АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1922/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 24 Манько М. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоТрюхана Г. М.
суддівМагди Л. Ф. , Сіренка Ю. В.
при секретаріКолеснику Я. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування,

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В лютому 2015 року ТОВ "Сміла Енергоінвест" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування, посилаючись на те, що позивач є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1, в якому знаходиться квартира № 87, в якій проживає відповідачка. Свої обов'язки по теплопостачанню даного жилого будинку, в якому проживає відповідачка, він виконує належним чином, але відповідачка не оплачує за отриману нею комунальну послугу з централізованого опалення місць загального користування, в зв'язку з чим виникла вищевказана заборгованість.

Просив суд стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення місць загального користування за період з жовтня 2010 року по грудень 2014 року в розмірі 875 грн. 45 коп.

Під час розгляду справи представник позивача зменшив позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за період з жовтня 2010 року по грудень 2010 року і просив стягнути заборгованість в межах строку позовної давності за період з січня 2011 року по січень 2013 року в розмірі 603 грн. 96 коп. Суму боргу обґрунтовує тим, що в січні 2014 року позивач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу, в зв'язку з чим має місце переривання строку позовної давності. Заява про видачу судового наказу охвачувала заборгованість по січень 2013 року, тому позивач просить стягнути борг саме за цей період. На заперечення представника відповідачки про те, що в під'їзді будинку відсутні будь-які обігрівальні пристрої, представник позивача пояснив, що плата нараховується за опалення місць загального користування - лише за опалення підвального приміщення, де розміщена розподільча система трубопроводів, по яких подається теплова енергія до всього будинку АДРЕСА_1

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року позов задоволено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням ТОВ "Сміла Енергоінвест", посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до відхилення з слідуючих підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Ст. 213 ЦПК України вказує, що рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції визнав обгрунтованими доводи позовної заяви, надані позивачем докази в підтвердження своїх позовних вимог, доводи відповідача визнав такими, що не спростовують обґрунтованості мотивів позовних вимог.

Перевіряючи обгрунтованість доводів апеляційної скарги та пояснень, наданих апелянтом та його представником в суді апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції є правильним, відповідає вимогам чинного законодавства, а доводи апеляційної скарги спростовуються встановленими обставинами справи і не дають підстав для зміни чи скасування рішення суду.

Судом встановлено, що ТОВ «Сміла Енергоінвест»» є постачальником теплової енергії до будинку за адресою: АДРЕСА_1 в якій проживає відповідачка.

Згідно рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради № 661 від 21 червня 2007 року (а.с. 5), в яке внесено зміни рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 20 жовтня 2010 року № 651 (а.с. 7), виконавцем житлово-комунальних послуг по м. Сміла в галузі теплопостачання визначено позивача - ТОВ «Сміла Енергоінвест».

Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради № 652 від 20 жовтня 2010 року (а.с. 8) встановлено для ТОВ «Сміла Енергоінвест» тарифи на послуги теплопостачання, затвердженні рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 01 серпня 2008 року № 724 «Про тарифи на послуги з централізованого опалення КП «Смілакомуненерго» зі змінами та доповненнями. Рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради від 22 квітня 2011 року № 261 (а.с. 9) встановлено з 01 травня 2011 року ТОВ «Сміла Енергоінвест» тарифи на послуги теплопостачання для населення.

Згідно ст.13 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій; 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків; 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд.

Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Статтями 20, 21 цього Закону визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, а також його правом є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Згідно з Порядком відключення житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженим наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 липня 2005 року № 4, при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, відключення приміщень виконується монтажною організацією, яка реалізує проект за участю наймача квартири та по закінченню робіт складається акт про відключення квартири від мереж ЦО і ГОП, який в десятиденний термін подається заявником до міжвідомчої комісії для розгляду на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні комісії сторони переглядають умови договору щодо надання послуг з централізованого теплопостачання.

Згідно п. 28 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 21 липня 2005 року № 630, споживачі, які встановили у квартирі багатоквартирного будинку індивідуальні (автономні) системи опалення, оплачують послуги з централізованого опалення місць загального користування будинку відповідно до Методики, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв діалогового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом першої інстанції достовірно встановлено, що рішеннями виконавчого комітету Смілянської міської ради було встановлено для ТОВ «Сміла Енергоінвест» тарифи на послуги теплопостачання для населення.

Як вбачається з розрахунку, наданого позивачем та приєднаного до матеріалів справи судом першої інстанції, ОСОБА_6 свої зобов'язання належним чином не виконує і в період з січня 2011 року по січень 2013 року утворилась заборгованість за послуги з теплопостачання місць загального користування в сумі 603 грн. 96 коп..

