Справа № 395/900/15-ц
Провадження № 2/395/304/2015
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.,

із секретарем судового засідання - Орендовською О.В.,

у відсутність сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) до Головного управління юстиції у Кіровоградській області (далі відповідач 1, ГУЮ у Кіровоградській області), Новомиргородської міської ради (далі відповідач 2, Новомиргородська міськрада), (далі позивач та відповідач разом сторони), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2М.) про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУЮ у Кіровоградській області, Новомиргородської міськради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві позивач вказала, що:

при житті батько ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3П.) згідно рішення №-81 виконкому міської ради депутатів Трудящих від квітня 1975 року отримав дозвіл на будівництво свого будинку в м.Новомиргород по вул. Щорса 10, нині Щорса 24. Згідно зазначеного дозволу побудував на вказаній ділянці житловий будинок;

в подальшому згідно рішення сесії Новомиргородської міської ради від 19 грудня 2006 року ОСОБА_3 отримав у приватну власність безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,1827 га. в тому числі 0,10 га. забудованих земель для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0827 га. ріллі для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в м.Новомиргород вул. Щорса 24. Зазначене підтверджується копією рішення вищезазначеної сесії;

також 23 січня 2003 року згідно рішення Новомиргородської міської ради №-276 ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво господарчих споруд гаража та сараю на власній присадибній ділянці, враховуючи пропозицію техбюро архітектури від 21 січня 2003 року, також згідно дозволу № - 2 від 30 січня 2005 року отримав право на будівництво гаражу та сараю, що підтверджується копією відповідного рішення. Після отримання зазначеного дозволу побудував сарай та гараж на власній присадибній ділянці;

02 грудня 2013 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса 24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області;

спадкоємцями першої черги по закону після смерті батька ОСОБА_3 є позивач та її сестра, ОСОБА_2,з якою вини розділили спадкове майно згідно домовленості, що підтверджується копіями заяв про розподіл спадкового майна, посвідчених нотаріально. Других спадкоємців немає;

позивач звернулась до нотаріальної контори в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини та оформлення права на спадщину, вважаючи, що вона є єдиним спадкоємцем на належний батькові житловий будинок і їй буде видано свідоцтво про право на спадщину в любий час.При зверненні до нотаріальної контори, нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину та оформленні права на спадщину на житловий будинок, так як відсутній правовстановлюючий документ на нерухомість (відсутня реєстрація), тим самим відсутній доказ, що підтверджує право власності на нерухоме майно на імя спадкодавця, необхідний для вчинення нотаріальної дії;

позивач звернулася до бюро технічної інвентаризації про реєстрацію житлового будинку № 24 по вулиці Щорса м.Новомиргород Новомиргородського району, але отримала відповідь, що дане можливе лише після визначення власника цього житла;

20 червня 2014 року вона отримала технічний паспорт на житловий будинок № 24 по вулиці Щорса, м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області;

посилаючись на ст. ст. 319, 321, 1261 ЦК України та керуючись ст. 3, 4 ЦПК України, просить суд визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса № 24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області, який належав ОСОБА_3, померлому 02 грудня 2013 року;судові витрати віднести на позивача.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони і третя особа у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надійшло, письмових заперечень відповідачів проти позову до суду не надійшло.

До суду 09 вересня 2015 року надійшли письмові заяви позивача та третьої особи, в яких вони просять суд розгляд справи провести без їх участі, позивач зазначила, що позов підтримує, та не заперечує проти його задоволення, третя особа зазначила, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Також до суду надійшли письмові заяви відповідача 2 - Новомиргородської міськради від 29.07.2015 року та 15.09.2015 року з проханням розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Крім тоговід ГУЮ у Кіровоградській області 15.09.2015 року до суду надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог за наявності достатніх правових підстав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезгаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань.

За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даному випадку суд вважає, що визнання Новомиргородською міськрадою, ГУЮ у Кіровоградській області та третьою особою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що02 грудня 2013 року помер батько позивача та третьої особи, ОСОБА_3 (факт родинних стосунків: померлого і позивача підтверджується:копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №343384, факт зміни прізвища позивачем підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І ОЛ № 497900; факт родинних стосунків: померлого і третьої особи- свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №418748, факти зміни прізвища третьої особи підтверджуються: копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1, сформованого 08.09.2014р., та копією свідоцтва про одруження серії 1-ОЛ № 063088;факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №178549).

Спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 є його доньки позивач і третя особа. Також до коласпадкоємців була включена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_4П.), яка є спадкоємцем за заповітом, що посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Новомиргородського районного нотаріального округу Кіровоградської області 16.08.2011 р. та зареєстрований у реєстрі за № 875, та яка згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 15.09.2014 р. НАА № 478740 успадкувала земельну ділянку площею 2,5961 гектара (кадастровий номер № :02:001:0267).

Як вбачається з копії довідки №713, виданої Новомиргородською міською радою Новомиргородського району Кіровоградської області 24.01.2014 р., померлий ОСОБА_3 з 26 вересня 1984 року по день смерті 02 грудня 2013 року проживав одиноко в ІНФОРМАЦІЯ_2, буд.№ 24 Новомиргородського району Кіровоградської області.

Усі спадкоємці прийняли спадщину після смерті померлого ОСОБА_3 шляхом написання заяв про прийняття спадщини: позивач 30.01.2014 року № 49, третя особа 30.01.2014 р. № 50 та ОСОБА_4 22.07.2014мр. № 355.

Як вбачається з копії договору про поділ спадщини, укладеного 08.08.2014 р. у м.Новомиргород між позивачем і третьою особою, вони домовились про поділ спадщини відповідно до якого на частку позивача має припадати наступне спадкове майно, що складає спадщину, - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під №24, що розташований в м.Новомиргороді по вулиці Щорса Новомиргородського району Кіровоградської області.

07 липня 2015 року державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_6 винесено постанову про відмові у вчиненні нотаріальної дії № 631/02-31 в якій повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями № 24, який розташований в місті Новомиргороді, на вулиці Щорса Новомиргородського району Кіровоградської області не має можливості, через те, що у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно на імя спадкодавця.

04 квітня 1975 року ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво житлового будинку в м.Новомиргороді по вул. Щорса 10а на присадибній ділянці, виділеній колгоспом ім. Чкалова, що підтверджується копією рішення №-81 Виконкому міської ради депутатів трудящих. Згідно зазначеного дозволу побудував на вказаній ділянці житловий будинок № 10-а по вул. Щорса в м. Новомиргороді, якому, як вбачається з копії довідки Кіровоградського міжміськбюро технічної інвентаризації від 25.09.1988 р., присвоєно адресу вул. Щорса № 24. Згідно копії зведеного оціночного акту по домоволодінню № 10а по вул. Щорса у м. Новомиргороді 09.02.1979 р. було проведено основну інвентаризацію цього будинку, користувачем якого був ОСОБА_3, цей факт також підтверджується копією довідки Кіровоградського міжміськбюро технічної інвентаризації від 22.01.1988 р Згідно довідки Кіровоградського міжміськбюро технічної інвентаризації від березня 1980 року ОСОБА_3 на праві особистої власності належить будинок по вул. Щорса, 10-А в м. Новомиргороді. Однак, як вбачається з копії архівної довідки № 227 від 07.07.2015 р. право власності на житловий будинок за адресою: Кіровоградська область Новомиргородський район м. Новомиргород вул. Щорса 324 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» за станом до 01.01.2013 р. не зареєстровано.

Згідно правової позиції Верховного суду України від 18.12.2013 р. по справі N6-137цс13 право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

У 1979 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Крім того, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 рокуі погоджена 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, яка діяла на час будівництва ОСОБА_3 будинку по вул. Щорса 10-А в м. Новомиргород,і встановлювала, що реєстрації бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4).

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 11 цього Переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок є рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1979 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 86 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

Крім того, ОСОБА_3 отримав згідно рішень сесії Новомиргородської міськради:

від 23 січня 2003 року за № 276 дозвіл на будівництво гаража розміром 4.0 м. х 6.0 м. та сараю розміром 5.0 м. х 8.0 м. на власній присадибній ділянці по вул. Щорса № 24 міста Новомиргорода; згідно дозволу № 2 від 30 січня 2005 року на проведення будівельних робітначальника районної інспекції Державного архітектурно будівельного контролю Новомиргородської райдержадміністрації отримав право на будівництво гаражу та сараю на присадибній земельній ділянці по вул. Щорса, 24 згідно з генпланом м. новомиргорода. Після отримання зазначеного дозволу побудував сарай та гараж на вказаній присадибній ділянці;

від 19 грудня 2006 року за № 243 безоплатноу приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1827 га. в, тому числі: 0,10 га. забудованих земель - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; та 0,0827 га. ріллі - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в м.Новомиргород, вул.Щорса, 24 за рахунок земель житлової та громадської забудови одно та двоповерхової, що перебувають у запасі Новомиргородської міської ради.

Позивач 20 червня 2014 року отримала технічний паспорт на житловий будинок за № 24 по вулиці Щорса, м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області.

За правилами ЦК України, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1216-1218).

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За правилами ст. 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За встановлених у справі обставин, позивач, будучи спадкоємцем за законом спадкоємців першої черги після смерті батька ОСОБА_3 прийняла спадкове майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса №24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської областіу встановленому законом порядку (шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини),що підтверджується вищевикладеним та матеріалами заведеної у нотаріальній конторі спадкової справи щодо спадкового майна померлого.За правилами частини пятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до висновку про вартість майна № 226 від 01.08.2014 року, проведеного ТОВ Науково-виробничий центр «Альянс-Експерт», ринкова вартість житлового будинку № 24 по вул. Щорса в м. Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області складає 30. 108 гривень.

Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

А тому, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Новомиргородська міськрада Кіровоградської області, ГУЮ у Кіровоградській області є належними відповідачами у даній справі.

Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно.

Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст.1218, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1296 - 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_7 до Головного управління юстиції у Кіровоградській області, Новомиргородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса №24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області, який належав ОСОБА_3, померлому 02 грудня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:

суддя О. В. Лещенко

копія

Справа № 395/900/15-ц
Провадження № 2/395/304/2015
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2015 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Лещенко О.В.,

із секретарем судового засідання - Орендовською О.В.,

у відсутність сторін та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1М.) до Головного управління юстиції у Кіровоградській області (далі відповідач 1, ГУЮ у Кіровоградській області), Новомиргородської міської ради (далі відповідач 2, Новомиргородська міськрада), (далі позивач та відповідач разом сторони), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 (далі третя особа, ОСОБА_2М.) про визнання права власності в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ГУЮ у Кіровоградській області, Новомиргородської міськради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування.

В позовній заяві позивач вказала, що:

при житті батько ОСОБА_3 (далі ОСОБА_3П.) згідно рішення №-81 виконкому міської ради депутатів Трудящих від квітня 1975 року отримав дозвіл на будівництво свого будинку в м.Новомиргород по вул. Щорса 10, нині Щорса 24. Згідно зазначеного дозволу побудував на вказаній ділянці житловий будинок;

в подальшому згідно рішення сесії Новомиргородської міської ради від 19 грудня 2006 року ОСОБА_3 отримав у приватну власність безоплатно земельну ділянку загальною площею 0,1827 га. в тому числі 0,10 га. забудованих земель для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,0827 га. ріллі для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в м.Новомиргород вул. Щорса 24. Зазначене підтверджується копією рішення вищезазначеної сесії;

також 23 січня 2003 року згідно рішення Новомиргородської міської ради №-276 ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво господарчих споруд гаража та сараю на власній присадибній ділянці, враховуючи пропозицію техбюро архітектури від 21 січня 2003 року, також згідно дозволу № - 2 від 30 січня 2005 року отримав право на будівництво гаражу та сараю, що підтверджується копією відповідного рішення. Після отримання зазначеного дозволу побудував сарай та гараж на власній присадибній ділянці;

02 грудня 2013 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої ввійшов, зокрема, житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса 24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області;

спадкоємцями першої черги по закону після смерті батька ОСОБА_3 є позивач та її сестра, ОСОБА_2,з якою вини розділили спадкове майно згідно домовленості, що підтверджується копіями заяв про розподіл спадкового майна, посвідчених нотаріально. Других спадкоємців немає;

позивач звернулась до нотаріальної контори в шестимісячний термін з заявою про прийняття спадщини та оформлення права на спадщину, вважаючи, що вона є єдиним спадкоємцем на належний батькові житловий будинок і їй буде видано свідоцтво про право на спадщину в любий час.При зверненні до нотаріальної контори, нотаріус відмовив в видачі свідоцтва про право на спадщину та оформленні права на спадщину на житловий будинок, так як відсутній правовстановлюючий документ на нерухомість (відсутня реєстрація), тим самим відсутній доказ, що підтверджує право власності на нерухоме майно на імя спадкодавця, необхідний для вчинення нотаріальної дії;

позивач звернулася до бюро технічної інвентаризації про реєстрацію житлового будинку № 24 по вулиці Щорса м.Новомиргород Новомиргородського району, але отримала відповідь, що дане можливе лише після визначення власника цього житла;

20 червня 2014 року вона отримала технічний паспорт на житловий будинок № 24 по вулиці Щорса, м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області;

посилаючись на ст. ст. 319, 321, 1261 ЦК України та керуючись ст. 3, 4 ЦПК України, просить суд визнати за позивачем в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса № 24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області, який належав ОСОБА_3, померлому 02 грудня 2013 року;судові витрати віднести на позивача.

Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони і третя особа у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи від них не надійшло, письмових заперечень відповідачів проти позову до суду не надійшло.

До суду 09 вересня 2015 року надійшли письмові заяви позивача та третьої особи, в яких вони просять суд розгляд справи провести без їх участі, позивач зазначила, що позов підтримує, та не заперечує проти його задоволення, третя особа зазначила, що позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Також до суду надійшли письмові заяви відповідача 2 - Новомиргородської міськради від 29.07.2015 року та 15.09.2015 року з проханням розглянути справу в його відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Крім тоговід ГУЮ у Кіровоградській області 15.09.2015 року до суду надійшла заява, в якій просить суд розглянути справу за відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення позовних вимог за наявності достатніх правових підстав.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищезгаданих учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін.

Безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань.

За правилами ч. 4 ст. 130, ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У даному випадку суд вважає, що визнання Новомиргородською міськрадою, ГУЮ у Кіровоградській області та третьою особою позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

У судовому засіданні безспірно зясовано, що02 грудня 2013 року помер батько позивача та третьої особи, ОСОБА_3 (факт родинних стосунків: померлого і позивача підтверджується:копією свідоцтва про народження серії І-ОЛ №343384, факт зміни прізвища позивачем підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І ОЛ № 497900; факт родинних стосунків: померлого і третьої особи- свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №418748, факти зміни прізвища третьої особи підтверджуються: копією повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 1, сформованого 08.09.2014р., та копією свідоцтва про одруження серії 1-ОЛ № 063088;факт смерті ОСОБА_3 підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОЛ №178549).

Спадкоємцями першої черги спадкоємців за законом після смерті ОСОБА_3 є його доньки позивач і третя особа. Також до коласпадкоємців була включена ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі ОСОБА_4П.), яка є спадкоємцем за заповітом, що посвідчений ОСОБА_5, приватним нотаріусом Новомиргородського районного нотаріального округу Кіровоградської області 16.08.2011 р. та зареєстрований у реєстрі за № 875, та яка згідно копії свідоцтва про право на спадщину від 15.09.2014 р. НАА № 478740 успадкувала земельну ділянку площею 2,5961 гектара (кадастровий номер № :02:001:0267).

Як вбачається з копії довідки №713, виданої Новомиргородською міською радою Новомиргородського району Кіровоградської області 24.01.2014 р., померлий ОСОБА_3 з 26 вересня 1984 року по день смерті 02 грудня 2013 року проживав одиноко в ІНФОРМАЦІЯ_2, буд.№ 24 Новомиргородського району Кіровоградської області.

Усі спадкоємці прийняли спадщину після смерті померлого ОСОБА_3 шляхом написання заяв про прийняття спадщини: позивач 30.01.2014 року № 49, третя особа 30.01.2014 р. № 50 та ОСОБА_4 22.07.2014мр. № 355.

Як вбачається з копії договору про поділ спадщини, укладеного 08.08.2014 р. у м.Новомиргород між позивачем і третьою особою, вони домовились про поділ спадщини відповідно до якого на частку позивача має припадати наступне спадкове майно, що складає спадщину, - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями під №24, що розташований в м.Новомиргороді по вулиці Щорса Новомиргородського району Кіровоградської області.

07 липня 2015 року державним нотаріусом Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області ОСОБА_6 винесено постанову про відмові у вчиненні нотаріальної дії № 631/02-31 в якій повідомлено, що видати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями № 24, який розташований в місті Новомиргороді, на вулиці Щорса Новомиргородського району Кіровоградської області не має можливості, через те, що у спадкодавця відсутні правовстановлюючі документи, що підтверджують право власності на нерухоме майно на імя спадкодавця.

04 квітня 1975 року ОСОБА_3 отримав дозвіл на будівництво житлового будинку в м.Новомиргороді по вул. Щорса 10а на присадибній ділянці, виділеній колгоспом ім. Чкалова, що підтверджується копією рішення №-81 Виконкому міської ради депутатів трудящих. Згідно зазначеного дозволу побудував на вказаній ділянці житловий будинок № 10-а по вул. Щорса в м. Новомиргороді, якому, як вбачається з копії довідки Кіровоградського міжміськбюро технічної інвентаризації від 25.09.1988 р., присвоєно адресу вул. Щорса № 24. Згідно копії зведеного оціночного акту по домоволодінню № 10а по вул. Щорса у м. Новомиргороді 09.02.1979 р. було проведено основну інвентаризацію цього будинку, користувачем якого був ОСОБА_3, цей факт також підтверджується копією довідки Кіровоградського міжміськбюро технічної інвентаризації від 22.01.1988 р Згідно довідки Кіровоградського міжміськбюро технічної інвентаризації від березня 1980 року ОСОБА_3 на праві особистої власності належить будинок по вул. Щорса, 10-А в м. Новомиргороді. Однак, як вбачається з копії архівної довідки № 227 від 07.07.2015 р. право власності на житловий будинок за адресою: Кіровоградська область Новомиргородський район м. Новомиргород вул. Щорса 324 за архівними даними реєстрових книг Обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне обєднане бюро технічної інвентаризації» за станом до 01.01.2013 р. не зареєстровано.

Згідно правової позиції Верховного суду України від 18.12.2013 р. по справі N6-137цс13 право власності на житловий будинок набувається у порядку, який був чинним на час завершення його будівництва.

Згідно ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень.

У 1979 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року N 8502-II, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року "Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року "Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків" (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Крім того, Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР була затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 рокуі погоджена 15.01.1966 року із Верховним Судом УРСР, яка діяла на час будівництва ОСОБА_3 будинку по вул. Щорса 10-А в м. Новомиргород,і встановлювала, що реєстрації бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад підлягають всі будинки і домоволодіння з окремим порядковим номером по вулиці, провулку, площі в межах міст і селищ міського типу УРСР, що належать, зокрема, громадянам на праві особистої власності (п.п. 2, 4).

Згідно з пунктами 6, 7 цієї Інструкції підлягали реєстрації всі будинки і домоволодіння, у тому числі належні громадянам на праві особистої власності, і здійснювалась вона на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів, перелік яких додано до вказаної Інструкції).

Зокрема, за пунктом 11 цього Переліку таким правовстановлюючим документом про право власності на жилий будинок є рішення виконкому, місцевої Ради депутатів трудящих про відвід земельної ділянки установам, підприємствам і організаціям і про дозвіл цього будівництва та акт державної комісії про прийняття будинку (будинків) та введення їх в експлуатацію.

Таким чином, з моменту затвердження виконавчим комітетом місцевої ради народних депутатів акта державної комісії про прийняття збудованого громадянином у 1979 році житлового будинку цей громадянин набув статусу власника житлового будинку та згідно зі статтею 86 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року він набув право в межах, установлених законом, володіння, користування й розпорядження цим майном.

Крім того, ОСОБА_3 отримав згідно рішень сесії Новомиргородської міськради:

від 23 січня 2003 року за № 276 дозвіл на будівництво гаража розміром 4.0 м. х 6.0 м. та сараю розміром 5.0 м. х 8.0 м. на власній присадибній ділянці по вул. Щорса № 24 міста Новомиргорода; згідно дозволу № 2 від 30 січня 2005 року на проведення будівельних робітначальника районної інспекції Державного архітектурно будівельного контролю Новомиргородської райдержадміністрації отримав право на будівництво гаражу та сараю на присадибній земельній ділянці по вул. Щорса, 24 згідно з генпланом м. новомиргорода. Після отримання зазначеного дозволу побудував сарай та гараж на вказаній присадибній ділянці;

від 19 грудня 2006 року за № 243 безоплатноу приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,1827 га. в, тому числі: 0,10 га. забудованих земель - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд; та 0,0827 га. ріллі - для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться в м.Новомиргород, вул.Щорса, 24 за рахунок земель житлової та громадської забудови одно та двоповерхової, що перебувають у запасі Новомиргородської міської ради.

Позивач 20 червня 2014 року отримала технічний паспорт на житловий будинок за № 24 по вулиці Щорса, м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області.

За правилами ЦК України, в редакції, чинній на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1216-1218).

Згідно зі ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

За правилами ст. 1261 ЦК Україниу першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 1296 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За встановлених у справі обставин, позивач, будучи спадкоємцем за законом спадкоємців першої черги після смерті батька ОСОБА_3 прийняла спадкове майно, в тому числі житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса №24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської областіу встановленому законом порядку (шляхом подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини),що підтверджується вищевикладеним та матеріалами заведеної у нотаріальній конторі спадкової справи щодо спадкового майна померлого.За правилами частини пятої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до висновку про вартість майна № 226 від 01.08.2014 року, проведеного ТОВ Науково-виробничий центр «Альянс-Експерт», ринкова вартість житлового будинку № 24 по вул. Щорса в м. Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області складає 30. 108 гривень.

Відповідно до п. 24. Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідачами у таких справах є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

А тому, за відсутності інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, Новомиргородська міськрада Кіровоградської області, ГУЮ у Кіровоградській області є належними відповідачами у даній справі.

Таким чином, у судовому засіданні безспірно встановлено, що у даному випадку в наявності є усі передбачені законом підстави для визнання за позивачем права на спадкове майно.

Ураховуючи наведене, на підставі ст. 41 Конституції України, ст. ст.1218, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1296 - 1297 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 ОСОБА_7 до Головного управління юстиції у Кіровоградській області, Новомиргородської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями по вулиці Щорса №24 м.Новомиргород Новомиргородського району Кіровоградської області, який належав ОСОБА_3, померлому 02 грудня 2013 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:

суддя О. В. Лещенко

Суддя підпис

з оригіналом згідно