Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатсь кої області у складі:

головуючого судді - Стефанишин М.М.,

при секретарі судового засідання - Савчур С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Закарпатської філії Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа: ОСОБА_2, про стягнення суми боргу з врахуванням пені, інфляції, 3% річних, моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Закарпатської філії ПрАТ «СТ Іллічівське» про стягнення з відповідача суми боргу з врахуванням пені, інфляції, 3% річних та моральної шкоди в сумі 20996,56 грн. на користь потерпілої ОСОБА_2, визнання виконавчого листа виданого Свалявським районним судом від 06.06.2013р. про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 частково таким, що не підлягає виконанню. 30.06.2015р. позивачем ОСОБА_1 було подано до суду уточнену позовну заяву з вимогою стягнути з відповідача суму боргу з врахуванням пені, інфляції, 3% річних та моральної шкоди в сумі 20996,56 грн. на користь потерпілої ОСОБА_2, яку позивачем залучено в якості третьої особи. Свій позов мотивує тим, що 7 березня 2009 року між ним та ЗФ ПрАТ, «СТ Іллічівське» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів із страховим полісом №ВС/4926037, відповідно до якого Відповідач взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку з легковим автомобілем ВАЗ - 211540 д.р.н. АО 6481 АР , відшкодувати третій особі в межах ліміту відповідальності : 51000 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров'ю , 25500 грн. за шкоду заподіяну майну . Зазначає, що 04.09.2009 р. сталася ДТП з його вини, та Вироком Свалявського районного суду від 14.02.2013 року його було визнано винним у вчиненні злочину , передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та задоволено цивільний позов потерпілої ОСОБА_2, стягнуто з нього на її користь матеріальну шкоду в розмірі 29034,10грн. та 120000 грн. моральної шкоди .

Згідно заяви страхувальника ОСОБА_1 та потерпілої ОСОБА_2 за страховим полісом Відповідачем здійснено виплату суми страхового відшкодування в розмірі 22 390,00 грн. Позивач вважає, що згідно Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та Закону України «Про страхування», а також згідно рішення суду першої інстанції та ухвали Апеляційного суду Закарпатської області, відповідач зобов'язаний виплатити потерпілій ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди призначеної рішенням суду та 5% ліміту відповідальності за шкоду заподіяну життю, моральної шкоди, що складає загальну суму 20996,56 грн. Просить стягнути з Відповідача суму боргу з врахуванням пені, інфляції, 3% річних та моральної шкоди в сумі 20996,56 грн. на користь потерпілої ОСОБА_2

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи судом був повідомлений належним чином. Однак, подав до суду письмову заяву згідно якої просить задовольнити позов в повному обсязі та розгляд справи провести без його участі та без участі його представника.

Представник відповідача Закарпатської філії Приватного акціонерного товариство «Страхове товариство «Іллічівське» у судове засідання не з'явився, про дату та час розгляду справи судом повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. 25.08.2015р. до суду подав письмові заперечення, з яких вбачається, що уточнені позивачем позовні вимоги не визнає в повному обсязі з мотивів викладених у запереченнях та просить розглянути справу без його участі.

Третя особа - ОСОБА_2, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи була неодноразово повідомлена судом належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Враховуючи те, що сторони скористались своїм правом передбаченим ч. 2 ст. 158 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, вивчивши заперечення відповідача, дослідивши в сукупності зібрані в справі докази та ухвалюючи рішення у відповідності до ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та Закарпатська філія ПрАТ СТ «Іллічівське» 07.03.2009р. було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу ВАЗ -211540, та видано поліс за №ВС /4926037.

Відповідно до п.7 ст.110 ЦПК України позови, що виникають з діяльності філії або представництва юридичної особи, можуть предявлятися також за їх місцезнаходженням.

Встановлено, що 4 жовтня 2009 року ОСОБА_1Я, у с. Стройне, Свалявського району, Закарпатської області, керуючи автомобілем ВАЗ-211540, д.н. А06481АР, допустив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4, який отримав тяжкі тілесні ушкодження, внаслідок чого наступила смерть ОСОБА_4

Вироком Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.02.2013 р., ОСОБА_1 встановлено, що 04.10.2009р. ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху здійснив наїзд на неповнолітнього велосипедиста ОСОБА_4, в результаті заподіяних тілесних ушкоджень останній помер та ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено покарання у виді пяти років позбавлення волі. На підставі ст.ст.75,76.КК України ОСОБА_1 звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 3роки. Заявлений цивільний позов ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 29034,10 грн матеріальної шкоди та 120 000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 08.05.2013 року, вирок Свалявського районного суду Закарпатської області від 14.02.2013року відносно засудженого ОСОБА_1 змінено. Звільнено ОСОБА_1 від покарання на підставі п. «г» ст.1 Закону України від 08.07.2011р. «Про амністію у 2011р.».

Статтею 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи вищевикладене, факт винуватості ОСОБА_1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, є встановленим і доказуванню не підлягає.

Зі змісту статей 1187, 1188 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З викладеного вбачається, що особа, якій завдано шкоди джерелом підвищеної небезпеки має право на її відшкодування винною особою. В даному випадку судом встановлено, що у ОСОБА_1 виник обов'язок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди завданої у результаті ДТП.

В той же час в Україні діє інститут страхування, який є універсальним засобом захисту всіх форм власності, майнових інтересів окремих громадян і господарюючих суб'єктів в цілому.

Так статті 979, 980 ЦК України визначають, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: 1) життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); 2) володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); 3) відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Так згідно статті 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України.

Згідно договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи , відповідальність якої застрахована договором.

Згідно ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

В судовому засіданні встановлено, що внаслідок настання страхового випадку 04.10.2009р з вини особи відповідальність якої застраховано ОСОБА_1 згідно страхового акту №ЗФ-0000152-ВС--4926037 від 29.08.2013р. було здійснено виплату страхового відшкодування потерпілій ОСОБА_2 в сумі 22390,00 грн., що стверджується платіжним дорученням №736 від 09.09.2013р.

Тобто, Відповідачем по справі ЗФ ПрАТ «СТ Іллічівське» здійснено виплату третій особі потерпілій ОСОБА_2 страхове відшкодування згідно страхового полісу ВС -4926037 від 23.03.2009р в сумі 22390,00 грн.

Встановлено, що відповідно до акту про узгодження розміру страхової виплати від 29.08.2013р., підписаного потерпілою ОСОБА_2 та представником страховика ЗФ ПрАТ «СТ «Іллічівське» погоджено суму страхового відшкодування в розмірі 22390,00 грн. В свою чергу, сторони засвідчили, що не мають претензій одна до одної і не мають права оскаржувати загальну суму страхової виплати.

Відповідно до ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

З моменту вираження третьою особою наміру скористатися своїм правом сторони не можуть розірвати або змінити договір без згоди третьої особи, якщо інше не встановлено договором або законом.

Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не передбачено договором .

Згідно Закону України «Про страхування», договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього.

Таким чином, право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення.

Враховуючи те, що згідно укладеного між сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 07.03.2009р., вигодонабувачем є ОСОБА_2, що залучена позивачем до участі у справі як третя особа, що самостійних позовних вимог до страховика про стягнення на її користь страхової виплати, інфляції, трьох відсотків річних, моральної шкоди, не заявила та нею було отримано страхове відшкодування, то правові підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 у суду відсутні.

Згідно ст. 26-1 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров'ю.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою відносно нього самого, членів його сімґї або близьких родичів, у душевних стражданнях, які фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

На підставі ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 не є потерпілою особою у розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», і жодних прав останнього Відповідачем не порушено.

Згідно із ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зокрема, нормами цивільного процесуального законодавства та спеціальних законів в сфері страхування не передбачено пред'явлення позову в інтересах третіх осіб без відповідного уповноваження.

Відповідно до ст.34 ЦПК України потерпіла ОСОБА_2 із самостійними позовними вимогами до суду не зверталася.

Відповідно, якщо потерпілий який виступає як третя особа, на користь якої укладено договір страхування, не скористався своїм правом на отримання страхової виплати, то страхувальник не вправі вимагати від страховика виконання договору на користь третьої особи . Стягувати чи не стягувати зі страховика страхову виплату - це право зазначеної третьої особи .

Право вимоги позивач (потерпілий, страхувальник) може мати лише на підставі уповноваження його належним чином вигодонабувачем. Якщо ж вигодонабувач не наділив позивача такими повноваженнями, то останній не має права на одержання страхової виплати і на цій підставі є неналежним позивачем у позові про її стягнення.

При ухваленні рішення суд відповідно до статті 212 ЦПК оцінює докази з урахуванням вимог статей 58 та 59 ЦПК про їх належність і допустимість. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це.

Зважаючи на ту обставину, що судом встановлено відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів в підтвердження порушення прав позивача, відсутність самостійних вимог третьої особи щодо предмету спору, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем вимог про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 суми боргу з врахуванням пені, інфляції , 3% моральної шкоди за період з 1 червня 2015р. по день фактичної виплати боргу, що є в свою чергу підставою для відмови в позові в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст.10,11, 60, 212-218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Закарпатської Філії Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Іллічівське», третя особа - ОСОБА_2 про стягнення суми боргу з врахуванням пені, інфляції, 3% моральної шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_5