АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальності «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» до ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2015 року представник ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» звернувся до суду із заявою, в якій просив замінити сторону (стягувача) у виконавчому провадженні по виконанню виконавчого листа № 2-117/12 з Акціонерного банку «Банк Регіонального Розвитку» на його правонаступника ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М».

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року - у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, представник заявника ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» - Цирулевський Р.О. подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та постановити нову про задоволення заяви, посилаючись на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального права.

Крім того, для заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником не обов'язкова наявність відкритого виконавчого провадження, оскільки такої правової позиції щодо зміни сторони виконавчого провадження з АБ «Банк регіонального розвитку» на його правонаступника ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» дотримується Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України в ухвалі від 13 травня 2015 року по справі № 6-7699св15.

Вказав на те, що до товариства, як правонаступника Банку на підставі договору про передавання в правління непроданих активів від 20.11.2013 року, укладеного після ухвалення судового рішення , перейшло право вимоги за кредитним договором № 27/10-245П від 27 серпня 2004 року, а суд першої інстанції, відмовивши у задоволенні заяви ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» про заміну сторони виконавчого провадження, на порушення норм Закону України «Про виконавче провадження» фактично позбавив Товариство права вимоги до Боржника.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Судом встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2012 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь АБ «Банк Регіонального Розвитку» 141 298,26 грн. та 1532,98 грн. судових витрат.

23 травня 2012 року Апеляційним судом м. Києва рішення Оболонського районного суду м. Києва від 20 березня 2012 року в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Банк Регіонального Розвитку» 7926,50 грн. штрафу скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог. В решті рішення суду залишено без змін.

12 вересня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-117/12 на виконання рішення по стягненню з ОСОБА_1 заборгованості в сумі 133 371, 76 грн. та 1532,98 грн. судових витрат, а всього 134904, 74 грн.

20.11.2013 p. між Банком, ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» та Національним банком України було укладено Договір про передавання в управління непроданих активів. У відповідності до п.п. б п. 2.4 Договору Управитель (Товариство) має право бути процесуальним правонаступником Установника управління (Банку) в справах, однією із сторін (учасників) яких є Установник управління (Банк), а також правонаступником у виконавчих провадженнях, однією із сторін (учасників) яких є Установник управління (Банк).

Залишаючи заяву без задоволення, суд послався на те, що заявником не надано жодного доказу на підтвердження того, що будь-яким відділом державної виконавчої служби було відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2-117/12, виданого на виконання рішення Оболонського районного суду м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Банк регіонального розвитку» заборгованості в сумі 133371,76 грн. та 1532,98 грн. судових витрат.

Натомість, такий висновок не базується на нормах закону з огляду на наступне.

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частина друга стаття 11 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом статті 512 ЦК України, статті 378 ЦПК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п'ятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно- правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 17 Закону примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи, зокрема и судові накази, що видаються судами.

Згідно із п. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону, за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Частиною 1 ст. 378 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Разом з тим, суд першої інстанції, вирішуючи питання про заміну сторони виконавчого провадження, дійшов помилкового висновку про те, що заміна сторони виконавчого провадження її правонаступником має відбуватись лише у відкритому виконавчому провадженні, та залишив поза увагою те, що процесуальне правонаступництво у виконавчому провадженні - це заміна на будь-якій стадії виконавчого провадження стягувача або боржника іншою особою у зв'язку з вибуттям попередника після ухвалення щодо нього судового рішення і заміни його правонаступником, тобто підставою заміни кредитора внаслідок правонаступництва, в тому числі й у виконавчому провадженні, є настання певних обставин, які мають юридичне значення і в результаті яких виникають цивільні права та обов'язки або пряма вказівка акта цивільного законодавства, що не залежить від умов та порядку здійснення виконавчого провадження органами і посадовими особами.

Окрім того, у матеріалах справи відсутні дані про належне повідомлення сторін про час та місце розгляду справи, що є порушенням порядку розгляду даного питання, так як ч.2 ст.378 ЦПК України передбачає можливість розгляду справи за відсутності сторін саме за умови їх належного повідомлення про розгляд справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 20 липня 2015 року скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді