Справа № 752/8326/15-ц
Провадження по справі № 2-з/752/354/15
У Х В А Л А

24.09.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Конельській А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 реєстраційно-екзаменаційного відділу № 6 Управління Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОВАЙДЕР», ОСОБА_6, про визнання недійсним договору та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати незаконними дії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 щодо укладення договору відчуження автомобіля марки «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1; визнати недійсним договір, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, за яким ОСОБА_4 набув у власність автомобіль марки «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1, та зареєстрував під державним номерним знаком АН8899ЕХ; повернути автомобіль марки «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_2, у власність ОСОБА_1; стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень; стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень; стягнути з ОСОБА_5 реєстраційно-екзаменаційного відділу № 6 Управління Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень.

У подальшому представником позивача ОСОБА_7-ОСОБА_2 подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила визнати недійсними дії ТОВ «Автопровайдер» та ОСОБА_4 по укладенню договору комісії від 29 січня 2015 року та довідки-рахунку серії ВІА №813368 від 29 січня 2015 року; визнати недійсним договір комісії від 29 січня 2015 року, укладений між ТОВ «Автопровайдер» та ОСОБА_8; взнати недійсною довідку-рахунок серії ВІА № 813368 від 29 січня 2015 року, укладену між ТОВ «Автопровайдер» та ОСОБА_4; визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Volkswagen Touareg, 2012 року випуску, № кузова WVGFK9BP7CD000430, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6; повернути автомобіль Volkswagen Touareg, 2012 року випуску, № кузова WVGFK9BP7CD000430, д.н.з. НОМЕР_3 у власність ОСОБА_1

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила про те, що у період з 17.11.2010 року по 06.04.2015 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, у період якого 01.02.2012 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Імпорт» укладено договір купівлі-продажу № 80, на підставі якого остання набула у власність автомобіль марки «Фольцваген», який в подальшому було зареєстровано на праві власності за ОСОБА_1 ОСОБА_5 реєстраційно-екзаменаційним відділом № 6 Управління Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві та присвоєно державний номерний знак НОМЕР_1. У лютому 2015 року позивачу стало відомо про те, що службові особи відповідача ОСОБА_5 реєстраційно-екзаменаційного відділу № 6 Управління Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві всупереч волі ОСОБА_1, як власника вказаного транспортного засобу, зняли з реєстрації належний останній автомобіль, який ОСОБА_3 в подальшому було відчужено своєму батьку ОСОБА_4

Крім того, 24.09.2015 року представником позивача подано заяву про забезпечення позовних вимог, в якій просила вжити заходи забезпечення позову, шляхом накладення арешту на автомобіль марки Volkswagen Touareg, 2012 року випуску, № WVGFK9BP7CD000430 кузова, державний номерний знак НОМЕР_3. Обґрунтовуючи вимоги, викладені у заяві, зазначила про те, що у випадку не накладення арешту на вказаний вище автомобіль, відповідач ОСОБА_6 відчужить вказаний автомобіль на користь третьої особи, з метою унеможливлення виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно положень ч.ч. 1 та 2 ст. 152 ЦПК України, одним із видів забезпечення позову, є, зокрема, накладення арешту на майно, що належить відповідачу, та заборона вчиняти певні дії.

В обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та накладення арешту на вказаний вище автомобіль позивач посилається на існування ризику утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову за заявою ОСОБА_1, суд виходить з наступного.

Предметом спору у даній цивільній справі є визнання недійсним правочину, за яким було відчужено автомобіль марки «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1 на користь ОСОБА_4

Положеннями ч. 3 ст. 152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову за заявою представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 судом встановлено, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо права власності на автомобіль марки «Фольцваген», державний номерний знак НОМЕР_1, після перереєстрації державний номерний знак АА 8002ОН, та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого судового рішення про задоволення позовних вимог, заявлений представником позивача вид забезпечення позову є спів мірним із заявленими позовними вимогами, у звязку із чим суд надходить до висновку про те, що заява представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 реєстраційно-екзаменаційного відділу № 6 Управління Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОВАЙДЕР», ОСОБА_6, про визнання недійсним договору та відшкодування моральної шкоди, - задовольнити.

Вжити заходи забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 реєстраційно-екзаменаційного відділу № 6 Управління Державтоінспекції Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві, Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОПРОВАЙДЕР», ОСОБА_6, про визнання недійсним договору та відшкодування моральної шкоди.

Накласти арешт на автомобіль марки «Фольцваген» модель «Таурег», номер кузова НОМЕР_4, державний номерний знак НОМЕР_5, зареєстрований за ОСОБА_6.

Стягувачем є: ОСОБА_1, м. Київ, вул. Курська, б. 13-Е, кв. 98.

Боржником є: ОСОБА_6, АДРЕСА_1.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Ухвала підлягає негайному виконанню, проте може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя