Номер провадження: 22-ц/785/7205/15
Головуючий у першій інстанції Грубіян Л. І.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

Кононенко Н.А.

суддів Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення заборгованості по заробітній платі та поновлення на роботі за апеляційними скаргами товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта», ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року,

встановила:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до товариства обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» в якому просив стягнути на його користь заборгованість по заробітній платі за червень, липень, моральну шкоду, стягнути соціальний розрахунок за лікарняними та невикористану відпустку, поновити на роботі на посаді керівника відділу по роботі з ключовими клієнтами, стягнути кошти за лікування в санаторії «Сонячне Закарпаття», посилаючись на те, що з червня 2014 року він працював у відповідача на посаді керівника відділу по роботі з ключовими клієнтами. Наказом № 221-к від 21 листопада 2014 року його було звільнено по п. 4 ст. 40 КЗпП України за прогули без поважних причин.

Звільнення вважав незаконним, вказавши, що за червень, липень з ним не розрахувались, від безпосереднього керівника ОСОБА_3 отримав неаргументовану відмову, в зв'язку з чим йому стало зле і він потрапив до лікарні. На лікарняних (7 шт.) був з 25 липня по 07 листопада 2014 року, коли вийшов дізнався що його звільнено за прогули, та звернувся з вказаним позовом до суду.

В судовому засіданні:

- позивач позов підтримав, просив його задовольнити;

- представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що позивачу була виплачена повністю заробітна плата, останнє перерахування на картку було 07 жовтня 2014 року в сумі 674,55 грн.

З липня 2014 року позивач не виходив на роботу, на телефонні дзвінки не відповідав, будь-яких заяв до адміністрації про те, що знаходиться на лікарняному не надавав, листки непрацездатності на підприємство не направляв.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді керівника відділу товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта».

Стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» на користь ОСОБА_4 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 01 жовтня 2014 року по 06 липня 2015 року у сумі 12445 грн., зобов'язано ТОВ «Нова пошта» нарахувати та утримати із зазначеної суми прибутковий податок та інші обов'язкові платежі.

Стягнуто з ТОВ «Нова пошта» на користь ОСОБА_4 на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.

Стягнуто з ТОВ «Нова пошта» на користь держави судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення у частині поновлення на роботі і виплати заробітної плати за один місяць у розмірі 1375 грн. підлягає негайному виконанню.

В решті частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ТОВ «Нова пошта» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення змінити задовольнивши позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає за необхідне їх відхилити.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні,в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які буди досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання:

1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження;

3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин;

5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити;

6) як розподілити між сторонами судові витрати;

7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення;

8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

У п.п. 2, 3, 8 Постанови № 14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що рішення є законним тоді, коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми.

Як вбачається з положень ст.ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Ухвалене у справі рішення має бути гранично повним, ясним, чітким, викладеним у послідовності, встановленій ст. 215 ЦПК України, і обов'язково містити вступну, описову, мотивувальну та резолютивну частини.

Рішення не повинно містити зайвої деталізації, яка не має правового значення в даній справі, а також незрозумілих словосполучень, занадто довгих речень, через які викладення фактичних обставин важко сприймається.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог.

Як вбачається з ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково вищевказаний позов, суд першої інстанції на підставі ст.ст. 40, 235 КЗпП України, Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08 лютого 1995 року, розяснень викладених в Постановах Пленумів Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» та № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», правомірно виходив з наступного.

Наказом №40-к від 03 березня 2014 року позивач ОСОБА_4 був прийнятий на роботу в ТОВ «Нова пошта» на посаду фахівця Одеса з окладом згідно штатного розкладу, з 12 травня 2014 року був переведений на посаду фахівця з розвитку корпоративних клієнтів, з 02 червня 2014 року наказом №100-к на посаду керівника відділу Одеса з оплатою праці згідно штатного розпису з повним робочим днем 8 годин (а.с. 98).

Наказом адміністративного директора ТОВ «Нова пошта» № 221-к від 21 листопада 2014 року, позивача було звільнено з 1 жовтня 2014 року за прогули у відповідності зі ст. 40 п. 4 Кзпп України (а.с. 56).

Як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_4:

1) з 25 липня 2014 року по 07 серпня 2014 року;

2) з 08 серпня 2014 року по 29 серпня 2014 року;

3) з 01 вересня 2014 року по 14 вересня 2014 року;

4) з 15 вересня 2014 року по 28 вересня 2014 року;

5) з 29 вересня 2014 року по 13 жовтня 2014 року;

6) з 14 жовтня 2014 року по 17 жовтня 2014 року;

7) з 28 жовтня 2014 року по 7 листопада 2014 року - хворів та знаходився на лікарняному.

Також, в матеріалах справи є довідка - виклик навчального закладу на навчальну сесію терміном 06 днів з 20 по 26 жовтня 2014 року, якою позивач пояснює свою відсутність на роботі поміж лікарняними.

Не допускається звільнення працівника з iнiцiативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у вiдпустцi. Це правило не поширюється на випадок повної лiквiдацiї підприємства, установи, органiзацiї.

З огляду на те, що ОСОБА_4 був звільнений з 01 жовтня 2014 року, а саме під час знаходження позивача на лікарняному, тобто в період його непрацездатності, на тих підставах, що позивач не з'являвся на роботу, суд першої інстанції вірно вказав, що цей наказ про звільнення не відповідає вимогам діючого законодавства України і є незаконним, підлягає скасуванню, а позивач поновленню на роботі.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, що передували звільненню, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

У серпні 2014 року дохід позивача становив 1350 грн., у вересні 2014 року 1400 грн. (останні повні два місяці, що передували звільненню) і його дохід у цей період становив 2750 грн. (1350+1400), а середня заробітна плата 1375 грн.( 2750:2). Середньоденна заробітна плата позивачки складала 65,50 грн. (2750 :42) робочі дні серпень і вересень 2014 року).

З дня звільнення 01 жовтня 2014, по день ухвалення рішення у справі було 190 робочих днів, які правильно включені у розрахунок при визначені розміру середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Отже, середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу з 01 жовтня 2014 року по день ухвалення рішення мав складати 12445 грн. (190 р. д. х 65,50).

Оскільки, внаслідок незаконного звільнення були порушені законні права позивача, що призвело до втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, позивач, згідно зі ст. 237-1 КзпП України, має право на відшкодування моральної шкоди.

Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд першої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про стягнення моральної шкоди частково - у розмірі 1000 грн.

Причини пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом про поновлення на роботі є поважними і строк звернення до суду вірно поновлений, так як після видачі наказу про його звільнення, позивачу не було надано під розписку ні наказ про звільнення, ні трудову книжку, як того вимагає КЗпП України.

Так як позивачем не надано доказів, що згідно колективного договору або з інших підстав відповідач зобов'язаний оплачувати санаторно-курортне лікування працівникам, не надано квитанцій, підтверджуючих вказані витрати, суд правильно відмовив у задоволенні вищевказаних позовних вимог.

На підставі вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційних скарг суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до невірного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Нова пошта» - відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 06 липня 2015 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нова Пошта» про стягнення заборгованості по заробітній платі та поновленняна роботі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді С.П. Гайворонський

С.М. Сегеда

Н.А. Кононенко