29 вересня 2015 року м. Мукачево Справа №303/5844/15-ц
номер рядка с.з. 19
Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області
в особі : головуючого судді Кость В.В.
при секретарі Прокоп Г.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу
до відповідача (1) ОСОБА_2
до відповідача (2) МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції
третя особа: ВРЕР ДАІ з обслуговування м. Мукачево та Мукачівського району
про визнання правочинів дійсними та визнання право власності,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Мукачівського МВ ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції, з урахуванням якого просить суд визнати угоду довіреність від 15.08.2015 року стосовно автомобіля марки «Ssang Yong», модель - Rexton, 2013 року випуску, Тип ТЗ універсал-В легковий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) Y7WRJFA00D0022809KRTG0B1FSDP324518 (надалі Автомобіль) удаваною, визнавши її договором купівлі продажу, а також про визнання права власності на Автомобіль за позивачем та виключення транспортного засобу з-під арешту.
Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про фактичне укладання між ним та відповідачем (1) саме договору купівлі-продажу Автомобіля, оскільки внутрішня воля сторін була спрямована виключно на це, так як відповідач (1) на підставі розписки від 15.08.2015 отримав від відповідача грошові кошти за Автомобіль у сумі 300000,00 грн. Однак як вияснилося пізніше, на все майно відповідача (1), зокрема і на Автомобіль накладено арешт постановою державного виконавця Мукачівського міського відділу ДВС, внаслідок чого вважає, що порушуються його права, як власника Автомобіля.
Нормативно - правовою підставою для задоволення позовних вимог зазначені положення ст.ст. 235, 655 Цивільного кодексу України та ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».
Позивач та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, натомість від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без їх участі (а.с. 24). Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задоволити.
Відповідач (1) та уповноважений представника третьої особи у судове засідання повторно не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суд не повідомили.
Відповідач (2) свого уповноваженого представника у судове засідання не направив, оскільки подав до суду заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 23), при цьому вирішення позовних вимог позивача залишив на розсуд суду.
Дослідивши подані по справі доказові матеріали, суд констатує наступне.
На підставі довіреності, посвідченої 15 серпня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, за реєстровим №3139 (а.с. 9), ОСОБА_2 уповноважив ОСОБА_1 у діях щодо експлуатації та розпорядження від його імені (продавати, при умові сплати всіх податків та платежів) Автомобілем.
Поряд з цим, у матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_2 про отримання останнім від ОСОБА_1 суми 300000 грн. за Автомобіль, належний йому на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 745825 (а.с. 8).
По відношенню до цього суд виходить з того, що згідно зі ст. 1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною першою ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Під способом захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких
способів захисту цивільних прав та інтересів дається у ст. 16 Цивільного кодексу України.
Відповідно до ст. 20 Цивільного кодексу України право на захист особа здійснює на свій розсуд.
Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначив, що між ним та відповідачем (1) насправді укладено договір купівлі-продажу вказаного Автомобіля, оскільки в рахунок оплати вартості даного транспортного засобу ним було сплачено на користь відповідача (1) сума 300000 грн., що підтверджується письмовою розпискою.
Відповідно до частини першої ст. 202 та частини третьої ст. 203 Цивільного кодексу України головним елементом договору (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основними обставинами, які підлягають встановленню судом є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні відповідного правочину та з'ясування питання про те, чи не укладено цей договір з метою приховання іншого договору та якого саме (постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2012 р. у справі № 6-133цс12).
Пунктом 3 частини першої ст. 208 Цивільного кодексу України передбачено, що за загальним правилом у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.
Згідно з частиною першою ст. 218 Цивільного кодексу України недодержання сторонами письмової форми правочину, яка встановлена законом, не має наслідкам його недійсність, крім випадків, встановлених законом.
Згідно з вимогами статті 235 Цивільного кодексу України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.
У пункті 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 09 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» міститься роз'яснення щодо застосування положень статті 235 ЦК України, де зазначено, що за удаваним правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно оформлюють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права і обов'язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норми, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним.
Згідно з приписами статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Відповідно до частини 1 ст. 656 Цивільного кодексу України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.
В свою чергу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша ст. 638 Цивільного кодексу України).
Приймаючи до уваги вищевказані фактичні обставини справи та приписи чинного законодавства, суд виходить з того, що сторони домовилися про всі істотні умови договору купівлі-продажу Автомобіля, оскільки відбулося повне виконання договору, а саме покупець сплатив продавцеві обумовлену вартість за товар, продавець прийняв це виконання та передав покупцеві товар, який покупець прийняв. Водночас відповідач (1) не зняв вчасно автомобіль з реєстраційного обліку, чим перешкодив позивачу зареєструвати право власності на Автомобіль за собою. Сторони визначили між собою також момент укладення договору купівлі-продажу 15.08.2015 року. Вказані факти у справі ніким не спростовані та не оспорені.
З урахуванням наведено суд приходить до висновку, що сторонами було укладено договір купівлі-продажу Автомобіля, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 купив вказаний автомобіль за 300000 грн.
Також слід констатувати, що при оформленні довіреності від 15.08.2015 волевиявлення учасника такого правочину (як зовнішній прояв волі) не відповідало його внутрішній волі, так як було спрямовано на укладення саме договору купівлі продажу транспортного засобу.
За таких обставин вимога позивача про визнання довіреності від 15.08.2015 року удаваною, а також про визнання укладеного між сторонами правочину договором купівлі - продажу, з визнання права власності за позивачем на Автомобіль є підставними та такими, що підлягають задоволенню.
Вирішуючи питання про звільнення автомобіля з-під арешту, суд виходить з наступного.
Приписами частини першої ст. 316 Цивільного кодексу України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона
здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з положеннями частини першої та другої ст. 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
На підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2015 року, державним виконавцем МВ ДВС Мукачівського міськрайоннного управління юстиції ОСОБА_5, накладено арешт на все майно ОСОБА_2..
Із акту огляду тимчасового затримання транспортного засобу від 30.08.2015 року вбачається, що Автомобіль арештований та знаходиться на зберіганні на спеціальному майданчику (а.с. 11).
Відповідно до положень частини першої та другої ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.
Враховуючи те, що судом задоволено позов в частині визнання права власності на спірний автомобіль за позивачем, а також те, що така вимога є похідною від первісних позовних вимог спрямованих на захист права власності позивача, то і в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню.
На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 8, 41, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 1, 2, 8, 10, 11, 14, 57-60, 212-215, 223 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
1. Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.
2. Визнати удаваною довіреність від 15.08.2015 року, видану ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 щодо експлуатації та розпорядженням автомобілем, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером №3139.
3. Визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля марки «Ssang Yong», модель - Rexton, 2013 року випуску, Тип ТЗ універсал-В легковий, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) Y7WRJFA00D0022809KRTG0B1FSDP324518, що зареєстрований центром ДАІ від 23 січня 2014 року 3214, укладений між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_1 (покупець).
5. Звільнити з-під арешту автомобіль марки «Ssang Yong», модель - Rexton, 2013 року випуску, Тип ТЗ універсал-В легковий, реєстраційний номер НОМЕР_1, який накладений державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції на підставі постанови від 02.02.2015 року ВП №46168545.
6. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя В.В. Кость