справа № 166/1319/15-ц
провадження №6/166/89/15
УХВАЛА

іменем України

20 жовтня 2015 року смт. Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі головуючого - судді Свистун О.М., за участю секретаря Заєць Н.П.,

розглянувши справу за поданням начальника відділу Державної виконавчої служби Ратнівського районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 (далі - ВДВС) про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,

встановив :

Начальник ВДВС Ратнівського РУЮ ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням, у якому просить винести ухвалу про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до сплати ним 1020 грн штрафу на користь держави згідно із постановою ВДАІ від 16.07.14.

Вказав, що постанову про відкриття виконавчого провадження від 08.06.15, якою боржнику було запропоновано в добровільному порядку сплатити штраф, останній за зареєстрованим місцем проживання, вказаним у виконавчому документі, с.Кортеліси Ратнівського району не отримав, оскільки у цьому населеному пункті не проживає, місце його фактичного проживання невідоме. Однак, незважаючи на це, ОСОБА_2 у силу ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження», на думку ініціатора подання, вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження.

Вважає, що про намір ухилитися від виконання рішення свідчать факти неодноразового перетину боржником державного кордону України.

Заявник просив справу розглянути у відсутності представника ВДВС.

Дослідивши матеріали подання та виконавчого провадження, суд приходить до висновку, що подання до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

У силу статті 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Згідно із п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду і вїзду в Україну громадян України громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Аналіз даних правових норм дає можливість зробити висновок про те, що тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх на це підстав.

Судом установлено, що ВДВС Ратнівського районного управління юстиції 08 червня 2015 року щодо боржника ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження з виконання постанови ВДАІ з обслуговування Ратнівського району від 16.07.14 про стягнення на користь держави 1020 грн штрафу.

Вказане виконавче провадження постановою від 16.06.15 обєднано з виконавчим провадженням з виконання постанови Ратнівського районного суду №166/882/14-п від 25.07.14 про стягнення 36,54 грн судового збору до зведеного провадження №ЄДРВП 48018232.

Постанови про відкриття згаданих виконавчих проваджень, у тому числі виконавчого провадження, в межах якого предявлено подання, надсилалися боржнику за зареєстрованим місцем його проживання, що вказане у виконавчих документах, - с.Кортеліси Ратнівського району. Однак вказані постанови ОСОБА_2 вручені не були за відсутністю адресата за зареєстрованим місцем проживання. Факт такої відсутності стверджується довідкою Кортеліської сільської ради від 17.06.15 №129.

За таких обставин слушним є твердження начальника ВДВС з посиланням на ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» про те, що боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Вказаний факт надає можливість державному виконавцю вчиняти передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі дії.

Однак, враховуючи, що обмеження особи у праві виїзду за межі держави є винятковим заходом обмеження її особистої свободи, відтак підстави для цього повинні бути достатніми і переконливими.

Відповідно до ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб.

Проте матеріали зведеного виконавчого провадження не містять жодного доказу про повідомлення ОСОБА_2 про такі обовязки та наслідки їх невиконання.

Державний виконавець обґрунтовував вимоги численними фактами перетину ОСОБА_2 державного кордону України, що стверджено листом Головного центру обробки спеціальної інформації ДПС України від 01.10.15.

Однак такі доводи, на думку суду, з огляду на встановлене судом неповідомлення ОСОБА_2 про його обовязки як боржника, за відсутності відомостей про мету перетину кордону, є недостатніми для підтвердження факту цілеспрямованого ухилення останнього від виконання постанови ВДАІ.

Крім цього, не свідчить про ухилення від виконання виконавчого документа неповідомлення ОСОБА_2 свого дійсного місця проживання, оскільки доказів на підтвердження того, що останній проінформований про такий його обовязок заявником не надано, що не позбавляє державного виконавця в силу ст..40 Закону України «Про виконавче провадження» оголосити його розшук.

За таких обставин, передбачені законом підстави для застосування до ОСОБА_2 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Керуючись ст.ст.14, 60, 217, 377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України Про порядок виїзду з України та виїзду в Україну громадян України, ст.12, 31 Закону України Про виконавче провадження, суд

ухвалив:

У задоволенні подання начальника відділу Державної виконавчої служби Ратнівського районного управління юстиції у Волинській області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Ратнівський районний суд шляхом подачі в 5 - денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційних скарг.

Головуючий - підпис

З оригіналом згідно

Суддя Ратнівського

районного суду ОСОБА_3