Справа № 500/4567/15-ц
Провадження № 2/500/2381/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
06 жовтня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Смокіної Г.І.,
при секретарі Івановій Ю.П.,
за участю: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «ГАРАНТ-АВТО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування,-
Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.
Представник відповідачав судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у звязку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи позивача та його представника.
Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Згідно ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частина 2 цієї статті визначає, що під збитками розуміється, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода заподіяна майну фізичної особи неправомірними діями відшкодовується в повному обсязі особою, яка її заподіяла.
Згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою.
Відповідно до розяснень наданих в п.п.2,3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.92 р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.
Згідно ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Відповідно до ст.20 Закону України «Про страхування» серед обов'язків страховика визначено, що при настанні страхового випадку він має здійснити страхову виплату або страхове відшкодування у передбачений договором строк.
Судом встановлено, що 28.08.2014 року о 07 год. 00 хв. ОСОБА_4, який працює водієм у приватного підприємця ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухаючись по вул.Рєпіна кут просп.Суворова в м.Ізмаїлі Одеської області, не виконав вимоги дорожнього знаку «Надати дорогу» та «Проїзд без зупинки заборонено» виїхав на перехрестя та не надав дорогу автомобілю «MITSUBISHI», реєстраційний номер 229-19ОК, під керуванням ОСОБА_5, що рухався по головній дорозі в результаті чого скоїв зіткнення, в наслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.
Постановою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.09.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та до нього застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.
Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого 21.03.2002 року Ізмаїльським МРЕВ Одеської області, власником автомобіля марки «MITSUBISHI SP WAGON», державний номер 229-19ОК, є ОСОБА_1.
Отже, судом встановлено, що з вини ОСОБА_4 сталася ДТП та в результаті якої транспортний засіб, який належить ОСОБА_1, отримав механічні пошкодження.
06.02.2014 року між ОСОБА_1 власником автомобіля «MITSUBISHI SP WAGON», реєстраційний номер 229-19ОК та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страховий поліс № АІ/6458016).
Відповідно до ст.8 Закону України «Про страхування» страхова компанія при настанні страхового випадку сплачує страхувальнику страхове відшкодування.
Як вбачається з полісу обовязкового страхування цивільноправової відповідальності № АІ/6458016, між ОСОБА_1 та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин необхідно застосовувати положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки він є спеціальним законом, а тому суд вважає, що обовязок сплати майнової шкоди покладається на страхову компанію.
Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.
Частина 2 ст.1192 ЦК України передбачає, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Відповідно до квитанції 08.09.2014 року ОСОБА_1 сплачено 300 грн. за роботу з експертного огляду та складання «Протоколу огляду КТЗ», та згідно розрахунку про оцінку дорожніх транспортних засобів від 09.07.2015 року позивачем сплачено 900 грн..
Згідно п.п.36.2,36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Отже, виходячи з того, що всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування були надані до страхової компанії 28.08.2014 року, суд приходить до висновку, що страхове відшкодування повинно було бути виплачене не пізніш як 27.11.2014 року, тому з 27.11.2014 року 20.07.2015 року є правомірним стягнення пені у звязку з невиплатою страхового відшкодування.
За таких обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 9193,43 грн., згідно поданого розрахунку.
Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу, повязаних з розглядом справи, суд виходить з положень п.2 ч.2 ст.79, ст.ст.82,88 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Отже, з ПАТ «Українська страхова компанія «ГАРАНТ-АВТО» на користь позивача необхідно стягнути витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. та витрати на сплату судового збору в сумі 538,45 грн., які документально підтверджені.
Керуючись ст.ст.10,11,60,61,208,209,212,213-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст.16,610,611,629,979,988 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,-
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Українська Страхова Компанія «ГАРАНТ-АВТО», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_6