Провадження № 2/712/2/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К РА Ї Н И

03 квітня 2015 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Романенко В.А.

при секретарі - Таран А.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа: Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи: ОСОБА_3 про стягнення боргу, посилаючись на те, що в рамках укладеної генеральної кредитної угоди № 010/02-2/258-08/г від 18.02.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та СПД-ФО ОСОБА_3 14.04.2008 року між позивачем та СПД-ФО ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 010/02-2-258/02-08 на суму 200000,00 грн. строком до 13.04.2009 року зі сплатою 20% річних за користування кредитними коштами та з погашенням відповідно до графіка погашення.

Відповідно до п. 3.7 кредитного договору позичальник зобов'язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до графіка погашення заборгованості. Позичальником порушуються умови повернення кредитних коштів, сплати відсотків визначені умовами кредитного договору та додатковими угодами до нього.

Згідно п. 4.3 кредитного договору у випадку порушення позичальником умов договору кредитор має право виконання боржником своїх боргових зобов'язань незалежно від їх строку настання.

26.03.2009 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 1, якою було змінено відсоткову ставку та складено новий графік повернення кредитних коштів.

30.06.2009 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 2, якою було змінено графік повернення кредитних коштів.

29.09.2009 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 3, якою було встановлено кредитні канікули з 01.08.2009 року до 01.03.2010 року.

30.06.2010 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 4, якою було змінено графік повернення кредитних коштів.

У порушення норм закону та умов договору третя особа зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 01.10.2013 року за ОСОБА_3 рахується заборгованість за кредитом в сумі 60520,20 грн., заборгованість за відсотками в сумі 68103,74 грн., а всього - 128623,94 грн.

В забезпечення виконання умов кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 від 14.04.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 010/02-2/258-09 п від 30.06.2009 року за яким відповідач поручився за виконання кредитних зобов'язань третьою особою.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник.

Просять суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором № 010/02-2/258/02-08 від 14.04.2008 року стягнути з ОСОБА_2 борг за кредитом в сумі 128623,94 грн. Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати в сумі 1286,23 грн.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропущенням строку звернення до суду, про що заявив у своїх запереченнях проти позову від 24 грудня 2014 року.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, з заявами та клопотаннями до суду не звертався.

Заслухавши пояснення та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства:

У силу ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, щов рамках укладеної генеральної кредитної угоди № 010/02-2/258-08/г від 18.02.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та СПД-ФО ОСОБА_3 14.04.2008 року між позивачем та СПД-ФО ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 010/02-2-258/02-08 на суму 200000,00 грн. строком до 13.04.2009 року зі сплатою 20% річних за користування кредитними коштами та з погашенням відповідно до графіка погашення.

Відповідно до п. 3.7 кредитного договору позичальник зобов'язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату відсотків відповідно до графіка погашення заборгованості. Позичальником порушуються умови повернення кредитних коштів, сплати відсотків визначені умовами кредитного договору та додатковими угодами до нього.

Згідно п. 4.3 кредитного договору у випадку порушення позичальником умов договору кредитор має право виконання боржником своїх боргових зобов'язань незалежно від їх строку настання.

26.03.2009 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 1, якою було змінено відсоткову ставку та складено новий графік повернення кредитних коштів.

30.06.2009 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 2, якою було змінено графік повернення кредитних коштів.

29.09.2009 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 3, якою було встановлено кредитні канікули з 01.08.2009 року до 01.03.2010 року.

30.06.2010 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 було укладено додаткову угоду № 4, якою було змінено графік повернення кредитних коштів.

В забезпечення виконання умов кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 від 14.04.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 010/02-2/258-09 п від 30.06.2009 року за яким відповідач поручився за виконання кредитних зобов'язань третьою особою.

Відповідно до п. 3.1 договору поруки у випадку невиконання боржником всіх або окремих взятих на себе зобов'язань за кредитним договором поручитель несе солідарну відповідальність за виконання боргових зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно наданого представником позивача розрахунку суми позову про стягнення заборгованості по кредитному договору № 010/02-2-258/02-08 від 14.04.2008 року, Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 порушив умови кредитного договору, внаслідок чого утворились заборгованість, яка станом на 01.10.2013 року становила 128623,94 грн.: за кредитом в сумі 60520,20 грн., заборгованість за відсотками в сумі 68103,74 грн.

Цим же розрахунком стверджено, що платежі за вказаним кредитним договором, зокрема на погашення тіла кредиту, суб'єктом підприємницької діяльності - ОСОБА_3 не вносились взагалі. Внесення коштів на погашення кредиту, які відображені в розрахунку - це кошти від реалізації майна позичальника, які були розподілені самим банком. Таким чином відомостей про погашення кредиту відповідачами банк не надав.

У відповідності до останньої укладеної додаткової угоди № 4 від 30.06.2010 року до кредитного договору № 010/02-2/258/02-08 від 14.04.2008 року встановлено графік погашення кредитної заборгованості з кінцевим терміном погашення 01.12.2010 року.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України право, надіславши 11 січня 2011 року претензію, у тому числі і поручителю, про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів.Однак, дана претензія відповідачем ОСОБА_2 отримана не була, оскільки адресована за адресою: АДРЕСА_1, а відповідно до відомостей сектора адресно-довідкової роботи Управління Державної міграційної служби України в Черкаській області від 13.11.2013 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Крім того, в договорі поруки № 010/02-2/258-09п від 30 червня 2009 року вказано поручитель - ОСОБА_2, яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 та в реквізитах сторін також вказано ОСОБА_2 адреса: АДРЕСА_1.

У силу ст. 253, ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Перебіг позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Як вбачається із ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність становить три роки.

Згідно із ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями із визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається із спливом строку виконання.

Відповідно до викладеної у постановах Верховного Суду України від 06.11.13 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі 6-20цс14 правової позиції, яка в силу ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування, у випадку неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Із врахуванням викладеної правової позиції Верховного Суду України початок позовної давності для цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

З останнього графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 01 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

За наведених обставин з огляду на неповідомлення Банком поважних причин пропуску строку позовної давності порушене право позивача захисту не підлягає.

Більш того, згідно із ст. 553 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора.

Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України).

Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя.

Таким чином, у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як уже встановлено судом з останнього графіка погашення кредиту, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 01 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до статті 261 ЦК України починається перебіг позовної давності для вимог до боржника та обрахування встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку для пред'явлення вимог до поручителя.

У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Таким чином, шестимісячний строк для пред'явлення вимоги Банку до поручителів повинен обраховуватись з дня настання строку виконання кожного із чергових щомісячних платежів, а оскільки строк останнього такого платежу взагалі не настав з моменту укладення кредитного договору - 14.04.2008 року, тому на час розгляду справи в суді у даному випадку підлягає застосуванню частина четверта статті 559 ЦК України.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Про необхідність пред'явлення саме позову до поручителя про стягнення кредитної заборгованості у передбачений ч.4 ст. 559 ЦК України строк, а не претензійної вимоги в позасудовому порядку про дострокове повернення кредитних коштів, як це вчинив банк 11.01.2011 року, свідчить правовий висновок Верховного Суду України від 17 вересня 2014 року у справі № 6-53 цс 14.

Таким чином, закінчення передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права банку на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя ОСОБА_2

У відповідності до ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Таким чином, приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд враховує рішення Верховного Суду України при вирішенні справ предметом яких були аналогічні правовідносини, зокрема:

- у правовому висновку від 19.09.2014 року у справі № 6-53цс14 про стягнення заборгованості за кредитним договором, у якому зазначено, що, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України, слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено у судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто упродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або із дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі, якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

- правовій позиції від 21 січня 2015 року у справі № 6-190цс14 предметом якої був спір щодо визнання поруки припиненою, у якій вказано, що пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.

За наведених обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову, з підстав закінчення строку, встановленого частиною четвертою статті 559 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 111, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 251-253, 256, 257, 261, 267, 526, 553, 554, 559, 625, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2, третя особа: Суб'єкт підприємницької діяльності - фізична особа ОСОБА_3 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: