УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк», приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Гурцуські-Торжаш Вікторії Ласлівни, третя особа - мале підприємство «Нова», про зобов'язання вчинити певні дії та зняття заборони на відчуження нерухомого майна, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому просила: зобов'язати публічне акціонерне товариство «ВіЕс Банк» (далі - ПАТ «ВіЕс Банк») видати: лист іпотекодержателя про повне виконання боржником своїх зобов'язань за кредитним договором; заяву іпотекодержателя про повне виконання боржником своїх зобов'язань за основним договором; заяву про вилучення обтяження об'єкта нерухомого майна; примірники правочинів, що містять запис про накладення заборони, зобов'язати приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. зняти заборону відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену згідно іпотечного договору від 17 жовтня 2007 року та договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня 2012 року.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що 17 жовтня 2007 року між малим підприємством «Нова» та відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», яке в подальшому було перейменовано в публічне акціонерне товариство «Фольксбанк», а потім в ПАТ «ВіЕс Банк» (далі - Банк) було укладено кредитний договір (з наступними змінами), який забезпечено іпотечним нерухомим майном, згідно умов, укладеного 17 жовтня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», малим підприємством «Нова», майновими поручителями (іпотекодавцями): ОСОБА_11; ОСОБА_12; ОСОБА_6, ОСОБА_10, іпотечного договору, за яким майнові поручителі передали в іпотеку належну їм трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 зазначила, що боржником у повному обсязі виконано кредитні зобов'язання, однак, на неодноразові звернення боржника та позивача, Банк відмовляється видати довідку про погашення кредиту, а нотаріус, через відсутність довідки, відмовляє у знятті заборони на відчуження квартири, чим порушуються права позивача на управління та розпорядження належним їй іпотечним майном. Посилаючись на дані обставини, ОСОБА_6 просила суд задовольнити позов.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2015 року, позов задоволено.

Зобов'язано ПАТ «ВіЕс Банк» видати по кредитному договору від 17 жовтня 2007 року та додатковій угоді № 5 від 03 жовтня 2012 року, а також іпотечному договору від 17 жовтня 2007 року і договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня 2012 року - лист іпотекодержателя про повне виконання боржником малим підприємством «Нова» в особі ОСОБА_11 зобов'язань за основним договором; заяву іпотекодержателя про повне виконання боржником малим підприємством «Нова» в особі ОСОБА_11 своїх зобов'язань за основним договором; заяву про вилучення обтяження нерухомого майна та примірники правочинів, що містять запис про накладення заборони.

Зобов'язано приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л. зняти заборону на відчуження квартири АДРЕСА_1, накладену згідно іпотечного договору від 17 жовтня 2007 року та договору про внесення змін до іпотечного договору від 05 жовтня 2012 року.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ВіЕс Банк» просить скасувати рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2015 року і ухвалити у справі нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи у справі судове рішення про задоволення позову у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з його доведеності та обґрунтованості.

Апеляційним судом перевірялася законність та обґрунтованість рішення міськрайонного суду лише в частині задоволення позовних вимог до ПАТ «ВіЕс Банк». В частині позову до приватного нотаріуса Мукачівського міського нотаріального округу Герцускі-Торжаш В.Л., рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалося.

З матеріалів справи вбачається, що 17 жовтня 2007 року між малим підприємством «Нова» та відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк» було укладено кредитний договір, згідно умов якого Банк відкрив позичальнику мультивалютну кредитну лінію на суму 100 тис. доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 12, 5% річних, з кінцевим терміном погашення 16 жовтня 2012 року.

03 жовтня 2012 року між малим підприємством «Нова» та правонаступником відкритого акціонерного товариства «Електрон Банк» - публічним акціонерним товариством «Фольксбанк» було укладено додаткову угоду до вказаного вище кредитного договору, за умовами якої банк відкрив позичальнику моновалютну кредитну лінію в розмірі 19 800 доларів США, а позичальник зобов'язався сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 11,5 % річних та повернути кредит до 16 жовтня 2014 року.

