19.10.2015 Єдиний унікальний № 371/1656/15-ц
Миронівський районний суд Київської області
Провадження № 2/371 / 559 /15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 жовтня 2015 року м. Миронівка

Миронівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Поліщука А.С.,

при секретарі Харченко І.С.,

за участі

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, зареєстрованого 26 грудня 1991 року Маслівською сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області, актовий запис № 13, між ним та його жінкою ОСОБА_2. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають.

Позивач обґрунтував свої позовні вимоги тим, що його дружина фактично має стосунки з іншим чоловіком протягом двох років. З 2012 року з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Наміру зберігати сімю він не має, а тому просив розірвати укладений шлюб.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні визнала позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Зясувавши позиції сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без зясування обставин справи.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 грудня 1991 року, що підтверджується свідоцтвом про укладенням шлюбу серії IV-БК № 359241, виданим 26 грудня 1991 року Маслівською сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області, актовий запис № 13.

Розглядаючи спір про розірвання шлюбу, суд повинен виходити з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сімю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків.

Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Сторони не мають наміру зберігати шлюб, у звязку із втратою взаємної любові та поваги, почуття сімейної єдності.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин і звернення позивача до суду є те, що між сторонами фактично не існує сімейних стосунків. Відповідач протягом двох років має стосунки з іншим чоловіком. Між сторонами втрачено почуття любові та поваги одне до одного, сторони наміру примирятися не мають, шлюб сторін носить формальний характер.

Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено підстави припинення шлюбу, зокрема, припинення шлюбу шляхом розірвання.

Згідно з ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Частиною 2 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з даним позовом, наполягає на розірванні шлюбу.

Приймаючи до уваги відсутність згоди як позивача так і відповідача на примирення, згоду сторін на розірвання шлюбу, проживання сторін окремо одна від одної, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, суд вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, внаслідок чого позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

В судовому засіданні відповідач вказала, що після реєстрації розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Майборода».

Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, ст. ст. 104, 105, 109-114 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57- 60, 64, 88, 174, 179, 208, 209, 212 215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити.

2.Розірвати шлюб між ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_1) та ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Тарасенко) ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2), зареєстрований 26 грудня 1991 року Маслівською сільською радою народних депутатів Миронівського району Київської області під актовим записом № 13.

3.Після розірвання шлюбу залишити відповідачу прізвище «Майборода».

4.Шлюб припиняється у день набрання цим рішенням законної сили.

5.Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, 487 гривень 20 копійок понесених ним судових витрат.

6.Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Миронівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

7.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_4

Згідно з оригіналом

Суддя А.С. Поліщук