Справа №: 398/3018/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

"07" вересня 2015 р.

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області

у складі: головуючого судді Голосеніної Т.В.

при секретарі Черкасовій Ж.О.

розглянувши в судовому засіданні в м. Олександрії заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про поділ майна подружжя, визнання договору дарування удаваним правочином та визначення часток подружжя в спільному сумісному майні.

07 вересня 2015 року провадження по даній цивільній справі відкрите.

Представником позивача подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на трикімнатну квартиру за адресою: м. Олександрія, вул. 50 років Жовтня, б. 8, кв. 3, яка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 30.07.2007 року.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення заявника та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи та заяви, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Стаття 152 ЦПК України передбачає, що позов забезпечується: накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про звільнення майна з-під арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Обґрунтовуючи необхідність застосування такого виду забезпечення позову, позивач зазначає, що приводом для подання даної заяви є те, що однією з позовних вимог є вимога визнати договір дарування квартири удаваним правочином, вчиненим з метою приховати правочин купівлі-продажу, визнання цієї квартири спільною сумісною власністю подружжя та визначення часток. На думку позивача, відповідач може розпорядитися даною квартирою на користь третіх осіб, і за таких обставин виконання рішення суду по справі стане неможливим або ускладниться.

Позивачем подано інформаційну довідку з Державного реєстру прав власності від 15 червня 2015 року, з якої вбачається, що право власності на спірну квартиру належить відповідачу.

Враховуючи, що в заяві про забезпечення позову позивачем належно не обґрунтовано необхідність обрання такого виду забезпечення позову як накладення арешту на майно, не надано достатніх доказів чи обґрунтування, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також суду не надано актуальні дані щодо власника майна на час вирішення питання про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що в заяві ОСОБА_1 про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст., ст. 11, 151- 153, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя