АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1493/15Головуючий по 1 інстанції
Доповідач в апеляційній інстанції
27 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:
ГловуючогоНерушак Л. В.
СуддівДемченка В. А. Демченка В. А. , Міщенка С. В. Міщенка С. В.
при секретаріВосколович-Литвин Ж. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою ,-
в с т а н о в и л а :
12 серпня 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що на підставі свідоцтва про спадщину та договору дарування, вона є власником будинку АДРЕСА_2.
Згідно даних Державного акту на право приватної власності на землю від 14 березня 2012 року ОСОБА_6 належить на праві приватної власності земельна ділянка площею 902,5 кв. м. за вказаною адресою. Відповідач ОСОБА_7 є власником будинку АДРЕСА_1 та суміжної земельної ділянки. В кінці 2007 року відповідач почала встановлювати між їхніми земельними ділянками бетонну огорожу, трьохметрової висоти, змістивши огорожу по усій суміжній межі, захопивши частину її земельної ділянки.
Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 12 квітня 2012 року зобов'язано ОСОБА_7 привести огорожу між земельними ділянками відповідно до вимог п.2.113 СНиП 3.03.01-87 «Несучі і огороджуючі конструкції». В результаті виконання вказаного рішення суду, ОСОБА_7 встановила огорожу по межі між домоволодіннямАДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 з порушенням вимог державних будівельних норм та правил. За замовленням позивача 16 квітня 2014 року судовим експертом було проведено будівельно-технічне дослідження на предмет встановлення дотримання вимог державних будівельних норм та нормативних документів, чинних в галузі будівництва при встановленні огорожі по межі між вищезазначеними домоволодіннями.

Згідно даних висновку експерта спірна огорожа перебуває у аварійному стані, що може привести до її руйнування, падіння плит з висоти і загрожує життю мешканців домоволодіння АДРЕСА_2.

В зв'язку з порушенням своїх прав з боку відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_6 для їх захисту, звернулася до суду з даним позовом та просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою домоволодіння АДРЕСА_2 шляхом зобов'язання ОСОБА_7 знести збудовану нею бетонну огорожу по межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_7 знести частину бетонної огорожі по межі між домоволодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 у межах від т.4 до т.5, від т.5 до т.6, від т.6 до т.7 від т.7 до т.8 плану встановлення меж додатку № 1 до висновку експертного дослідження № 06-14 від 22 квітня 2014 року та схеми № 1 висновку експерта № 24/СЕ-14 від 20 лютого 2015 року.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2015 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 24 квітня 2015 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_6 задоволено та зобов'язано ОСОБА_7 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_2 шляхом знесення належної їй бетонної огорожі по межі між будинколодіннями АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1.

28 вересня 2015 року на адресу апеляційного суду надійшла заява від ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у даній справі, в якій вона посилається на те, що при ухваленні рішення, ні суд першої інстанції, ні суд другої інстанції не вирішили питання про судові витрати, які понесені нею при розгляді справи, і які складаються із сплаченого судового збору, витрат на проведення експертного висновку та витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи. Просила суд апеляційної інстанції ухвалити додаткове рішення у вказаній справі та стягнути з ОСОБА_7 на її користь судові витрати, а саме: судовий збір сплачений нею до суду 1-ї інстанції - 243,60 грн., другої інстанції - 121,80 грн., за експертний висновок - 700 грн., за висновок судової будівельно-технічної експертизи - 3075 грн., а всього 4140,40 грн.

Сторони про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується даними рекомендованих судових повісток про вручення. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до апеляційного суду не надходило.

Заслухавши думку представника ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_8, яка підтримує заяву про ухвалення додаткового рішення, колегія суддів вважає, що заява підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступних підстав.

Пунктом 4 частини 1 статті 220 ЦПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 215 ЦПК України та роз'яснень, що містяться у п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у резолютивній частині рішення повинно бути зазначено про розподіл судових витрат відповідно до ст.88 ЦПК України.

Згідно роз'яснень ч. ч. 1 та 3 п. 20 вказаної постанови Пленуму додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст. 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Частиною 5 статті 88 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

В пункті 37 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вказано, що якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат згідно з правами, передбаченими статтею 88 ЦПК.

У разі якщо з певних причин у цих випадках суд вищої інстанції не змінив рішення суду в частині розподілу судових витрат, це питання вирішується цим судом на підставі статті 220 ЦПК або судом першої інстанції, який розглянув справу, за заявою заінтересованої особи.

Як зазначено в п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або, наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також із власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Проте якщо під час розгляду справи докази на підтвердження понесених судових витрат суду не надавалися, то додаткове рішення щодо розподілу цих судових витрат ухвалюватися не може і в задоволенні такої заяви має бути відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 28 липня 2015 року, яким скасовано рішення суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, позов ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою задоволено повністю. Однак, при ухваленні судом першої та апеляційної інстанції вказаного рішення не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Як вбачається із матеріалів справи позивачем ОСОБА_6 при подачі позовної заяви було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн., а при подачі апеляційної скарги сплачено судовий збір в розмірі 121,80 грн., що підтверджується даними квитанції про оплату 4236.1049.3 від 31 липня 2014 року та квитанції про оплату 0.0.382502909.1 від 08 травня 2015 року.

Проте, в своїй заяві про ухвалення додаткового рішення ОСОБА_6 також просить стягнути з відповідача 700 грн. за експертний висновок та 3075 грн. за висновок судової будівельно-технічної експертизи, додаючи копію меморіального ордеру № 11230005 від 20 лютого 2015 року на суму 3075 грн., та квитанцію до прибуткового касового ордера № 199 від 24.04. 2014 року про сплату 700 грн. ПП ОСОБА_9, які належним чином не завірені, оригіналів їх не надано суду. Дані письмові докази про оплату судових витрат за проведення дослідження та судової експертизи ОСОБА_6 вказано і надано в додатку до заяви про ухвалення додаткового рішення, які подані до суду апеляційної після ухвалення рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що дані вимоги ОСОБА_6 про стягнення судових витрат за проведення експертизи та експертного дослідження не підлягають до задоволення, оскільки вищезазначені квитанції відсутні в матеріалах справи, позивачем та її представником не були подані до ухвалення рішення судом, а тому не можуть бути підставою для задоволення заяви в повному обсязі про судові витрати при ухваленні додаткового рішення суду.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення заяви ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, в зв'язку із чим необхідно стягнути із відповідача ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 документально підтвердженні судові витрати, які складаються із судового збору в сумі 365,40 грн., а саме: за подання до суду позовної заяви в розмірі 243,60 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 220, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів , -

в и р і ш и л а :

Заяву ОСОБА_6 про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Ухвалити додаткове рішення у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою в частині стягнення судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 судові витрати, які складаються із судового збору за подання до суду позовної заяви в розмірі 243,60 грн. та за подання апеляційної скарги в розмірі 121,80 грн., всього 365, 40 грн.

В решті задоволення заяви про стягнення судових витрат відмовити.

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :