Номер провадження: 22-ц/785/8419/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Сватаненка В.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу коштів з поточних і депозитних рахунків, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про видачу коштів з поточних і депозитних рахункі посилаючись на те, що між позивачем та ПАТ « Дельта Банк» 10 січня 2012 року відкрито поточний рахунок № 0218 «Пенсійний» за договором № 002-15515-100112. Залишок коштів на цьому рахунку станом на 31.12.14 р. становить 13267,15 грн.

29 червня 2013 року банком відкрито позивачу поточний рахунок № 6709 у гривнях за договором № 003-15528-290613 для зарахування нарахованих процентів по депозитах.

Залишок коштів на цьому рахунку станом на 31.12.14 р. становить 192278,56 грн.

15 квітня 2014 року банк відкрив ОСОБА_3 поточний рахунок № 4364 у доларах США за договором № 001-15516-150414. Залишок коштів на цьому рахунку станом на 16.01.14 становить 285,87 доларів США.

У грудні 2014 року позивач звернулася до відділення банку № 2 з проханням видати кошти з поточних рахунків.

16.01.2015 року банк надав відповідь № 05-2737509 про відмову.

Відповідно до заяви про збільшення позовних вимог від 30.06.2015 року, ОСОБА_3 просила суд зобовязати відповідача виплатити їй кошти з усіх рахунків позивача, з урахуванням виплачених Фондом гарантування 200000 грн., на загальну суму 287484,98 грн. та 4117,43 доларів США.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, стягнут на користь ОСОБА_3 з ПАТ Дельта Банк» грошові кошті по депозитним договорам №0106, укладеним 16.04.2014 року в розмірі 83127,12 грн. , №007-15528-010714 у розмірі 50000 грн., №7352 у розмірі 240000 грн., а всього на загальну суму 373127,12 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ПАТ «Дельта Банк» - ОСОБА_2 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року та ухвалити нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити.

Відповідно до ч.1 п.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1,3 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_3 суд помилково дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 уклала з ПАТ « Дельта Банк» договори депозитних вкладів - №007-15528-010714 від 01 липня 2014 року (строк дії до 06.07.2015 року) по якому відкрито рахунок №9353; - №7352 від 04 липня 2014 року (строк дії 09.07.2015 року) по якому відкрито рахунок №9032; - №0106 від 16.04.2014 року (строк дії до 21.04.2015 року).

Згідно довідки наданої відповідачем ( а/с 47) на банківських рахунках ВАТ «Дельта Банк» станом на 06.05.2015 року по договору депозиту №007-15528-010714 знаходиться 50000 гривень, по договору № 7352 залишок коштів у розмірі 240000 гривень, по договору № 0106 обліковується 3773,36 доларів США.

Позивачем додатково подані докази того, що 17.02.2015 року відповідачем було отримане рекомендоване повідомлення від позивача про дострокове розірвання депозитних договорів та повернення коштів, відповіді на яке не було отримано.

Згідно вимог ч.1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1061 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського строкового вкладу банк зобовязаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Повернення вкладникові банківського строкового вкладу та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, якщо це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу.

У п.1.11 Договорів банківського вкладу (депозиту) укладених між сторонами (договори є типовими) у випадку, якщо вкладник письмово заявляє про бажання достроково припинити дію договору або про бажання зняти частину вкладу до закінчення строку, дія договору вважається припиненою достроково, а Банк виплачує вкладнику весь вклад та проценти, нараховані за фактичний період перебування коштів на рахунку, за ставкою 2% річних.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року №150 « Про віднесення Публічного акціонерного товариства « Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 року №51 « Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ « Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року у відповідача запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У пункті першому частини пятої статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зазначено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Вказані вимоги не поширюються, згідно п.1 ч.6 ст. 36 вказаного Закону, на зобовязання банку, щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

За викладених обставин суд дійшов помилкового висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову.

З зазначеною позицією суду колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Судом першої інстанції не було враховано те, що з 03.03.2015р. в АТ «Дельта Банк» введено тимчасову адміністрацію, його діяльність регулюється з дотриманням вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Відповідно до п. 4 ст. 34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

Судом не взято до уваги, що відповідно до пункту 1 частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Виплата коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом в національній валюті України.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п. 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо здійснення операцій з переказу коштів фізичних та юридичних осіб, що надійшли на їхні рахунки, починаючи з наступного дня після запровадження процедури тимчасової адміністрації.

Згідно зі ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність" кредитором банку є юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Отже, позивач, маючи майнову вимогу до банку, на захист якої подано даний позов є кредитором банку, щодо нього застосовуються правовідносин приписів Закону України "Про систему систему гарантування вкладів фізичних осіб", в тому числі положення приписів ст. 36 вказаного Закону щодо наслідків запровадження тимчасової адміністрації у банках та призначення уповноваженої особи фонду.

Процедура повернення вкладу у разі запровадження в ньому тимчасової адміністрації встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» за положеннями якого з дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичний осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції - веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

З викладеного вбачається, що суд, ухвалюючи рішення від 21.08.2015 року, допустив порушення вимоги чинного законодавства, адже на момент його ухвалення у відповідача діяла тимчасова адміністрація, усі стягнення під час дії якої з Банку заборонено чинним законодавством та регулюється спеціальним Законом «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Суд не звернув уваги на те, що станом на 11.06.2015 року АТ «Дельта Банк» розпочав виплату грошових коштів вкладникам відповідно до норм чинного законодавства.

У зв'язку з викладеним, позивача включено до реєстру вкладників, яким виплати проводяться в першу чергу. Виплати проводяться через банк-агент, в даному випадку, через АТ «Приватбанк». 11.06.2015 року ОСОБА_3 отримала грошові кошти у межах 200 000,00 грн. шляхом отримання виплати, що проводиться відповідно до Закону України «Про гарантування вкладів фізичних осіб».

При цьому, 11.06.15 р. позивачу були видані кошти в гривневому еквіваленті за наступними рахунками: № 4364 за Договором № 001-15516-150414 у сумі 9 245,64 грн., № 6709 за Договором № 003-25528-290613 у сумі 190 452,84 грн., № 7829 за Договором № 001-15512-160115 у сумі 301,52 грн. Зазначене підтверджується Витягом з списку вкладників, копія якого додавалася до заперечень проти позову та знаходиться в матеріалах справи.

Не дивлячись на зазначене, суд ухвалив рішення, яке не лише призвело до подвійного стягнення коштів за рахунками позивача, а й було допущено порушення вимог спеціального закону «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», вимог якого наразі відповідач зобовязаний дотримуватися у своїй діяльності.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, гарантовану Фондом та яка була виплачена вкладнику, задовольняються Банком в порядку черговості задоволення вимог до банку і в результаті ліквідації та реалізації майна Банку (ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»).

Таким чином, кошти, що не увійши до суми, гарантованої Фондом, вкладник-кредитор Банку матиме можливість отримати в порядку проведення ліквідаційної процедури, що прямо передбачено спеціальним законодавством.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що викладені обставини судом зясовано неповно, висновок суду не відповідає викладеним обставинам, що є підставою для скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового.

Вимоги позивача за викладених обставин задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.2 ч.1 ст.307, п.1, 3 ч.1, п.1 ст.309, ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 серпня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про видачу коштів з поточних і депозитних рахунків відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

ОСОБА_4