Для забезпечення виконання вказаних вище кредитних зобов'язань малого підприємства «Нова» за кредитним договором від 17 жовтня 2007 року, того ж дня між відкритим акціонерним товариством «Електрон Банк», як іпотекодержателем, малим підприємством «Нова», як боржником, та іпотекодавцями: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_6, ОСОБА_10, було укладено іпотечний договір, згідно якого майнові поручителі передали Банку в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1.

05 жовтня 2012 року сторони вказаного вище іпотечного договору уклали договір про внесення змін до нього, які зумовлені укладенням додаткової угоди між банком та позичальником до основного кредитного договору, згідно вказаної вище додаткової угоди до кредитного договору від 03 жовтня 2012 року.

12 вересня 2013 року директор малого підприємства «Нова» ОСОБА_11 звертався до Банку із заявами, у яких просив надати йому довідку про повне погашення кредиту за кредитним договором, свідоцтво про право власності, а також зняти заборону на відчуження переданої в іпотеку квартири (а. с. 8, 9), посилаючись на повне виконання кредитних зобов'язань.

07 жовтня 2013 року ОСОБА_6 звернулася до Банку з заявою про видачу довідки про повне погашення заборгованості за кредитним договором та документів необхідних для зняття заборони на відчуження квартири (а. с. 10).

11 листопада 2013 року Банк відмовив позивачеві у наданні довідки про відсутність боргу, з тих підстав, що один з іпотекодавців - ОСОБА_11 є поручителем по іншим кредитам і відповідає всім своїм майном по зобов'язанню третіх осіб, як солідарний боржник, а також за вказаним вище кредитним договором рахується борг у вигляді пені в розмірі 1 119 грн 97 коп. та несплаченої щомісячної комісії за підтримку кредиту в розмірі 381 грн 80 коп. (а. с. 125).

За загальними правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При розгляді справи судами встановлено, що кредитний борг у вигляді вказаної вище Банком пені в розмірі 1 119 грн 97 коп. та несплаченої щомісячної комісії за підтримку кредиту в розмірі 381 грн 80 коп., позичальником - малим підприємством «Нова» було сплачено у повному обсязі 15 листопада 2013 року і того ж дня кошти отримано відповідачем.

Відповідачем нарахована зазначена кредитна заборгованість у зв'язку з діями Банку по скеруванню таких коштів на погашення іншого кредиту, що не передбачено Законом та умовами кредитного договору з наступними змінами до нього.

Встановивши такі обставини, суди попередніх інстанцій дійшли висновку про повне виконання позичальником кредитних зобов'язань, що з урахуванням положень ст. 1054 ЦК України свідчить про обґрунтованість позову в частині зобов'язання ПАТ «ВіЕс Банк» видати відповідні документи.

Повністю з такими висновками погодитися не можна.

Обґрунтовуючи вимоги касаційної скарги, заявник посилається на те, що висновки судів попередніх інстанцій про відсутність у позичальника кредитної заборгованості саме у зв'язку з діями Банку по скеруванню перерахованих коштів на погашення іншого кредиту, не відповідають дійсності, оскільки п. 3.3. додаткової угоди № 5 до кредитного договору від 03 жовтня 2012 року передбачено право Банку самостійно визначати приорітетність списання заборгованості між кредитними договорами, укладеними з малим підприємством «Нова». Наразі вбачається, що існує ще 3 непогашених відповідних кредитних договори.

Дані обставини мають значення для встановлення характеру правовідносин між сторонами спору та правильного вирішення спору, оскільки дії по зняттю заборони на відчуження іпотечного майна є похідними від погашення позики (кредиту) та припиненню іпотечного договору (ст. 74 Закону України «Про нотаріат»).

Апеляційний суд, залишаючи без змін рішення суду першої інстанції, з урахуванням наведеного вище, не виконав у повній мірі вимог ст. 303 ЦПК України, не спростував доводи Банку, викладені у апеляційній скарзі, щодо наявності непогашеної кредитної заборгованості та безпідставність даного позову, не дослідив належним чином умов кредитного договору та передчасно дійшов висновків про обґрунтованість позову.

Порушення апеляційним судом норм ст. 303 ЦПК України призвело до ухвалення судового рішення, яке законним і обґрунтованим визнати неможна, а тому, з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України, оскаржуване в касаційному порядку судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
Судді:В.С. Висоцька В.М. Колодійчук О.В. Умнова І.М. Фаловська