У Х В А Л А

5 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Лященко Н.П.,
Гуменюка В.І.,
Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з указаним позовом.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Останнім рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 23 грудня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 338 тис. 126 грн на відшкодування майнової шкоди та 10 тис. грн - моральної шкоди, 3 647 грн - судових витрат у справі, а всього: 351 тис. 773 грн. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

У поданій до Верховного Суду України заяві про перегляд судових рішень ОСОБА_4 порушує питання про скасування постановлених у справі рішень суду касаційної інстанції та апеляційної інстанцій й залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) - неоднакового застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судового рішення ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2011 року, 10 квітня та 25 вересня 2013 року й 26 березня 2014 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі про перегляд якої подано заяву, скасовуючи рішення суду першої інстанції, та ухвалюючи нове про часткове задоволення позову суд апеляційної інстанції, з висновком якого погодився й суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що з вини ОСОБА_4 належна позивачу квартира була залита водою, внаслідок чого ОСОБА_5 завдано майнової та моральної шкоди. Розмір шкоди позивачем доведено, а відсутність своєї вини ОСОБА_4 згідно частини 2 статті 1166 ЦК України не спростована.

У справі, про перегляд якої подано заяву та у справі, ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 листопада 2011 року та 26 березня 2014 року, які надані заявниками як приклад неоднакового застосування судами норм матеріального права, норми статті 1166 ЦК України застосовано однаково, задоволено позовні вимоги про відшкодування майнової та моральної шкоди заподіяної залиттям квартири з вини відповідача.

Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня та 25 вересня 2013 року не можуть бути прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, оскільки суд касаційної інстанції скасувавши рішення судів направив справу на новий розгляд з підстав, передбачених частиною другою статті 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що призвело до неможливості встановити та перевірити фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

За викладених обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди до провадження Верховного Суду України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Н.П. Лященко
В.І. Гуменюк
В.М. Сімоненко