ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/9255/15-ц
провадження № 2/753/5034/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"08" вересня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не з'явився;

відповідача не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживача та стягнення коштів

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (далі по тексту - відповідач, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про захист прав споживача та стягнення коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського вкладу, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» прийняв від ОСОБА_1 на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 1 645 доларів США зі строком повернення 10 травня 2015 року під 11,00% річних. 12 травня 2015 року, після закінчення строку депозитного вкладу, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо повернення вкладених ним грошових коштів та нарахованих відсотків, однак відповідач відмовив йому у цьому, у зв'язку з чим позивач просить суд захистити його порушене право шляхом стягнення з відповідача належних йому грошових коштів за договором банківського вкладу у розмірі 1 645 доларів США та нараховані відсотки.

Ухвалою суду від 27 травня 2015 року відкрито провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні.

До початку судового розгляду справи, позивачем подано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої позивач просив суд стягнути з відповідача грошові кошти за договором банківського вкладу у розмірі 1 645 доларів США та 17,96 доларів США нарахованих відсотків.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Дослідивши подану позивачем заяву про уточнення позовних вимог, враховуючи, що заява подана у відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд приймає її до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням наданих позивачем уточнень.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до стст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 10 листопада 2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладений договір-заяву банківського вкладу «Стандарт» №300937/69402/6-14 (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого позивач вніс на вкладний депозитний рахунок грошові кошти в сумі 1 000 доларів США на строк з 10 листопада 2014 року до 10 травня 2015 року зі сплатою банком процентів за ставкою 11,00% річних. Крім того, 12 грудня 2014 року та 16 грудня 2014 рок позивачем додатково вносились на вкладний депозитний рахунок грошові кошти в сумі 300 доларів США та 345 доларів США відповідно.

Відповідно до п. 6 даного договору після закінчення строку визначеного п. 1 цього договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. основних умов.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач на виконання умов договору 10 листопада 2014 року вніс грошові кошти в розмірі 1 645 доларів США, що підтверджується відповідними квитанціями, копії яких наявні у матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Так, 12 травня 2015 року, у зв'язку з закінченням строку дії вкладу 10 травня 2015 року, позивач звернувся до відповідача з заявою про повернення грошових коштів за даним вкладом та нарахованих за ним відсотків, проте як відповідач своїм листом відмовив йому у цьому, а відтак не виконав умови договору.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу, а тому сума внеску по вказаному договору із нарахованими відсотками, що становить 1 662,96 доларів США, підлягає поверненню позивачу у повному обсязі шляхом стягнення їх з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», стст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 629, 1058, 1060 Цивільного кодексу України та стст. 57, 60, 88, 169, 212- 215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) заборгованість за договором-заявою банківського вкладу «Стандарт» у розмірі 1 662,96 доларів США., яка складається з суми основної заборгованості у розмірі 1 645 доларів США та заборгованості за відсотками у розмірі 17,96 доларів США.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» () в дохід держави судовий збір в розмірі 357 грн. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення ухвали до Апеляційного суду міста Києва через Дарницький районний суд міста Києва.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.