У Х В А Л А

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Криворізької Північної об'єднаної державної податкової інспекції Головного управління Міністерства доходів і зборів у Дніпропетровській області, ОСОБА_4, прокуратури Дніпропетровської області, третя особа - Жовтневий відділ Державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, про виключення майна з-під арешту та визнання права власності на нього за касаційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2012 року її чоловіка, ОСОБА_4, засуджено до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посаду судді та посади, пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у державних установах строком на 3 роки з конфіскацією Ѕ частини майна та зі сплатою штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у розмірі 4 250 грн.

Посилаючись на те, що постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 26 серпня 2011 року накладено арешт на майно обвинуваченого, у тому числі і речі, які є спільною власністю подружжя, а також на належні їй на праві особистої приватної власності золоті вироби загальною вартістю 23 999 грн. 90 коп., позивачка просила виключити зазначене майно з-під арешту та визнати право власності на нього.

Справа судами розглядалася неодноразово.

Останнім рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 квітня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 право власності на золоті вироби, які є її особистою приватною власністю, і які були видані нею добровільно співробітникам СБУ під час досудового слідства в процесі обшуку в домоволодінні АДРЕСА_1 ланцюг з металу жовтого кольору зі знінним підвісом з металу жовтого кольору у вигляді хреста оздобленого камінням білого кольору загальною вагою 22,98 гр. і вартістю згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності від 09 листопада 2011 року (далі - висновок) 5 170 грн. 50 коп.; ланцюг з металу жовтого кольору зі знімним підвісом з металу жовтого кольору у вигляді хреста з накладкою з зображенням Ісуса загальною вагою 21,52 гр. і вартістю згідно висновку 4 842 грн. 00 коп.; браслет з металу жовтого кольору зі знімним підвісом з металу жовтого кольору загальною вагою 2,93 гр. і вартістю згідно 659 грн. 25 коп.; кольє з металу жовтого кольору, в центрі вставка у вигляді пелюстків загальною вагою 10,25 гр. і вартістю згідно висновку 2 502 грн. 74 коп.; браслет з металу жовтого кольору вагою 6,60 гр. і вартістю згідно висновку 1 485 грн. 00 коп.; ланцюг з металу жовтого кольору зі знімним підвісом з металу жовтого кольору у вигляді хреста загальною вагою 2,48 гр. і вартістю згідно висновку 558 грн.; браслет з металу жовтого кольору зі вставками з металу білого кольору вагою 14,83 гр. і вартістю згідно висновку суб'єкта 4 658 грн. 25 коп.; підвіс з металу жовтого кольору з зображенням ікони Божої Матері вагою 0,59 гр.і вартістю згідно висновку 132 грн. 75 коп.; серги з металу жовтого кольору вагою 1,20 гр. і вартістю згідно висновку 270 грн.; серги з металу жовтого кольору зі вставками білого кольору вагою 2,26 гр. і вартістю згідно висновку 508 грн. 50 коп.; перстень з металу жовтого кольору вагою 1,62 гр. і вартістю згідно висновку 364 грн. 50 коп.; перстень з металу жовтого кольору, каст оздоблений камінням білого кольору, розміщеним в рядок вагою 2,76 гр. і вартістю згідно висновку 621 грн.; перстень з металу жовтого кольору, каст у вигляді овалу, інкрустованого камінням білого кольору вагою 4,06 гр. і вартістю згідно висновку 913 грн. 50 коп.; перстень з металу жовтого кольору, з накладкою з металу білого кольору у вигляді трьох листків, по центру оздоблених каменями білого кольору вагою 2,21 гр. і вартістю згідно висновку 497 грн. 25 коп.; перстень з металу жовтого кольору, каст оздоблений камінням білого кольору великого розміру вагою 3,63 гр. і вартістю згідно висновку 816 грн. 75 коп. Загальна вартість вищевказаних золотих виробів згідно висновку суб'єкта оціночної діяльності ОСОБА_5 від 09 листопада 2011 складає 23 999 грн. 99 коп., що зберігаються у філіалі «Укрексімбанк» у місті Дніпропетровську.

Визнано за ОСОБА_3, право спільної часткової власності на Ѕ частину золотих виробів, які були особистою приватною власністю відповідача ОСОБА_4, а саме на: перстень з металу жовтого кольору, каст, оздоблений камінням зеленого та білого кольору вагою 7,96 гр. і вартістю 1 791 грн.; перстень з металу жовтого кольору у вигляді печатки, каст, оздоблений камінням білого кольору вагою 7,28 гр. і вартістю 1 638 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в дохід держави грошову компенсацію в розмірі Ѕ частки вартості персню з металу жовтого кольору, каст, оздоблений камінням зеленого та білого кольору вагою 7,96 гр. і вартістю 1 791 грн., а також персню з металу жовтого кольору у вигляді печатки, каст, оздоблений камінням білого кольору вагою 7,28 грами і вартістю 1 638 грн., які є особистою приватною власністю її чоловіка ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3, право власності на Ѕ частки: талонів на отримання палива - автомобільного бензину А-95 в кількості 330 л. на суму 3 300 грн.; карток операторів мобільного зв'язку для поповнення рахунків - ПАО «Київстар» 8 шт. по 100 грн. - на суму 800 грн., ПАО «МТС» 2 шт. по 35 грн. кожна - на суму 70 грн., які згодом були передані слідчим для реалізації. Виручені від реалізації грошові кошти перераховано на рахунок прокуратури Дніпропетровської області.

Визнати за ОСОБА_3, право власності на Ѕ частку грошових коштів в сумі 1 000 грн. заробітної платні, які її чоловік ОСОБА_4 отримав перед відпусткою, знявши їх з банківської картки, і які слідчим передані в касу відділу фінансування для зарахування на депозитний рахунок прокуратури Дніпропетровської області.

В іншій частині позову відмовлено відмовити.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року рішення районного суду в частині визнання за ОСОБА_3 права спільної часткової власності на Ѕ частину золотих виробів, а саме: перстень з металу жовтого кольору, каст, оздоблений камінням зеленого та білого кольору вагою 7,96 гр. і вартістю 1 791 грн. та перстень з металу жовтого кольору у вигляді печатки, каст, оздоблений камінням білого кольору вагою 7,28 грами і вартістю 1 638 грн., які були особистою приватною власністю ОСОБА_4, та стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави грошової компенсації їх вартості, а також визнання за ОСОБА_3 права власності на Ѕ частину талонів на отримання палива - автомобільного бензину А-95 в кількості 330 л. на суму 3 300 грн.; карток операторів мобільного зв'язку для поповнення рахунків - ПАО «Київстар» 8 шт. по 100 грн. - на суму 800 грн., ПАО «МТС» 2 шт. по 35 грн. кожна - на суму 70 грн., які згодом були передані слідчим для реалізації. Виручені від реалізації грошові кошти перераховані на рахунок прокуратури Дніпропетровської області, скасовано.

У задоволенні позову в цій частині відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області просить скасувати судові рішення, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, й ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що спірні коштовності та золоті прикраси є особистою приватною власністю позивачки, оскільки були їй подаровані її матір'ю.

Апеляційний суд погодився із висновками районного суду у цій частині, зазначивши при цьому також про те, що факт дарування позивачці її матір'ю спірних коштовностей доведено показаннями свідків та фотокартками, на яких ОСОБА_3 зображена у зазначених прикрасах у різні періоди свого життя.

Проте повністю з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Таким вимогам закону судове рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Скасовуючи попередні судові рішення, суд касаційної інстанції вказав на те, що суди не звернули уваги на визнання засудженим ОСОБА_4 права спільної сумісної власності подружжя на коштовності, а не особистої приватної власності позивачки і ці обставини підлягали перевірці.

Судами встановлено, що вироком Казанківського районного суду Миколаївської області від 15 жовтня 2012 року ОСОБА_4 засуджено до позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців з позбавленням права обіймати посаду судді та посади пов'язані з виконанням організаційно-розпорядчих функцій у державних установах строком на 3 роки з конфіскацією Ѕ частини його майна та зі сплатою штрафу у розмірі 250 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян у сумі 4 250 грн.

Пред'являючи позов, ОСОБА_3, яка є його дружиною, посилалась на те, що постановою слідчого прокуратури Дніпропетровської області від 26 серпня 2011 року накладено арешт на майно обвинуваченого в тому числі і речі, які є спільною сумісною власністю подружжя, а також на її особисті речі, зокрема коштовності.

За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Спростувати цю презумпцію може сторона, яка надає докази протилежного, що мають відповідати вимогам належності та допустимості (ст. ст. 58, 59 ЦПК України) і це є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України). Тобто спростувати презумпцію спільності майна повинна саме позивачка, яка доводить протилежне.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 212 ЦПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Визнаючи спірні коштовності та золоті прикраси особистою приватною власністю позивачки, суд апеляційної інстанції наведеного принципу не врахував та у порушення ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України, визнаючи факт дарування ОСОБА_3 золотих прикрас її матір'ю, ОСОБА_6, не дав оцінки тому, що остання не змогла підтвердити джерело доходу, з якого вона систематично купувала ювелірні вироби та дарувала їх дочці, не врахував того, що свідок ОСОБА_6 є заінтересованою особою, тому її показання не можуть бути беззаперечними доказами належності позивачці спірних прикрас.

Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що походження фотокарток, на які він посилався, та періоду їх виготовлення не встановлено. Також апеляційний суд не врахував того, що користування прикрасами не свідчить про володіння ними. При цьому слід відзначити, що в матеріалах справи зазначені фотокартки взагалі відсутні.

Будь-яких інших доказів наявності у позивачки права особистої приватної власності на коштовності судом апеляційної інстанції не наведено, тому слід дійти висновку, що апеляційний суд ухвалив рішення на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом апеляційної інстанції не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий апеляційний розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року скасувати, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук

О.В. Умнова

І.М. Фаловська