АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: № 22-ц-/790/5549/15 Головуючий: 1 інстанції
Справа: № 644/2122/15-ц Зяброва О.Г.
Категорія: житлові Доповідач: Швецова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Костенко Т.М. Гальянової І.Г.

при секретарі - Єрьоменко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа - Орджонікідзевський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у праві користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом в обґрунтування якого посилався на те, що йому на підставі договору дарування на праві власності належить житловий будинок АДРЕСА_1. Разом з ним у вказаному будинку зареєстрована його донька - ОСОБА_3

Позивач зазначив, що відповідачка по справі, тривалий час не проживає у вказаному будинку на прохання позивача у добровільному порядку знятися з реєстраційного обліку ОСОБА_3 не реагує.

На підставі викладеного ОСОБА_2 просив суд визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим будинку АДРЕСА_1 та зняти з реєстраційного обліку.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, пояснивши, що відповідач не має власного житла, на даний час народила дитину і перебуває у відпустці по догляду за нею. Мешкає за різними адресами, частіше за все з батьками чоловіка. У спірному будинку вона не проживає з поважних причин, оскільки її не пускають жити там її батько ОСОБА_2 та його батьки, які там мешкають, посилаючись на те, що в будинку не має місця для проживання. Проте, кімнату в будинку останні здають в оренду малознайомим людям.

ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_4 з зустрічним позовом, в якому просила визначити порядок користування домоволодінням, виділити їй разом з малолітнім сином окреме приміщення для проживання, вселити її до цього приміщення та зобов'язати ОСОБА_5 не чинити перешкоди у постановці на реєстрацій облік малолітнього ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати надати домову книгу до реєстраційного органу.

Вказана зустрічна позовна заява була залишена без розгляду.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа - Орджонікідзевський РВ ГУ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у праві користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 звернулася на нього з апеляційною скаргою, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказане рішення, та ухвалити по справі нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що позивачем були заявлені у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог щодо визнання відповідача ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано допустимих та достатніх доказів стосовно того, що ОСОБА_3 без поважних причин у вищевказаному будинку не проживає.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду та знаходить його таким, що ґрунтується на повно і всебічно досліджених доказах, наданих сторонами, є таким що відповідає вимогам ст. ст. 57, 59 ЦПК України, ст. ст. 391, 405 ЦК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї.

Аналогічні положення містяться і у ч. 1 ст. 405 ЦК України.

До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Проте відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

По справі достовірно встановлено, що ОСОБА_2 згідно витягу з Реєстру права власності на нерухоме майно належить на праві приватної власності 2/8 частини житлового будинку АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки адресно-довідкового бюро ГУДМС України в Харківській області ОСОБА_3 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1.

Ці обставини визнані сторонами по справі.

Відповідно відповіді начальника Орджонікідзевського РВ ХМУ ГУМВС в України в Харківській області від 27.05 2015 року на час відвідування адреси ( під час розгляду справи в суді), речей ОСОБА_3 у вказаному приміщенні не виявлено.

В судовому засіданні суду першої інстанції було встановлено, що відповідач була зареєстрована у вказаному будучи неповнолітньою, на час розгляду справи вільного приміщення, в якому відповідач мала б можливість мешкати не має, тобто існують поважні причини відсутності відповідачки у спірному житлі.

Згідно зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Таким чином, суд вважає, що а ні до суду першої інстанції, а ні до суду апеляційної інстанції ОСОБА_2 не надано достатніх доказів на підтвердження того, що відповідач ОСОБА_3 без поважної причини не проживає за місцем реєстрації, перешкоджає користуватись будинком, оскільки не проводить роботи по догляду за будинком.

За таких обставин, судова колегія вважає, що розглядаючи вказаний спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази у їх сукупності, встановив фактичні обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин, що виникли між сторонами і закон, що їх регулює прийшов до висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позовних вимог відносно ОСОБА_3 та визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи апеляційної скарги є несуттєвими, рішення суду, прийняте по суті цивільно-правового спору не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Таким чином, з огляду на викладене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 23 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня її проголошення.

Головуючий:

Судді: