АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2195/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 Прокулевич В. С.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівПальонного В. С. , Нерушак Л. В.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_7, ОСОБА_8 та їх представника - ОСОБА_9, які просили апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулись до Уманського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до Гереженівської сільської ради Уманського району про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що вони є спадкоємцями першої черги за законом, за правом представлення, після смерті їхньої баби, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 2,5881 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Гереженівської сільської ради Уманського району та житлового будинку АДРЕСА_1, що належали померлій на підставі державного акту на право власності на землю серія НОМЕР_1 від 13 лютого 2003 року та свідоцтва №280 на право особистої приватної власності від 10 грудня 1989 року, відповідно.

Позивачки вказують, що їх батько ОСОБА_10, померлий ІНФОРМАЦІЯ_1, є сином спадкодавця ОСОБА_11, що підтверджується свідоцтвом про народження.

Відповідно до виписки з по господарської книги с. Гереженівка №4 за 1958-1960 роки іншими спадкоємцями померлої ОСОБА_11, окрім їхнього батька ОСОБА_10, могли бути її діти: ОСОБА_12, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_10, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 21 листопада 2005 року встановлено, що ОСОБА_6 є племінницею ОСОБА_11 по її рідному брату ОСОБА_13, який загинув на фронті в 1943 році.

Позивачки вважають, що вони є спадкоємцями першої черги за законом за правом представлення відповідно до вимог ст. 1266 ЦК України, проте, своєчасно звернутися до нотаріальної контори після смерті їх бабки - ОСОБА_11 із заявами про прийняття спадщини їм заважав збіг тяжких матеріальних та сімейних обставин та хронічні захворювання.

На даний час виникла потреба поновлення строку для подання ними заяви про прийняття спадщини, оскільки ОСОБА_6 намагається в суді довести свою перевагу в отриманні спадкового майна, замовчуючи про їхнє існування.

Вважаючи, що строк на прийняття спадщини пропущений з поважних причин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 звернулися до Уманського міськрайонного суду Черкаської області та просили постановити судове рішення, яким визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті їх баби ОСОБА_11, померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 строком на три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року позов - задоволено.

Продовжено строк прийняття спадщини ОСОБА_7 та ОСОБА_8, після смерті їх баби ОСОБА_11, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 у с. Гереженівка, Уманського району Черкаської області - строком на три місяці.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи рішення суду першої інстанції необгрунтованим та таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відмовити.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 309 ЦПК України підставами для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення є невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неповне з»ясування судом обставин справи, постановлення рішення із порушенням вимог матеріального або процесуального права.

Суд першої інстанції прийшов до висновку про необхідність повного задоволення заявлених ОСОБА_7 та ОСОБА_8, позовних вимог, посилаючись на те, що позивачки об»єктивно не мали можливості своєчасно звернутися до нотаріальної контори після смерті їх бабки - ОСОБА_11 із заявами про прийняття спадщини через збіг тяжких матеріальних та сімейних обставин, а також у зв»язку із наявністю в них ряду хронічних захворювань.

Проте, із такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Частиною першою статті 1272 ЦК передбачено, що спадкоємець, який протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.24 постанови №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України, яка покладає обов»язок на кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на адресу суду не було надано будь-яких об»єктивних, переконливих доказів наявності поважних в контексті вимог закону причин такого суттєвого пропуску строку для подання заяв про прийняття спадщини, які б реально перешкоджали позивачкам скористатися належним їм правом на подачу таких заяв та слугували підставою для визначення їм додаткового строку для подання заяв про прийняття спадщини.

Також є безпідставними посилання позивачів, як на одну із причин суттєвого пропуску строку для подачі заяв про прийняття спадщини після смерті їх бабки - ОСОБА_11 наявність в них ряду хронічних захворювань, які перешкоджали своєчасному їх зверненню до нотаріальної контори, оскільки дані твердження не підтверджені документально, а посилання на довідку /а.с.22/ про перебування ОСОБА_7 на диспансерному обліку з приводу наявності в неї вегето судинної дистонії не може в контексті вимог закону рахуватися причиною, пов'язаною з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивачки на вчинення дій, пов»язаних із необхідністю її звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_11

Проте, суд першої інстанції при вирішенні даного спору, не звернув належної уваги на вищевказані роз'яснення Пленуму ВСУ та надані сторонами докази, у зв»язку із чим прийшов до помилкового висновку про визнання причин пропуску строку для прийняття спадщини, вказаними позивачками, поважними.

Оскільки зазначені причини суттєвого пропуску позивачами строку для прийняття спадщини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на вчинення дій щодо прийняття спадщини, вони не можуть бути підставою для визначення їм додаткового строку для вчинення цих дій.

Оскільки рішення суду першої інстанції постановлене із порушенням вимог закону, воно не може залишатися в законній силі і підлягає до скасування із ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 314, 316 ЦПК України, ч. 1 ст. 1270, ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року - задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 01 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_7, ОСОБА_8 до Гереженівської сільської ради Уманського району Черкаської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі 20 днів з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :