МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1 ___________________________________________________________________________________________________________________
Номер провадження №2/521/4695/15
06 жовтня 2015 року м. Одеса
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Жуган Л.В.,
при секретарі Іськовій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-
До Малиновського районного суду м. Одеси 08.07.2015 року звернувся ОСОБА_2 із позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що 07.12.2005 року між ним та ОСОБА_3 був укладений договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 позику в розмірі 5500 доларів США, яку останній зобовязався повернути, однак станом на час звернення до суду ОСОБА_4 борг не повернув.
У звязку з тим, що ОСОБА_3 суму боргу так і не повернув, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 115535,05 грн., суму сплаченого судового збору у розмірі 1155,35 грн., а також витрати на оплату правової допомоги у розмірі 5000 грн.
Позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи, просив розглянути справу за його відсутності, про що надав відповідну заяву.
Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся судом належним чином, про причину неявки не повідомив.
У звязку з неявкою відповідача суд, зі згоди позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні, згідно оригіналу розписки від 07.12.2005 року, наданої до матеріалів справи, встановлено, що між сторонами був укладений договір позики, за умовами якого, ОСОБА_2 надав ОСОБА_3 позику у розмірі 5500 доларів США, яку останній зобовязався повернути.
01.06.2015 року позивач звертався до ОСОБА_3 з проханням повернути грошові кошти, однак відповідач борг так і не повернув.
За ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.
Аналіз частини другої статі 1047 ЦК України свідчить про те, що розписка є документом, що підтверджує його укладення, тому надаючи правову кваліфікацію виниклим правовідносинам, суд вважає, що між сторонами був укладений правочин, волевиявлення сторін якого закріплене в розписці.
Суд, виходячи з презумпції правомірності правочинів закріпленої статтею 204 ЦК України, вважає, що між сторонами виникли зобовязальні правовідносини, а саме з правовідносини, що випливають з договору позики.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Сума боргу у розмірі 5500 (пять тисяч пятсот) доларів США, що в гривневому еквіваленті, як вказує позивач станом на 02.07.2015 року за курсом НБУ становить 115535 (сто пятнадцять тисяч пятсот тридцять пять) гривень 35 коп., підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3
Враховуючи вищенаведене, принцип обовязковості виконання зобовязання, принцип недопустимості односторонньої відмови від виконання зобовязання, суд задовольняє позовні вимоги, стягує з ОСОБА_3 на користь позивача суму боргу у розмірі 115535 (сто пятнадцять тисяч пятсот тридцять пять) гривень 35 коп.
При зверненні до суду позивач також просив стягнути з відповідача на його користь витрати на оплату правової допомоги у розмірі 5000 грн., однак жодних доказів, а саме квитанцій про оплату такої допомоги, та навіть довіреності представника, до суду не надходило, в звязку з чим суд вважає за доцільне відмовити позивачу у стягненні витрат на правову допомогу з відповідача на його користь.
За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Судом встановлено, що при подачі позову, позивач сплатив судовий збір у розмірі 1155 (одна тисяча сто пятдесят п'ять) гривень 35 коп., що підтверджується квитанцією, наявною в матеріалах справи, у звязку із чим такі витрати підлягають стягненню з відповідача.
Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2) суму боргу за договором позики у розмірі 115535 (сто пятнадцять тисяч пятсот тридцять пять) гривень 35 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1155 (одна тисяча сто пятдесят п'ять) гривень 35 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Жуган