АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Котула Л.Г., Ящук Т.І.

при секретарі:Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року

в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до ОСОБА_1, третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Прокопенко Леся Володимирівна про визнання договору іпотеки недійсним.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року ПАТ «Енергобанк» звернувся в суд із позовом до позивача про визнання договору іпотеки недійсним. Одночасно звернувся в суд із заявою про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на належні відповідачу нежилі приміщення, а саме - офіс банку та квартиру.

Ухвалою Голосіївського районного суду в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлові приміщення.

Колегія суддів, заслухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як убачається з матеріалів справи, 11 грудня 2013 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_3 було укладено договір №2801(далі - Договір) «Про відкриття та обслуговування банківського рахунку фізичної особи» та ряд додаткових угод.

Із метою забезпечення виконання зобов'язань за договором та угодами 22 липня 2014 року між сторонами було укладено договір іпотеки за реєстровим №1411, відповідно до умов якого ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» передав, а ОСОБА_1 прийняв в іпотеку 2 об'єкти нерухомості, а саме: нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень НОМЕР_1 в літ. А) - офіс банку за адресою АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1 /а.с.17-25/.

У подальшому, 01 квітня 2015 року ОСОБА_3 через приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» із заявою-вимогою, в якій вимагав належним чином виконати умови Договору та перерахувати на його банківський рахунок 359 300, 00 дол. США, та зазначав, що у разі невиконання вимог Договору в рахунок виконання зобов'язань ним буде звернуто стягнення на предмети іпотеки.

Звертаючись в суд із позовом про визнання договору іпотеки 22 липня 2014 року недійсним, ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежилі приміщення з №1 по №8 (групи приміщень НОМЕР_1 в літ. А) - офіс банку за адресою АДРЕСА_2 та квартиру АДРЕСА_1, оскільки, як стало відомо позивачу, 12 травня 2015 року ОСОБА_1 вже відчужив дане майно третій особі /а.с.26-27/.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з підстав необґрунтованості підстав для її задоволення.

Колегія суддів вважає такі висновки районного суду законними.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як убачається з інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №41178958 та №41181267, власником нежилих приміщень з №1 по №8 (групи приміщень НОМЕР_1 в літ. А) за адресою АДРЕСА_2 та квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_5 /а.с.26, 27/.

Відтак, майно, на яке позивач просить накласти арешт, не належить відповідачеві ОСОБА_1

Зі справи убачається, що дійсність угод, за якими третя особа набула права власності на нерухоме майно, позивачем не оспорювалась.

За таких обставин, колегія суддів погоджується із висновками районного суду про відсутність підстав для задоволення заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Підстав до скасування оскаржуваної ухвали колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Енергобанк» на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Головуючий:

Судді:

Справа №752/10961/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/13238/2015

Головуючий у суді першої інстанції: Новак А.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.