АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2543/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 5 Коваль А. Б.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоВініченка Б. Б.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Уманського міськрайонного суду м. Черкаси від 09 червня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до Бабанської селищної ради Уманського району Черкаської області, Уманської райдержадміністрації Черкаської області, про визнання права власності на земельну частку (пай), -

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх позовних вимог вказував, що свою трудову діяльність почав у 1949 році трактористом Бабанської МТС, до вступу на роботу трудового стажу не мав. Після служби в лавах радянської армії 1950-1953 р.р. повернувся у 1954 році в Бабанську МТС на посаду шофера, на якій пропрацював до 1958 року. З того часу безвиїзно проживав у селі, працював на різних посадах МТС, РТП, РТС, звідки і пішов на пенсію у 1989 році.

Позивач зазначав, що наряду з іншими працівниками колишнього КСП має право у рівній мірі на земельну частку (пай) та повинен бути включений у список осіб, які мають право на земельну частку (пай) та отримати земельний пай в натурі. Оскільки починаючи з 1949 року та з 1954 року до 1958 року був членом колгоспу, працював трактористом та шофером, то ніс повну відповідальність за урожай, техніку, використання землі, яка була за ним закріплена.

Про те, що позивач не був включений до списків осіб, які мають право на земельну частку (пай) при проведенні розпаювання колгоспу «Шлях до комунізму» він дізнався тільки у 2013 році, однак невнесення його до списку не позбавляє його права на земельний пай, тому просив суд включити його до списку осіб, що мають право на земельну частку (пай) по Бабанській селищній раді згідно з розрахунками земельної частки для працівників колгоспу та виділити належну йому земельну частку (пай) або із земель запасу чи резерву Бабанської селищної ради.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 09 червня 2015 року позов ОСОБА_6 залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення виходячи із наступного.

Згідно з вимогами п. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення суду відповідає даним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_6 на час розпаювання земель не був членом КСП «Бабанка», він не може претендувати на земельну частку (пай) вказаного господарства.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз'яснив Пленуму ВСУ в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», невнесення до списку членів колективного сільськогосподарського підприємства , що додається до державного акта на право колективної власності на землю особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Позови громадян, пов'язані з паюванням земель, можуть бути предметом розгляду судів.

З матеріалів справи вбачається, що паювання КСП «Бабанка» та складання списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, проводилося у 1996 році.

Судом першої інстанцій встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_6 працював в Бабанському МТС трактористом у періоди з 20 квітня 1949 року по 14 березня 1950 року та з 25 серпня 1954 року по 07 жовтня 1958 року.

В подальшому працював шофером Бабанської автоколони, шофером та слюсарем РТС, інженером СТО автомашин.

30 квітня 1989 року позивач був звільнений з роботи з посади інженера-технолога станції технічного обслуговування у зв'язку із виходом на пенсію.

Таким чином, станом на момент розпаювання КСП «Бабанка» позивач вже був на пенсії.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, а суд згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що останнє місце роботи позивача - станція технічного обслуговування, з якої останній звільнявся у зв'язку із виходом на пенсію, в подальшому була реорганізована чи включена до складу колективного сільськогосподарського підприємства «Бабанка», про право на земельну частку якого після паювання заявляв ОСОБА_6

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності та необгрунтованості позовних вимог ОСОБА_6

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу суду на те, що відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, суд першої інстанції одночасно із недоведеністю позову, вказав на пропуск звернення до суду та необхідність застосування строку позовної давності до вимог позивача на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК .

Таким чином, місцевим судом не враховані роз'яснення, викладені у абз. 3 п. 11 постанови Пленуму ВСУ «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, згідно яких суд, встановивши, що строк для звернення до суду пропущено без поважної причини, у рішенні зазначає про відмову у позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, п. 1 ст. 308, ст. ст. 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Уманського міськрайонного суду м. Черкаси від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :