РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Райковській О.К.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

позивача - ОСОБА_2

відповідачки - ОСОБА_3

представника відповідача - адвоката Менік В.В

представника третьої особи - Зубової М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні,-

встановив:

01.12.2014 р. до Рівненського міського суду звернувся з позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі у її вихованні.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вони з відповідачкою ОСОБА_3 до 11 жовтня 2013 року перебували в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина ОСОБА_6, 2011 року народження, який на даний час проживає з матір'ю в АДРЕСА_1. Проте його колишня дружина перешкоджає йому належним чином спілкуватися з сином. Фактично з самого моменту розлучення, в нього з колишньою дружиною почалися непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, його відвідуванні, почалися створюватися штучні перешкоди з її сторони, стосовно неможливості його нормального спілкування з сином. Всі його намагання, з моменту розлучення, нормальним, мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів, оскільки відповідачка перешкоджає йому, не бажає його присутності та штучно створює такі обставини через які він не може нормально зустрічатися з сином.

Проявляється це в тому, що у визначені йому години за розпорядженням № 595-р від 31.07.2014 р. його колишня дружина не дає йому спілкуватись з дитиною. Не зважаючи на те, що він попередньо телефонує із метою домовитися про час, коли він може забрати дитину для спілкування та спільного проведення часу, але у відповідь чує лише відмови, коли він декілька разів приходив за адресою проживання дитини з метою побачитися та поспілкуватися із нею, відповідачка жодного разу не відчинила двері, будучи при цьому вдома. Коли він намагається якось зустрітися з сином, то наштовхується на досить грубі відмови та погрози ніколи не побачити дитину. Не зважаючи на відносини, що склалися між ним та ОСОБА_3, він має бажання бачитись з дитиною та приймати участь в її вихованні, намагається налагодити нормальний зв'язок із дитиною, бажає приймати участь у розвитку її здібностей та забезпечувати її усім необхідним для нормального розвитку та становлення. Йому не раз доводилося бачити, як син ОСОБА_6, маючи намір провести ще з ним час, через втручання матері, починає плакати та проситися ще побути та пограти разом з ним. Такі ситуації вкрай важко та негативно впливають на розвиток дитини, його характер, поведінку тощо. Відповідачка не усвідомлює, що виховання батьком саме сина, а не доньки, має великий вплив на розвиток його особистості та характеру. Зазначив, що за місцем роботи він характеризуюся позитивно. На обліку в психоневрологічному та наркологічному диспансерах не перебуває. До кримінальної відповідальності за вчинення злочинів не притягувався. Спортсмен, жодних шкідливих звичок не має, отримує стабільний дохід, аліменти сплачує вчасно, купує іграшки та одяг для сина, проживає в окремій трьохкімнатній квартирі, в якій є всі належні умови для спілкування з сином.

Розпорядженням № 595-р від 31.07.14р. йому надано можливість бачитись з дитиною щотижня у вівторок та четвер з 17:00 год. по 20:00 год.; II і IV тиждень місяця у неділю з 10:00 до 20:00. Але така участь у вихованні дитини є недостатньою, оскільки він разом з сином хоче проводити більше часу для його духовного розвитку, покращення рівня освітнього та спортивного розвитку, хоче їздити на відпочинок та оздоровлення, а також у туристичну подорож для культурного розвитку дитини та розвитку її особистості.

Незважаючи на те, що вищезгадане розпорядження міського голови є обов'язковим до виконання, Відповідачка і надалі чинить перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. 14 та 27 жовтня 2014 року він звертався до служби у справах дітей для усунення перешкод і вирішення цієї складної ситуації, але відповіді він не отримав, будь-яких заходів для усунення перешкод здійснено не було. Як результат ситуація на краще не змінилась.

Просив усунути перешкоди у спілкуванні з сином, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та у його вихованні, які чинить йому колишня дружина, ОСОБА_3, забезпечити безперешкодне спілкування з сином ОСОБА_6 у вигляді систематичних побачень визначених розпорядження №595-р від 31.07.14р., визначити спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні сина ОСОБА_6, встановивши можливість побачень з дитиною, а саме:щотижня у вівторок та четвер з 17:00 год. по 20:00 год. без присутності матері;II і IV тиждень місяця у неділю з 10:00 до 20:00; І і III тиждень місяця з 20:00 п'ятниці до 13:00 суботи з ночівлею за місцем проживання батька; забезпечити можливість спільного відпочинку батька з дитиною в літні місяці (період літніх канікул) терміном не менше двадцять один календарний день; в день побачення з сином, батько має право забирати його з садочку/школи особисто, судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покласти на Відповідачку.

В судовому засіданні позивач та представник позивача- ОСОБА_7 підтримали позов в межах його доводів , просили позов задовольнити в повному об'ємі.

В поданих до суду запереченнях, які відповідачка підтримала в повному об'ємі в судовому засіданні зазначила, що позов не визнає .

Заперечення обґрунтовує тим, що протягом усього часу після розірвання шлюбу вона не заперечувала проти спілкування позивача із сином, перешкод для позивача в реалізації його права спілкуватися з сином та участі в його вихованні не чинила, а навпаки заохочувала таке спілкування, оскільки вважає, що батько нарівні з мамою має однакове право брати участь у вихованні дитини, крім того їхній син дуже любить тата та хоче з ним спілкуватися, вона розуміє важливість присутності батька у житті хлопчика. А тому їй незрозуміла вимога Позивача про збільшення побачень з дитиною, оскільки він лише наполовину виконує розпорядження від 31.07.2014 року за № 595-р, яким йому надано можливість побачень з дитиною 10 разів на місяць. Стосовно вимоги позивача про надання йому можливості спільного відпочинку з дитиною в літні місяці терміном не менше двадцяти одного календарного дня, заперечує, оскільки розлучення матері й малолітньої дитини трьохрічного віку поспіль 21 календарний день підряд може завдати психологічної травми для дитини, оскільки між матір'ю і дитиною існує тісний психологічний й емоційний зв'язок.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Рівненського виконкому вважає за доцільне встановити можливість побачень батька з сином згідно з висновком опіки. При прийнятті такого рішення керувалися , як встановленими даними за результатами обстеження матеріально-побутових умов батьків, характеризуючих їх даних, так і враховувався вік дитини. Вважає, що з часом графік побачень батька з дитиною може бути змінений.

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 11.10.2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишено проживати з матір'ю, стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина в розмірі 35 % від всіх видів заробітку(доходів), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 28.05.2013 року і до досягнення дитиною повноліття.

Також судом встановлено, що Розпорядженням Рівненського міського голови № 595-р від 31.07.14р. позивачу визначено спосіб участі батька ОСОБА_2 у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, встановивши можливість побачень з дитиною щотижня у вівторок та четвер з 17:00 год. по 20:00 год.; II і IV тиждень місяця у неділю з 10:00 до 20:00 год.

З оглянутих судом заяв позивача від 14.10.2014 року та 27.10.2014 року, підтверджується, що позивач звертався до Служби у справах дітей Рівненської міської ради з проханням про усунення перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_6.

На виконання ухвали суду від 26.01.2015 р. Управління МВС України в Рівненській області надало інформацію за вих. № 50/1-2796 від 09.02.20145р. , з якої слідує, що до адміністративної та кримінальної відповідальності ОСОБА_2 у період часу з 2012 по 2014 р. не притягувався, проте мали місце побутові конфлікти з ріднею.

З оглянутої характеристика позивача ОСОБА_2, вбачається, що він має постійне місце роботи, заробіток, по місцю роботи позивач характеризується позитивно.

З оглянутої характеристики відповідача ОСОБА_3, вбачається, що по місцю роботи відповідач характеризується позитивно.

З оглянутих судом медичних документів вбачається, що ОСОБА_6 частохворіюча дитина.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що знає ОСОБА_2 як хорошого батька, який належно доглядає дитину, та займаєтья його вихованням. Зі слів позивача знає, що ОСОБА_3 не дає йому дитину.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що один раз на роботі при ньому ОСОБА_2 телефонував до колишньої дружини, яка відмовила йому дати дитину на Покрову , розмову він чув особисто.

Свідок ОСОБА_10 показала, що протягом 2 років знайома з ОСОБА_2, який товаришує з її чоловіком. Зі слів ОСОБА_2 знає, що колишня дружина відмовляє йому давати дитину . При ній 01.01.2015р. ОСОБА_2 телефонував відповідачці, після розмови з якою сказав, що їде до дитини.

Свідок ОСОБА_11 суду показав, що в першій половині січня 2015р. відповідачка по телефону відмовила позивачу дати йому сина.

Допитаний в судовому заіданні свідок ОСОБА_12 суду показав, що він разом зі своїм сином та ОСОБА_2 зі своїм сином на свято Миколая проводили разом час, відвідали ляльковий театр та Леопарк.

Свідок ОСОБА_13 суду показала, що 25.10.2014р. у них у гостях на дні народженні її сина ОСОБА_2 був зі своїм сином , гостював до 21.00 год. Зі слів позивача знає, що колишня дружина не дозволяє залишати дитину у нього.

Свідок ОСОБА_14 показав, що в неділю 11.01.2015р. разом з ОСОБА_2 ходив в магазин, після чого зайшли по місцю проживання ОСОБА_3, щоб взяти дитину, проте двері їм не відчинили.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 , яка є матір'ю відповідачки, суду показала, що дочка з внуком проживають у неї. ОСОБА_2 не чинять перешкод у спілкуванні з сином. Вважаючи на те, що дитина ще мала і часто хворіє , тому побачення не відбувалися. Пояснила, що мають в селі дачу, де любить проводити час внук на вихідних, що є для нього корисно.

Свідок ОСОБА_16 суду показав, що вони не перешкоджали ОСОБА_2 у спілкуванні з сином та проведенні з ним часу.

Висновком органу опіки та піклування № 08-372 від 03.03.2015 р. зобов'язано ОСОБА_3 не перешкоджати батькові, ОСОБА_2, брати участь у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 встановивши можливість побачень щотижня у вівторок та четвер з 17-00 год. до 20-00 год. та ІІ і ІV тиждень місяця у неділю з 10-00 год. до 20-00 год.

Відповідно до ст. 141 СК України мати та батько мають рівні права та обов'язки по І відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав по відношенню до дитини.

В ст. 9 Конвенції ОНН про права дитини зазначено: "право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, - підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками... ".

Відповідно до ст. 11, 15 ЗУ "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обоє 'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України: "Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь її вихованні і має право на особисте спілкування з нею."

Згідно положення ч. З ст. 157 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні... .

В ст. 159 СК України зазначено: "якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним".

Таким чином, достовірно встановленими судом доказами підтверджується, що між батьками малолітнього ОСОБА_6 має місце конфлікт інтересів з приводу участі батька у вихованні сина, який на думку суду слід врегулювати рішенням суду за яким встановити порядок участі батька дитини у її вихованні , що в свою чергу має на меті дисциплінувати обох батьків у своїй поведінці по відношенню до інтересів малолітньої дитини. Будь-яких обмежень , які б перешкоджали наданню батькові можливості приймати участь у вихованні свого сина судом не встановлено. При постановленні рішення суд враховує висновок орану опіки та піклування виконкому Рівненського міської ради, який був прийнятий після обстеження матеріально-побутових умов обох батьків, оцінки характеризуючих даних батьків та з врахуванням віку дитини, стану її здоров'я, можливість проведення часу на свіжому повітрі в сільські місцевості.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають до задоволення частково, тому враховуючи достовірні докази у справі, висновок органу опіки та піклування слід зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати батькові малолітньої дитини - ОСОБА_2 брати участь у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановивши можливість побачень: щотижня у вівторок та четвер з 17.00 год. до 20.00 год., з правом забирати дитину з садочку особисто у визначену годину, та день ; П і IV тиждень місяця у неділю з 10.00 год. до 20.00 год.

Враховуючи те, що відповідачка є матір'ю малолітньої дитини, яка за рішенням суду залишена на проживанні з нею, та на утримання якої судом стягнуті за рішенням суду аліменти, та виходячи з засад розумності, виваженості і справедливості, суд прийшов до висновку, що вимоги в частині стягнення з відповідачки на користь позивача понесені судові витрати до задоволення не підлягають.

На підставі викладеного ст..ст.19,141,157-159 СК України, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 223,294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 не перешкоджати батькові малолітньої дитини - ОСОБА_2 брати участь у вихованні малолітнього сина, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 встановивши можливість побачень:

- щотижня у вівторок та четвер з 17.00 год. до 20.00 год., з правом забирати дитину з садочку особисто у визначену годину, та день ;

- I I і ІV тиждень місяця у неділю з 10.00 год. до 20.00 год,

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.В.Панас