Справа № 22-ц-3891/11 Головуючий у І інстанції Литвиненко О.Л.
Провадження № 22-ц/8431/11 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 22.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

30 червня 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Семенцова Ю.В., Сліпченка О.І.,

при секретарі: Литошенку А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Баришівського районного суду Київської області від 15 березня 2011 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № K3YWGK15006757 від 04.04.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 108868 гривень 60 копійок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 04.04.2028 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 01.12.2010 року має заборгованість 159836 грн. 37 коп., яка складається з наступного: 89692 грн. 51 коп. - заборгованість за кредитом; 42069 грн. 21 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 568 грн. 27 коп. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 19 657 грн. 03 коп. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно до Договору: 250 грн. - штраф (фіксована частина), 7599 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова). У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» і відповідач 16.04.2008 року уклали договір іпотеки, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 43,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. Просить суд у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № K3YWGK15006757 від 04.04.2008 року у розмірі 159 836 грн. 37 коп. звернути стягнення на квартиру загальною площею 43,8 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмету іпотеки з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселити відповідача, який зареєстрований і проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1, зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Київській обл., стягнути з відповідача судові витрати: судовий збір за подання позовної заяви та виселення у розмірі 1606 гривень 86 копійок та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судового процесу 120 гривень.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 15 березня 2011 року відмовлено Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «Приват Банк» у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати як незаконне та необґрунтоване, прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, і з неправильним застосуванням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № K3YWGK 15006757 від 04.04.2008 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством кредитний банк «ПриватБанк» та ОСОБА_3, останній отримав кредит у розмірі 108868 грн. 60 коп. Кредит наданий позичальнику на строк з 04.04.2008 року по 04.04.2028 року включно. У рахунок забезпечення виконання боргових зобов`язань по кредитному договору між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 16 квітня 208 року укладений іпотечний договір квартири, за умовами якого іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартира №5, що знаходиться у житловому будинку №13 по вул. Гагаріна в с. Волошинівка Баришівського району Київської області.

Відповідно до п.п.2.2. кредитного договору позичальник зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитом, сплатити винагороду, погашення кредиту зробити у порядку, сумах і строки, передбачені умовами кредитного договору.

Відповідач неналежно виконує умови взятого на себе зобовязання, у звязку з чим станом на 01.12.2010 року має заборгованість 159836 грн. 37 коп.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції обґрунтовував свої висновки тим, відповідач ОСОБА_3 має перед банком заборгованість по виплаті суми кредиту та відсотків за його користування, але позивач не направляв відповідачу ОСОБА_3 повідомлення про сплату заборгованості, як передбачено умовами вищевказаного кредитного договору.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, згідно ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Статтею 589 ЦК України ст. 20 Закону України «Про заставу» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Частиною 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Аналогічні положення містяться й у п. 24 договору іпотеки від 16 квітня 2008 року, укладеного сторонами, згідно з якими в разі порушення кредитного договору Позичальником або договору іпотеки Іпотекодавцем, Іпотекодержатель направляє Іпотекодавцю і Позичальнику письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом тридцятиденного строку вимога Іпотекодержателя залишається без задоволення, Іпотекодержатель вправі почати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього договору.

За таких обставин позивач не дотримався процедури звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні позову.

Посилання апелянта на те, що банком було направлено відповідачу претензію з вимогою погасити прострочену заборгованість у повному обсязі є безпідставним, оскільки не ґрунтується на матеріалах справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а тому визнає дане рішення законним та обґрунтованим.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи є безпідставним та необґрунтованим, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 15 березня 2011 року

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційного суду.

Головуючий

Судді