди та стягнення коштів,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року позивач пред»явив зазначений позов до відповідача та зазначав,що 15.04.2011 року в м. Києві на перехресті вулиць Козацька - Сумська сталося зіткнення транспортних засобів ,а саме:автомобіля Хюндай д.н.НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Фіат НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3. Оскільки вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_2,постановою Голосіївського районного суду м. иєва його було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі договору майнового страхування позивач ПрАТ «УПСК» виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля Фіат ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 05.07.2012 року з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «УПСК» було стягнуто 41 092,94 грн. та 410,93 грн. судових витрат.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2на зазначене судове рішення, 02.10. 2012 року між ним та ПрАТ «УПСК» було укладено мирову угоду відповідно якої сума боргу склала 23810,88 грн.,яка підлягала сплаті відповідачем двома частками,а саме: не пізніше 31.12.2012 року-6000 грн. та не пізніше 31.03.2013 року - 17810,88 грн..

Відповідно до п.5 п.п.5.1 угоди передбачено в разі порушення строків та суми оплати боргу відповідач зобов»язується оплатити штраф у розмірі 1% залишкової суми боргу за кожен день прострочення. Штрафні санкції починаються рахувати з 01.01.2013 року та 01.04.2013 року відповідно.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2012 року було визнано мирову угоду та закрито провадження у справі.

Посилаючись на те, що відповідач на виконання мирової угоди сплатив лише 6000 грн., а 17 810,88 грн. не сплатив, а постановою державної виконавчої служби було відмовлено у відкритті виконавчого провадження у зв»язку з тим, що ухвала Апеляційного суду м. Києва не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження», позивач просив задовольнити позовні вимоги,спонукавши відповідача до виконання мирової угоди та стягнувши з нього штрафні санкції у розмірі 64828,40 грн..

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 3000 грн. штрафних санкцій та 891,88 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати в частині стягнення 3000 грн. штрафних санкцій та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову. Зазначає, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.10.2013 року відмовлено у відкритті провадження за аналогічними позовними вимогами позивача до нього, що на його думку перешкоджає повторному зверненню позивачу до суду з таким самим позовом. Позивачем пропущено річний строк для пред»явлення виконавчого документу, яким є ухвала Апеляційного суду м. Києва про затвердження мирової угоди, до виконання. Укладенням мирової угоди сторонами не було укладено договору про грошове зобов»язання, а має місце виконання судового рішення про стягнення суми, тому вимоги ст.625 ЦК України не поширюються на спірні правовідносини.

Вислухавши доповідь судді,пояснення осіб,що з»явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши обставини справи,колегія суддів приходить до наступного.

Встановлено,що15.04.2011 року в м. Києві на перехресті вулиць Козацька - Сумська сталося зіткнення автомобіля Хюндай д.н.НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобіля Фіат НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3.

Оскільки вказана ДТП сталася з вини ОСОБА_2,постановою Голосіївського районного суду м. Києва його було притягнуто до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення,передбаченого ст.124 КУпАП.

На підставі договору майнового страхування позивач ПрАТ «УПСК» виплатило страхове відшкодування власнику автомобіля Фіат - ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 05.07.2012 року з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «УПСК» було стягнуто 41 092,94 грн. та 410,93 грн. судових витрат.

Під час розгляду апеляційної скарги ОСОБА_2 на зазначене судове рішення, 02.10. 2012 року між ним та ПрАТ «УПСК» було укладено мирову угоду відповідно якої сума боргу склала 23810,88 грн.,яка підлягала сплаті відповідачем двома частками,а саме: не пізніше 31.12.2012 року-6000 грн. та не пізніше 31.03.2013 року - 17810,88 грн.

Відповідно до п.5 п.п.5.1 угоди передбачено в разі порушення строків та суми оплати боргу відповідач зобов»язується оплатити штраф у розмірі 1% залишкової суми боргу за коржен день прострочення. Штрафні санкції починаються рахувати з 01.01.2013 року та 01.04.2013 року відповідно.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.11.2012 року було визнано мирову угоду та закрито провадження у справі.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник,який прострочив виконання грошового зобов»язання,на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПрАТ ««Українська пожежно-страхова компанія» та стягуючи з відповідача на користь товариства 3000 грн. штрафних санкцій , суд першої інстанції встановив і виходив з того, що відповідач порушив умови вищевказаної мирової угоди і розмір нарахованої пені за таке порушення з 01.04.2013 року по 31.03.2014 року за кожен день прострочення сплати 17810,88 грн.,як це передбачено п.5 п.п.5.1 мирової угоди становить 64828,40 грн. та ,застосувавши ч.3 ст.551 ЦК України зменшив розмір пені до 3000 грн.

Позивач не оскаржив рішення суду в апеляційному порядку.

Доводи апеляційної скарги відповідача висновків суду не спростовують.

В Правових позиціях, при розгляді справи №6-274 цс15 23.09.2015 року, Верховний Суд України зазначив, що у разі невиконання однією зі сторін зобов»язань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову.

Таким чином, встановивши, що відповідач не виконав умови мирової угоди,не сплатив до 31.03.2013 року позивачу 17810,88 грн.,суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про прострочення відповідачем виконання грошового зобов»язання перед позивачем, а тому повинен нести відповідальність за порушення грошового зобов»язання,яка передбачена п.5 п.п.5.1 мирової угоди, пославшись на ст.625 ЦК України.

В зв»язку з зазначеним колегія суддів вважає таким, що не заслуговує на увагу посилання в апеляційній скарзі на відсутність підстав у позивача на звернення до суду з таким позовом, оскільки на думку відповідача з постановленою ухвалою Апеляційним судом м. Києві від 01 листопада 2012 року про визнання мирової угоди в межах розгляду цивільної справи за позовом ПрАТ «УПСК» до ОСОБА_2 про відшкодування страхових виплат в порядку регресу, спір між тими ж сторонами та той самий предмет вирішено судом і правовідносини,які існують між сторонами після укладення мирової угоди не є грошовим зобов»язанням.

Довід апеляційної скарги про незаконність включення до мирової угоди штрафних санкцій у вигляді пені не заслуговує на увагу,оскільки відповідач погодився на такі умови мирової угоди і ним не оскаржувалась ухвала Апеляційного суду м. Києва від 01 листопада 2012 року, якою затверджена мирова угода.

З огляду на викладене,колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідача безпідставними,а рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - Судді -