Головуючий суду 1 інстанції - Фастовець В.М.
Доповідач - Стахова Н.В.
Справа № 415/978/15-ц
Провадження № 22ц/782/565/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«22» жовтня 2015 року м.Сєвєродонецьк

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Луганської області у складі:

головуючого Стахової Н.В.

суддів: Карайван Т.Д., Кострицького В.В.

за участю секретаря Коротенко С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Апеляційного суду Луганської області в м. Сєвєродонецьку Луганської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Лисичанського міського суду Луганської області із позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

03 вересня 2015 року рішенням Лисичанського міського суду Луганської області позовні вимоги ОСОБА_3 були задоволені повністю та шлюб із ОСОБА_2 було розірвано.

Не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції відповідачем ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Луганської області в якій він зазначає та вважає, що оскаржуване рішення є незаконним, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також зазначає, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; крім того є невідповідність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи. Також, апелянт зазначає, що судом не вжито необхідних заходів щодо примирення подружжя, а вжиті заходи є недостатніми; не з'ясовано фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу; більш того, судом не було взято до уваги наявність у сторін трьох неповнолітніх дітей і їх небажання того, щоб шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано, при розгляді справи не були прийняті до уваги пояснення відповідача. Апелянт просив рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 вересня 2015 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким повністю відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції правильно встановлений характер правовідношень та суть заявлених позовних вимог про розірвання шлюбу.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи наявні докази, суд дійшов висновку про їх належність та достатність для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Так, судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 з 03 жовтня 2000 року перебувала в шлюбі із відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, 2002 року народження, ОСОБА_5, 2005 року народження, ОСОБА_6, 2011 року народження. Подружні стосунки між сторонами припинені в лютому 2015 році. Судом тричі надавався сторонам строк для примирення ухвалами суду від 26 лютого 2015 року (а.с.14), від 28 квітня 2015 року (а.с.19), від 27 липня 2015 року (а.с.28) за клопотаннями сторін. Однак, вжиті судом заходи для збереження сімї позитивних наслідків не мали. Позивачка наполягала на розірванні шлюбу.

Відповідно до ст.111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводи апелянта ОСОБА_2 з приводу того, що судом першої інстанції не вжито необхідних заходів щодо примирення подружжя, а вжиті заходи є недостатніми, та не з'ясування фактичних взаємин подружжя; дійсних причин позову про розірвання шлюбу, судова колегія не приймає до уваги, оскільки в матеріалах справи наявні три ухвали суду (а.с.14, 19, 28), як доказ того, що судом неодноразово надавались подружжю строки для примирення.

Крім того, довід апелянта стосовно того, що судом не було взято до уваги наявність у сторін трьох неповнолітніх дітей і їх небажання того, щоб шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано судова колегія теж не приймає до уваги, оскільки діти на момент розірвання шлюбу є неповнолітніми та їх думка не може бути врахована.

Посилання відповідача ОСОБА_7 на те, що при розгляді справи не були прийняті до уваги його пояснення не заслуговують на увагу, оскільки в рішенні суду від 03 вересня 2015 року (а.с.33) повно викладені пояснення та думка відповідача стосовно позовних вимог до нього, про що також свідчить журнал судового засідання від 03.09.2015 року (а.с.32).

Враховуючи вищенаведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, судова колегія дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків суду стосовно задоволення позовних вимог.

Тому, судова колегія вважає, що суд першої інстанції зробив правильний висновок, а саме повно і всебічно дослідив обставини справи, дав належну оцінку доказам, які надавались сторонами по справі. Судом вірно визначено юридичну природу спірних правовідносин та правильно застосований закон, який їх регулює.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 03 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: