Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Антиповій Л.О.,

при секретарі Філімоновій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь страхового відшкодування в сумі 15555,00 грн. в порядку регресу, яке було виплачене страхувальнику за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, що відбулась за участю ОСОБА_1, що є предметом позовних вимог.

Представник позивача ПАТ "СК "Уніка" Сидорова А.О. в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить провести розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Судом встановлено, що 05.02.2013 року о 19 годині 45 хвилин ОСОБА_1, керуючи автомобілем "Хонда", д.н.з. НОМЕР_1, на перехресті вул. Мініна та вул. Краківської в м. Києві не надала перевагу в русі автомобілю Кіа, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, що рухався по головній дорозі, врезультаті чого здійснила зіткнення, чим заподіяла автомобілям технічні пошкодження, а їх власникам матеріальної шкоди.

Відповідно до частини третьої ст.61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, 15.02.2013 року постановою Дніпровського районного суду м. Києва ОСОБА_1 визнано винною в скоєнні правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, в сумі 340 грн. (а.с. 8)

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригодт автомобіль "Хонда", д.н.з. НОМЕР_2, був забезпечений полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7047427 від 22.01.2013 року ПрАТ "Страхова компанія "Уніка"

01.06.2013 року ПрАТ "Страхова компанія "Уніка" повністю виплатила власнику пошкодженого автомобіля, ОСОБА_5 суму страхового відшкодування в розмірі 31111,21 грн.

Після виплати страхового відшкодування страхова компанія звернулася до відповідача з листом про добровільне відшкодування завданих збитків на користь страхової компанії в розмірі 15555,00 грн. відповідно до п.38-1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки водійський стаж відповідача є меншим ніж визначено умовами договору страхування.

Відповідно до п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" в редакції, яка діяла на момент укладання договору страхування та вчинення дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи водієм, водійський стаж якого є меншим, ніж визначено умовами договору страхування, то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов'язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування.

05.07.2012 року був прийнятий Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" згідно якого були внесені зміни до Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зокрема до п. 38-1.1 ст. 38-1, відповідно до якого з тексту статті виключена умова щодо водійського стажу.

Пункт 21 даного Закону набрав чинності 04.02.2013 року.

Судом було встановлено, що також підтверджується матеріалами справи, позивач здійснив страхову виплату потерпілій особі 01.06.2013 року, а отже право регресної вимоги до відповідача у страхової компанії виникло після 01.06.2013 року.

На момент здійснення виплати страхового відшкодування ОСОБА_5 діяв Закон України "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" від 05.07.2012 року, а отже, згідно діючої редакції даного Закону, відповідальність водія у вигляді компенсації страховику 50 % від виплаченого страхового відшкодування в разі, якщо водійський стаж є меншим, ніж визначено договором страхування, не передбачена.

Відповідно до ст. 58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують відповідальність особи.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в пункті 2 Рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року N 1-рп/99 (справа про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів), згідно з яким Конституція України, закріпивши частиною першою статті 58 положення щодо неприпустимості зворотної дії в часі законів та інших нормативно-правових актів, водночас передбачає їх зворотну дію в часі у випадках, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи, що є загальновизнаним принципом права. Тобто щодо юридичної відповідальності застосовується новий закон чи інший нормативно-правовий акт, що пом'якшує або скасовує відповідальність особи за вчинене правопорушення під час дії нормативно-правового акта, яким визначались поняття правопорушення і відповідальність за нього.

Враховуючи, що Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" скасована умова щодо водійського стажу, застосування до даних правовідносин підлягає діюча редакція п. 38-1.1 ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", а отже у позивача відсутні правові підстави щодо регресної вимоги до відповідача у вигляді 50 % від суми виплаченого страхового відшкодування.

Керуючись ст. 38-1 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", ст. 58 Конституції України, ст.ст. 10, 59, 60, 88, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: