Справа № 428/8119/15-ц
Провадження № 6/428/100/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 серпня 2015 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Олійник В.М.,

при секретарі Гетьманцевій Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сєвєродонецьку подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області про застосування до ОСОБА_1, іпн НОМЕР_1, заходів обмеження у праві виїзду за межі України, а також оформлення та видачу паспорта для виїзду за кордон, -

ВСТАНОВИВ:

До Сєвєродонецького міського суду Луганської області звернувся головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області про застосування до ОСОБА_1, іпн НОМЕР_1, заходів обмеження у праві виїзду за межі України, а також оформлення та видачу паспорта для виїзду за кордон.

Своє подання заявник обґрунтовував тим, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служи Головного територіального управління юстиції у Луганській області знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню постанови Луганської Митниці міндоходів № 125/70202/14 від 15.01.2015 року, про стягнення з ОСОБА_1 (м.Алчевськ, пр.Металургів, 23/80, код НОМЕР_1) адміністративного стягнення у розмірі 4174781,58 грн. 27.03.2015 державним виконавцем, керуючись вимогами ст.ст.17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. У звязку з припиненням ДП «Укрпошта» приймання і доставки поштових відправлень на територіях Донецької та Луганської областей, які не контролюються українською владою постанова про відкриття виконавчого провадження не була направлена на адресу боржника. 06.04.2015 року державним виконавцем направлено запити до обліково-реєстраційних установ з метою встановлення розрахункових рахунків, зареєстрованих за боржником та виявлення майна, на яке можна звернути стягнення. 06.04.2015 року державним виконавцем у відповідності до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно відповіді з Державної податкової служби України рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді з Управління державтоінспекції ГУМВС України у Луганській області транспортних засобів за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді з Пенсійного фонду України боржник перебуває на обліку та отримує пенсію в Управлінні ПФУ в Дарницькому районі м.Києва. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за боржником зареєстровано право власності на обєкт нерухомого майна, що знаходиться на неподконтрольній українській владі території, а саме: квартира за адресою Луганська обл., м. Алчевськ, вул. Московська, 12/26. 14.07.2015 року надійшов витяг з Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_1.

Тому, на підставі вищевикладеного, з метою запобігання можливого переховування боржника (шляхом виїзду за кордон) та невиконання ним рішення суду, з метою запобігання та недопущення виїзду за кордон, головний державний виконавець звернувся до суду з даним клопотанням і просить застосувати до ОСОБА_1 (відоме місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1) заходи обмеження у праві виїзду за межі України, а також оформлення та видачу паспорта для виїзду за кордон, та здійснювати будь-які дії повязані із оформленням її виїзду.

Головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області в судове засідання не зявився.

Згідно з положеннями ст.377-1 ЦПК України суд розглядає подання, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Дослідивши матеріали подання, суд вважає, що подання є не обґрунтованим і не підлягає задоволенню з таких підстав.

З наданих матеріалів вбачається, що постановою Луганської Митниці міндоходів № 125/70202/14 від 15.01.2015 року ОСОБА_1 було визнано винною у порушенні митних правил та накладено адміністративне стягнення у розмірі 4174781,58 грн.

27.03.2015 державним виконавцем, керуючись вимогами ст. ст. 17, 19, 20, 25 Закону України "Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Згідно витягу Державної прикордонної служби України щодо перетинання державного кордону України ОСОБА_1 остання з часу притягнення до адміністративної відповідальності та відкриття виконавчого провадження лише одноразово залишала межі України терміном на 5 днів.

Інших документів в підтвердження викладених у поданні обставин, державним виконавцем суду не надано.

Відповідно до п.18 ч.2 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст. 377-1 ЦПК України, питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішуються судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Відтак, дотримання судами процесуального законодавства при ухваленні судових рішень з питань, що пов'язані з обмеженням конституційних прав і свобод громадян, зокрема - щодо обмеження їх у праві виїзду за межі України, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; не надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Саме державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Матеріалами справи встановлено, що у ОСОБА_1 дійсно є невиконане зобовязання. На підтвердження невиконання боржником своїх зобов`язань, виконавчою службою представлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 27.03.2015 року, та постанову в справі про порушення митних правил від 15.01.2015 року.

Однак, в матеріалах справи відсутні беззаперечні докази, які підтверджували обізнаність боржника в наявності зобовязання та відкритого виконавчого провадження, як і доказів того, що остання ухиляється від виконання зобовязань. Тобто в поданні державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відсутні будь-які посилання, доводи і обґрунтування того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, а лише робиться покликання на сам факт наявності у останнього невиконаного зобов'язання, покладеного на нього рішенням митних органів, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених зобов'язань.

Проаналізувавши надані докази, суд вважає, що на даний час відсутні достатні правові та фактичні підстави для обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон. Будь-яких інших доказів, які б свідчили про ухилення ОСОБА_1 від виконання зобовязань державним виконавцем не надано, а матеріали справи не містять, у звязку з чим в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 210, 373, 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень УДВС Головного територіального управління юстиції у Луганській області про застосування до ОСОБА_1, іпн НОМЕР_1, заходів обмеження у праві виїзду за межі України, а також оформлення та видачу паспорта для виїзду за кордон, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу суду було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Олійник