Методикою розрахунку кількості теплоти, спожитої на опалення місць загального користування багатоквартирних будинків та визначення плати за їх опалення, яка затверджена Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 31 жовтня 2006 року № 359, встановлено порядок визначення витрат теплової енергії на опалення місць загального користування у багатоквартирних житлових будинках для встановлення розміру плати за неї споживачами.

Як вбачається з актів про подачу теплоносія (а.с. 10-13), ТОВ «Сміла Енергоінвест» фактично здійснювало постачання теплоносія до будинку АДРЕСА_1 м. Сміла Черкаської області.

ОСОБА_6 не було надано в суді першої та в суді апеляційної інстанції доказів того, що нею чи кимось іншим подавались в установленому порядку скарги щодо неналежного подачі тепла до будинку АДРЕСА_1 м. Сміла Черкаської області, а тому з наявних матеріалів справи та встановлених обставин, колегія суддів вважає доведеною ту обставину, що ТОВ «Сміла Енергоінвест» виконувало свої зобов'язання щодо надання житлово-комунальних послуг.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності письмового договору про надання послуг та відсутності взагалі будь-яких договірних відносин між сторонами по справі також не є вмотивованими та такими, що дають підстави колегії суддів змінити чи скасувати судове рішення з цих підстав.

Судом першої інстанції правильно визначено, що ОСОБА_6 є споживачем послуг. Відповідно до п. 2 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженої постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року № 572 (в редакції постанови КМУ від 24 січня 2006 року № 45) користування приміщеннями житлових будинків здійснюється згідно з свідоцтвом на право власності або договором найму (оренди), а згідно п. 7 власник зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Районним судом правильно зазначено, що обов'язок саме споживача, яким є ОСОБА_6, а не виконавця ТОВ «Сміла Енергоінвест» укласти договір на надання житлово-комунальних послуг встановлений також п. 1 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги».

В сфері надання комунальних послуг законодавчо закріплене поняття того, що відсутність договору не звільняє споживача від зобов'язань за отримані послуги.

Така ж правова позиція викладена у постанові ВСУ від 10 жовтня 2012 року у справі № 6-110 цс 12, де зазначено, що свобода договору, закріплена у ст. ст. 6, 627 ЦК України, яка полягає у праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, при виборі контрагентів та при погодженні умов договору, не є безмежною.

У тих випадках, коли актом цивільного законодавства передбачена обов'язковість положень цього акту для сторін договору, сторони не вправі відступити від їх положень (ч. 3 ст. 6 ЦК України). Так, ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачають обов'язок споживача житлово-комунальних послуг укласти письмовий договір з виконавцем послуг на основі типового договору.

Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій».

З аналізу змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19 - 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» убачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд.

Таким чином, укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору. Відмова споживача послуг від укладення договору в такому разі суперечить вимогам ч. 3 ст. 6, ст. ст. 627, 630 ЦК України та ст. ст. 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

У разі такої відмови, виходячи з положень ст. ст. 3,6,12 - 15, 20, 630, 640, 642, 643 ЦК України виконавець послуг вправі звернутись до суду за захистом свого права, яке підлягає захисту судом на підставі п. 1 ч. 2 ст. 6 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обов'язкової дії.

За таких обставин, укладення договору про надання житлово-комунальних послуг є обов'язком позивача і не укладення такого договору без поважних причин не звільняє його від цивільно-правових обов'язків, що витікають із відносин, що склалися між сторонами по справі.

Укладення договору на надання житлово-комунальних послуг є обов'язком споживача за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типового договору. Доказів того, що позивач вчиняв дії, спрямовані на перешкоджання даного обов'язку суду надано не було.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно визначено правову природу спірних правовідносин, позивачем надано обгрунтовані та підтверджуючі докази в обгрунтування своїх позовних вимог, а тому висновок районного суду є правильним і скасуванню не підлягає.

Крім того, колегією суддів під час рогляду справи в суді апеляційної інстанції було вивчено та надано належну оцінку доводам апеляційної скарги, враховано подані ОСОБА_6 доводи в підтвердження вимог апеляційної скарги і визнано, що підстав, які б давали право для зміни чи скасування рішення суду апелянтом та його представником не наведено.

Доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 червня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сміла Енергоінвест" до ОСОБА_6 про стягнення боргу за послуги з централізованого опалення місць загального користування - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після її проголошення але може бути оскаржена до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з часу проголошення ухвали.

Головуючий :

Судді :