ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/7827/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"21" жовтня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кириченко Н.О.,

при секретарі Олійник М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки з відстрочкою виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ :

Позивач - ПАТ «Альфа Банк» звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 03.05.2007 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк», та відповідачем - ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 800000242, за яким позичальнику було надано кредит в сумі 167 500,00 доларів США, зі сплатою 12,25 % річних за користування кредитом, на строк до 03.04.2022 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором іпотекодавець ОСОБА_2 передала в іпотеку нерухоме майно - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 74,90 кв.м., про що сторони уклали Іпотечний договір № 800000242-И від 03.05.2007 року.

Через неналежне виконання позичальником умов кредитного договору утворилася прострочена заборгованість, яка станом на 03.05.2015 року складає 10 346 115,59 грн. і включає: заборгованість по основному боргу кредиту в сумі 139 092,17 доларів США, що еквівалентно 2 927 449,53 грн., заборгованість по відсоткам - 81 775,39 доларів США, що еквівалентно 1 721 112,90 грн., та пеню за прострочення сплати заборгованості в сумі 270 708,35 доларів США, що еквівалентно 5 697 553,16 грн.

Враховуючи умови Іпотечного договору (п.п. 6.1, 6.2), положення статей 3, 12, 33 Закону України «Про іпотеку», позивач просить в рахунок погашення наявної заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, оскільки письмова вимога про необхідність погашення відповідачем заборгованості не була останньою задоволена.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, щодо ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час, місце та дату слухання справи повідомлялася належним чином за адресою реєстрації місця проживання, про причини неявки суду не повідомила, тому суд ухвалив розглядати справу у її відсутність на підставі наявних у матеріалах справи доказів з ухваленням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини справи.

Згідно наданих суду доказів, судом встановлено, що 03.05.2007 року між ЗАТ «Альфа Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 800000242, за яким позичальнику було надано кредит в сумі 167 500,00 доларів США, зі сплатою 12,25 % річних за користування кредитом, на строк до 03.04.2022 року. 02.03.2009 року сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень №1 до кредитного договору № 800000242 від 03.05.2007 року. 03.12.2010 року сторонами укладено договір про внесення змін та доповнень №2/800030026 до вищевказаного кредитного договору.

З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитним договором 03.05.2007 року між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2 було укладено Договір іпотеки № 800000242-И. Договір посвідчено приватним нотаріусом КМНО Ничипоренко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 259. 02.03.2009 року та 03.12.2010 року до вказаного Іпотечного договору були внесені зміни та доповнення.

Згідно даного договору іпотекодавець передав в іпотеку майно - трикімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 74,90 кв.м., житловою площею 43,50 кв.м.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору, утворилася заборгованість, яка станом на 03.05.2015 року складає 10 346 115,59 грн. і включає: заборгованість по основному боргу кредиту в сумі 139 092,17 доларів США, що еквівалентно 2 927 449,53 грн., заборгованість по відсоткам - 81 775,39 доларів США, що еквівалентно 1 721 112,90 грн., та пеню за прострочення сплати заборгованості в сумі 270 708,35 доларів США, що еквівалентно 5 697 553,16 грн.

У зв'язку з виникненням заборгованості, відповідачу 22.07.2015 року була направлена письмова вимога, в якій повідомлялась про необхідність погашення заборгованості і зазначалося, що у разі невиконання вимог, буде розпочато процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки. Однак заборгованість за кредитним договором не погашена.

Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно з п.п. 6.1 договору іпотеки, у випадках порушення Іпотекодавцем зобов'язань за договором, Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення, оформлене відповідно до вимог Закону України «Про іпотеку». Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, він вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Пунктом 38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» роз'яснено, що резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

03.06.2014 року прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який на час розгляду справи є чинним.

Згідно положень даного Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.

Таким чином, суд вважає за необхідним в порядку ст. 217 ЦПК України застосувати вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та на час дії даного Закону відстрочити виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 3 654,00 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 11, 12, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст.10, 57- 60, 88, 212-215, 217, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки з відстрочкою виконання рішення суду - задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості у розмірі 10 346 115,59 грн. за кредитним договором № 800000242 від 03.05.2007 року, укладеного між ЗАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 74,90 кв.м., житловою площею 43,50 кв.м., встановивши спосіб реалізації предмету іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження за початковою ціною встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид нерухомого майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

За рахунок коштів, отриманих від реалізації у встановленому порядку заставного майна, задовольнити вимоги Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» про стягнення заборгованості в розмірі 10 346 115,59 грн. та про стягнення судового збору в розмірі 3 654,00 грн.

Відстрочити виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Заочне рішення може бути переглянуте Дарницьким районним судом м. Києва за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

Суддя: