Справа № 317/1611/15-ц
№/п 2/317/1111/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Запорізький районний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Гончаренко П.П.,

при секретарі - Розложко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжя цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, Прокурор Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, Прокурор Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначив, що з 22 березня 2002 року по 29 липня 2014 року, він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2 Шлюб зареєстровано Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22 березня 2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 06.

29 липня 2014 року, вказаний шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 липня 2014 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: дочку - ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження, 13 травня 2003 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, зроблено відповідний актовий запис за № 21, та сина - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7, про що в Книзі реєстрації записів про народження 25 червня 2007 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, зроблено відповідний актовий запис за № 32.

З листопада 2013 року неповнолітні діти позивача та відповідачки повністю знаходяться на утриманні позивача та вихованні, відповідачка ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні дітей не приймає, веде аморальний спосіб життя та не цікавиться їх навчанням тим самим нехтує свої батьківські обов'язки. За що не одноразово притягалась Службою у справах дітей Запорізької районної адміністрації до відповідальності.

Більш того 23 вересня 2014 року рішенням № 123 комісії з питань захисту прав дитини Запорізької районної адміністрації Запорізької області вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей з позивачем.

18 листопада 2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області винесено заочне рішення, яким суд стягнув з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача, аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у твердій грошовій по 250 грн. 00 коп. на кожну дитину, починаючи з 23.09.2014 року.

Виконавчий лист за вказаним рішенням позивачем було направлено для примусового виконання до відділу державної виконавчої служби Запорізького районного управління юстиції.

Однак до цього часу відповідачка ухиляється від виконання рішення суду щодо виплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Крім того з серпня 2014 року вона взагалі нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дітей.

Так з вказаного часу та по сьогоднішній день відповідачка взагалі не цікавиться навчанням дітей у школі, які навчаються у Кушугумському навчально-виховному комплексі «Школа ІІ-ІІІ ступенів - гімназія «Інтелект». Також не спілкується з позивачем, не телефонує і не приходить провідувати своїх дітей, хоча і проживає у сусідньому селищі Балабино.

Позивач зазначає, що йому відомо про те, що відповідачка має не постійні мінливі заробітки, але витрачає їх лише на свої потреби, відповідачка вживає алкогольні напої та веде аморальний спосіб життя.

Позивач працює машиністом бульдозера в ТОВ «Індустрія ЛТД», щомісяця отримує заробітну плату, за рахунок якої утримує: доньку ОСОБА_4 та сина ОСОБА_6. За рахунок отриманої заробітної плати позивач намагається купувати необхідний їм одяг і їжу, а також речі необхідні для їх розвитку та навчання у школі.

Також в утриманні дітей, позивачу періодично допомагають його батьки: мати - ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які є пенсіонерами, утримують домашню худобу та городину.

В судове засідання позивач не з'явився, але надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також просив суд розглядати справу без його участі та без фіксації судового процесу технічними засобами.

Відповідачка ОСОБА_9 у судове засідання не з'явилась, повідомлена належним чином. заяви про відкладення розгляду справи не надала.

Прокурор прокуратури Запорізького району Запорізької області як представник неповнолітнього ОСОБА_10 в судове засідання з'явився, проти позову в попередньому судовому засіданні не заперечувала.

Представник органу опіки та піклування Запорізької райдержадміністрації, у судове засідання не з'явилась, надала суду висновок комісії з питань захисту прав дитини, за результатами якого позбавлення ОСОБА_9 батьківських прав відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано доцільним.

Всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, вислухавши сторони, свідка, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню, у зв'язку з наступним.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Стаття 58 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, одержані з порушенням порядку, встановленого законом і обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що з 22 березня 2002 року по 29 липня 2014 року, позивач ОСОБА_1 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_2. Шлюб зареєстровано Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, про що в Книзі реєстрації шлюбів 22 березня 2002 року зроблено відповідний актовий запис за № 06.

29 липня 2014 року, вказаний шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 липня 2014 року, яке набрало законної сили 11 серпня 2014 року.

Від шлюбу сторони мають двох неповнолітніх дітей, а саме: дочку - ОСОБА_4, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_6, про що в книзі записів актів громадянського стану про народження, 13 травня 2003 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, зроблено відповідний актовий запис за № 21, та сина - ОСОБА_5, який народився ІНФОРМАЦІЯ_7, про що в Книзі реєстрації записів про народження 25 червня 2007 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області, зроблено відповідний актовий запис за № 32.

З листопада 2013 року неповнолітні діти позивача та відповідачки повністю знаходяться на утриманні позивача та вихованні.

23 вересня 2014 року рішенням № 123 комісії з питань захисту прав дитини Запорізької районної адміністрації Запорізької області вирішено визначити місце проживання малолітніх дітей з позивачем ОСОБА_1

18 листопада 2014 року Запорізьким районним судом Запорізької області винесено заочне рішення, яким суд стягнув з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1, аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у твердій грошовій по 250 грн. 00 коп. на кожну дитину, починаючи з 23.09.2014 року.

Згідно актів обстеження житлово-побутових умов від 20.08.2014 року, 22.09.2014 року, 14.05.2015 року за місцем мешкання позивача, встановлено, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 та має склад сім'ї: донька - ОСОБА_4, син - ОСОБА_5, мати дітей - ОСОБА_2 Мати дітей за вказаною адресою не проживає, матеріальної дітей не утримує, вихованням дітей не займається. Житловий будинок газифікований, до будинку проведено водопостачання та електропостачання, є кухня обладнана меблями та необхідною технікою, в будинку є 2 телевізори та комп'ютер, пральна машина. У кожного з дітей своя кімната обладнана меблями. Діти забезпечені одягом, взуттям та канцтоварами. В запасі є продукти харчування. У батька з дітьми належні та сприятливі стосунки.

Згідно довідки № 779, виданої 19.05.2015 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 та має склад сім'ї донька - ОСОБА_4, 2003 р.н., син - ОСОБА_5, 2007 р.н., співмешканка (колишня дружина) - ОСОБА_2, 1980 р.н. (зареєстрована, але з серпня 2014 року не проживає).

Відповідно до довідки Характеристики № 124 виданої 19.05.2015 року Кушугумською селищною радою Запорізького району Запорізької області вбачається, що за час проживання гр. ОСОБА_1 скарг та заяв до селищної ради від сусідів та мешканців села не надходило.

Також позивачем надано характеристику з місця роботи, згідно якої ОСОБА_1 характеризується позитивно, у період роботи з 30.06.2011 року по даний час ОСОБА_1 зарекомендував себе як відповідальний та добросовісний працівник. Зауважень по роботі і дотримання правил внутрішнього трудового порядку не має. З друзями по роботі відносини дружні.

Згідно довідки про доходи вбачається, що ОСОБА_1 працює на ТОВ «Індустрія,ЛТД» на посаді машиніста бульдозера 5р. та має дохід з листопада 2014 року по квітень 2015 року в розмірі 20882,10 грн., що в середньому становить 2480,35 грн.

Відповідно до характеристик Кушугумського навчально-виховного комплексу «Школа ІІ-ІІІ ступенів - гімназія «Інтелект» від 19.05.2015 року № 298, 299 неповнолітні діти ОСОБА_4 та ОСОБА_5 характеризуються з позитивної сторони.

Запорізькою райдержадміністрацією як органом опіки та піклування на території Запорізького району Запорізької області розглянуто позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та надано висновок щодо розв'язання спору від 28.08.2015 року згідно якого Запорізька райдержадміністрація як орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_5

П. 3 Конвенції про права дитини передбачено право дитини, яка розлучена з батьками, підтримувати на регулярних засадах особисті відносини та прямі контакти з ними, за виключенням випадків, коли це протирічить її інтересам. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про охорону дитинства», контакт з дитиною - реалізація матір'ю, батьком, іншими членами сім'ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання їм інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини.

Як передбачено ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини, а ст. 153 СК України передбачає право мати, батько та дитини на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Окрім того, ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року № 2402-ІІІ з наступними змінами і доповненнями, кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 11-12 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов'язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї.

Відповідно до пункту 2 частини 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини.

Статтею 165 СК України встановлено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пункту 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Враховуючи вище викладе, суд вважає за необхідне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7, у зв'язку з тим, що в судових засіданнях встановлено факт невиконання своїх обов'язків ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 15, 60, 107, 109, 118, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 151, 153, 157, 164, 165 СК України, ст. 18 Конвенції про права дитини, ст.ст. 1, 8, 11, 12, 15 ЗУ «Про охорону дитинства», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області, Прокурор Запорізького району Запорізької області про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: дочки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 та сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: П.П. Гончаренко