Справа № 161/2699/15-ц
Провадження № 2/161/1525/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 липня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Пушкарчук В.П

при секретарі Акайомовій Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, у звязку з відсутністю в ньому понад шість місяців без поважних причин, а саме: житловим будинком № 1 по вул. Спортивній в с. Липини Луцького району, вказавши на ті обставини, що відповідач з червня 2014 року за даною адресою не проживає, інтересу до даного житла не проявляє, не сплачує вартості комунальних послуг. Своєю пропискою у належному позивачу житлі відповідач створює перешкоди у належному користуванні власністю, оскільки втратив інтерес як до сімї так і до помешкання. ОСОБА_2 не проживає у житловому будинку і не має наміру постійно проживати в ньому. Також вказує, що тимчасова відсутність наймача та членів його сім'ї не звільняє їх від виконання обовязків за договором найму жилого приміщення.

Позивач вказує, що жодних перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чиниться, проте він без поважних причин не проживає за даною адресою. Покликаючись на наведене, позивач просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним та встановити порядок виконання рішення, яким зазначивши, що з моменту набрання рішенням законної сили, воно є підставою для зняття з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: Луцький район, с. Липини, вул. Спортивна, 1.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити та розгляд справи проводити у його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання подав заяву, в якій позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених в письмовому запереченні.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Проаналізувавши документи справи, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. При здійсненні своїх прав особа зобовязана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою пятою цієї статті, суд може зобовязати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого житла.

Згідно з ст. 71 ЖК України жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї протягом 6 місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України - визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлений строк, проводиться в судовому порядку.

Статтею 74 ЖК України встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку на підставі ст. 75 ЖК України.

Згідно договору дарування житлового будинку від 16.04.2009 року (а.с. 16), витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2010 року (а.с. 17), житловий будинок № 17 по вул. Спортивній в с. Липини Луцького району належить на праві приватної власності ОСОБА_4, згідно свідоцтва про шлюб від 15.02.2013 року (а.с. 7) ОСОБА_1.

Згідно будинкової книги (а.с. 4-56) в житловому будинку № 1 по вул. Спортивній в с. Липини Луцького району, зареєстровані на даний час позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та батьки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, і ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В силу ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового Кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно зясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

З пояснень відповідача слідує, що він дійсно певний проміжок часу в будинку № 1 по вул. Спотивній в с. Липини Луцького району не проживаю з підстав не залежних від нього. Основною причиною зміни ним місця проживання є неприязні стосунки з позивачем. Проте час, протягом якого він не живе за місцем реєстрації, є меншим ніж рік. Крім того До того відповідач наголошує, що він на даний час є членом сімї позивача, оскільки шлюб між ними не розірвано.

Як встановлено, в судовому засіданні позивачем не надано доказів постійного не проживання за місцем реєстрації у будинку № 1 по вул. Спортивній в с. Липини Луцького району.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. При цьому положенням ч. 4 цієї статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При цьому, якщо власник своїми діями буде заважати праву проживання і особа змушена буде залишити житлове приміщення і переїхати, то таку відсутність не можна визнати як відсутність без поважних причин, оскільки такі дії власника слід визнати як поважну причину відсутності субєкта права проживання і його право припиненим не буде.

Таким чином, оскільки як встановлено судом відповідач ОСОБА_2 зареєстрований у будинку та мешкав там як чоловік власника будинку, а потім тимчасово виїхав у звязку з тим, що у нього не склалися відносини з позивачем, свого власного житла не має, всі ці обставини свідчать про поважність його не проживання у будинку.

Проаналізувавши зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позивач та її представник всупереч ст. 60 ЦПК України не представили суду належних, допустимих і достатніх доказів відсутності відповідача у зазначеному вище будинку та втрати до житла інтересу, а тому позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 13, 58, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 9, 71, 72, 156, 167 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги на рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду В.П. Пушкарчук