Справа № 127/1885/14-ц
Провадження 4-с/127/168/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Сичука М.М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу Корпорації «Верітас» на незаконні дії державного виконавця та його начальника, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження в цивільній справі за позовом Корпорації «Верітас» м. Дніпропетровськ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг та пені, -

в с т а н о в и в :

Стягувач Корпорація «Верітас» звернулась до суду зі скаргою на незаконні дії державного виконавця та його начальника, постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження.

Скарга мотивована тим, що заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2014 року позов задоволено та на виконання рішення суду видано виконавчий лист.

Оскільки виконавець не проживає за вказаною у виконавчому листі адресою: АДРЕСА_1, стягував звернувся до виконавчої служби за фактичним відомим місцем роботи боржника: м. Дніпропетровськ, просп. Гагаріна, 74.

Однак постановою державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 16.07.2015 року відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого листа.

Скаржник просить визнати дану постанову неправомірною та скасувати її, визнати неправомірними дії начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області та зобовязати начальника Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області вжити необхідні заходи до виконання вказаного рішення.

Представник скаржника згідно заяви просив справу слухати у його відсутність, скаргу підтримав в повному обсязі.

Інші особи, які беруть участь в справі, в судове засідання не зявились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце судового розгляду, в звязку з чим суд розглянув справу у їх відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2014 року стягнути з ОСОБА_1 на користь Корпорації «Верітас» м. Дніпропетровськ 20959 грн. 20 коп., що становить суму заборгованості за договором № 4178-И про надання правових послуг станом на 28.08.2013 року, в тому числі: суму заборгованості по оплаті послуг за договором в розмірі 16400 грн. 00 коп. та суму заборгованості пені за період з 11.04.2013 року по 28.08.2013 року в розмірі 4559 грн. 20 коп., а також судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

На виконання даного рішення позивачу видано виконавчий лист.

Згідно постанови головного державного виконавця Замостянського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції від 28.01.2015 року виконавче провадження закінчено в звязку з тим, що до відділу надійшла заява про направлення виконавчого документа за місцем роботи боржника за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Гагаріна, 74.

Дана постанова з додатками була направлено до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, що підтверджується копією супровідного листа.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 06.03.2015 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа з тих підстав, що до постанови про закінчення виконавчого провадження не було додано копії постанови про арешт майна боржника та заборону на його відчуження, а також не додана підтверджуюча інформація про фактичне місце знаходження бухгалтерії, назви підприємства, з яким боржниця ОСОБА_1 має трудові відносини.

Постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 03.04.2015 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа з тих підстав, що відсутні реквізити стягувача для перерахування стягнутих коштів з боржника.

Постановою головного державного виконавця Замостянського ВДВС Вінницького МУЮ від 18.06.2015 року виконавчий документ повернуто з тих підстав. що в ході проведення виконавчих дій встановлено, що за боржником рухомого та нерухомого майна не зареєстровано.

14.07.2015 року до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ стягувачем корпорацією «Верітас» подано заяву про прийняття до виконання виконавчого листа, згідно якого місце роботи боржника ОСОБА_1 компанія «Libero Design», розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, просп. Гагаріна, 74.

Постановою державного виконавця Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 16.07.2015 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа з тих підстав, що виконавчий документ предявлено не за місцем виконання згідно виконавчого документу боржника, який мешкає: м. Вінниця, вул. Київська, 146/90, що не відноситься до території Бабушкінського району.

Однак, на думку суду, така відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження, є порушенням прав заявника (стягувача у виконавчому провадженні).

При цьому суд виходить з наступного. Суд вважає, що скаржником не пропущено десятиденний строк оскарження, оскільки постанова державного виконавця датується 16.07.2015 року. Як вказує скаржник він отримав копію постанови 21.07.2015 року, що не спростовано іншими особами, до суду звернувся 31.07.2015 року згідно поштового відправлення.

Відповідно до ст. 8 ОСОБА_2 України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. ОСОБА_2 України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі ОСОБА_2 України гарантується.

Статтею 13 ОСОБА_2 України визначено, що держава забезпечує захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання, соціальну спрямованість економіки. Усі суб'єкти права власності рівні перед законом.

Відповідно до статті 55 ОСОБА_2 України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Статтею 124 ОСОБА_2 України визначено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Стаття 129 ОСОБА_2 України визначає основні засади судочинства. Згідно зазначеної норми Закону, одним із засад судочинства є обов'язковість рішень суду ( п. 9 ч. 2 ст. 129 ОСОБА_2 України).

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» визначено поняття «обовязковість судових рішень»: Судове рішення, яким закінчується розгляд справи в суді, ухвалюється іменем України. Судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Разом з тим, відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» - виконавче провадження - це завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окрім того, вирішуючи справу «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини в п. 43 дійшов наступного висновку: «Суд наголошує, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. Таким чином, ця стаття проголошує "право на суд", одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов'язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Було б незрозуміло, як би стаття 6 детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі, а саме: справедливий, публічний і швидкий розгляд, і, водночас, не передбачала виконання судових рішень. Якщо тлумачити статтю 6 як таку, що стосується виключно доступу до судового органу та судового провадження, то це могло б призводити до ситуацій, що суперечать принципу верховенства права, який договірні держави зобов'язалися поважати, ратифікуючи Конвенцію. Отже, для цілей статті 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Також, як зазначив Конституційний Суд України в пункті 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012, за практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невідємна частина судового розгляду (Рішення у справі "Шмалько проти України" від 20 липня 2004 року). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Отже, виконавче провадження це завершальна стадія судового провадження, тому відмова державного виконавця у відкритті виконавчого провадження в даному випадку позбавляє стягувача можливості реалізувати своє право на судовий захист.

Ст. 20 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна. У разі якщо боржник є юридичною особою, то виконання провадиться за місцезнаходженням його постійно діючого органу або майна. Право вибору місця виконання між кількома органами державної виконавчої служби, що можуть вчиняти виконавчі дії з виконання рішення на території, на яку поширюються їх функції, належить стягувачу.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд доходить до висновку, що застосування державним виконавцем п. 4 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», в якому визначено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у випадку пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення, є невірним.

Разом з тим, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 11 «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну.

Отже, суд вважає, що державним виконавцем не були використані в повній мірі права, надані Законом України «Про виконавче провадження», що призвело до незаконності винесеної постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження.

При вирішенні питання про задоволення вимоги корпорації «Верітас» щодо зобовязання державного виконавця прийняти необхідні заходи до виконання вказаного рішення суду у відповідності з вимогами закону та забезпечити прийняття до виконання виконавчого документу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Приймаючи до уваги, що строк предявлення даного виконавчого листа не закінчився, виконавчий лист відповідає вимогам щодо виконавчого документа, встановленими ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», предявлений до відповідного органу державної виконавчої служби, а також той факт, що державним виконавцем неправомірно було відмовлено у відкритті виконавчого провадження по примусовому виконанню даного виконавчого листа, суд вважає за необхідне дану вимогу задовольнити, враховуючи також, що державним виконавцем відмовлено у відкритті лише з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», та зобовязати ВДВС, а не начальника, прийняти необхідні заходи до виконання вказаного рішення суду у відповідності з вимогами закону та забезпечити прийняття до виконання виконавчого документу. Крім того, зазначення конкретної особи (начальника ВДВС ОСОБА_3, як вказує стягував) не може сприяти повноцінному захисту порушених прав скаржника у разі відсутності цієї особи на роботі або на посаді на час предявлення цієї ухвали до ВДВС.

Водночас суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги стягувача щодо визнання неправомірними дій начальника Бабішкінського ВДВС ОСОБА_3 з наступних міркувань. Ч. 1 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» вказує, що контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби. Разом з тим стягувачем не надано доказів того, що ним оскаржувалась незаконна постанова до начальника, а скаржник звернувся безпосередньо до суду. Крім того, предметом судового розгляду є визнання неправомірною та скасування постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 16.07.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 8, 13, 55, 124, 129 ОСОБА_2 України, Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Скаргу задовольнити частково.

Постанову державного виконавця Бабушкінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_4 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 16.07.2015 року (ВП № 48157871) визнати протиправною та скасувати.

Зобовязати Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області прийняти необхідні заходи до виконання рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 березня 2014 року у відповідності з вимогами закону та забезпечити прийняття до виконання виконавчого документу до примусового виконання виконавчий листа, виданого Вінницьким міським судом Вінницької області в справі № 127/1885/14ц відносно боржника ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя