АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції: Осаулов А.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

в складі: головуючого-судді Шебуєвої В.А.,

суддів Українець Л.Д., Оніщука М.І.,

при секретарі Троц В.О.,

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити в повному обсязі. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що Департамент житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації не мав повноважень на винесення наказу про звільнення ОСОБА_2, оскільки повноваження щодо звільнення директора КП КОР «Тетіївтепломережа» мало бути оформлено відповідним рішенням Київської обласної ради. Станом на 18 червня 2015 року рішення Київської обласної ради про звільнення ОСОБА_2 з посади директора КП КОР «Тетіївтепломережа» було відсутнє. Підставою для звільнення ОСОБА_2 в наказі було визначено рішення Київської обласної ради від 25 червня 2014 року № 790-42-VI. Проте цим рішенням контракт з ОСОБА_2 був продовжений. Звертає увагу на те, що при о звільненні ОСОБА_2 не було проведено перевірку комунального підприємства, як того вимагає Порядок.

В судове засідання ОСОБА_2 та його представник не з'явилися, повідомлені про місце і час розгляду справи, а тому судова колегія дійшла висновку про можливість слухання справи у їх відсутність.

Представник Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації просить відхилити подану апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість.

Вислухавши пояснення представника Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_2 підлягає відхиленню.

Судом встановлено, що 16 червня 2010 року між Головним управлінням житлово-комунального господарського і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації, яке в подальшому згідно з розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 21 грудня 2012 року № 560 було перейменоване в Департамент житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації, (орган управління) та ОСОБА_2 (керівник) був укладений трудовий контракт № 3 з директором Комунального підприємства Київської обласної ради «Тетіївтепломережа» (далі - КП КОР «Тетіївтепломережа») (а. с. 9-16).

Наказом начальника Головного управління житлово-комунального господарського і паливно-енергетичного комплексу №72-00 від 16 червня 2010 року ОСОБА_2 було призначено на посаду директора КП КОР «Тетіївтепломережа» за контрактом з 16 червня 2010 року по 17 червня 2013 року (а. с. 6).

Термін дії контракту неодноразово продовжувався.

На підставі рішення Київської обласної ради «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками підприємств та закладів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» від 26 червня 2014 року № 790-42-VІ, додатковою угодою № 4 до трудового контракту № 3 від 16 червня 2010 року з директором КП КОР «Тетіївтепломережа», строк дії контракту було продовжено з 18 червня 2014 року до 18 червня 2015 року (а. с. 17).

18 червня 2015 року наказом Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації № 38-ОС ОСОБА_2 було звільнено з посади директора КП КОР «Тетіївтепломережа» у зв'язку із закінченням строку дії контракту та на підставі рішення Київської обласної ради від 26 червня 2014 року № 790-42-VІ «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками підприємств та закладів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області».

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації, просив визнати незаконним та скасувати наказ про його звільнення № 38-ОС від 18 червня 2015 року. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що вказаний наказ є незаконним, оскільки рішенням Київської обласної ради від 26 червня 2014 року № 790-42-VІ було продовжено термін дії контракту, а не звільнено його із займаної посади. Рішення про його звільнення прийняте відповідачем без належних повноважень. Він не отримував повідомлення про припинення трудових правовідносин, а тому контракт вважається продовженим на невизначений термін. Перевірка фінансово-господарської діяльності підприємства у зв'язку з його звільненням проведена не була. В порушення ст.40 КЗпП України його було звільнено в період тимчасової непрацездатності.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

З висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується.

Відповідно до положень ст.21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктом 2 ч. 1, ч. 2 ст. 23 КЗпП України визначено, що трудовий договір може укладатись на визначений строк, встановлений за погодженням сторін. Строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках. Передбачених законодавчими актами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Згідно з п. 25 трудового контракту №3, який укладено 16 червня 2010 року між Головним управлінням житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації та ОСОБА_2 контракт припиняється після закінчення строку його дії.

Відповідно до п. 31 трудового контракту у випадку, якщо орган управління не звернувся до керівника з пропозицією щодо продовження терміну дії контракту, цей контракт вважається таким, що припинився у зв'язку з закінченням терміну його дії.

Пунктом 14 трудового контракту визначено, що орган управління звільняє керівника у разі закінчення строку дії контракту, та достроково, за вимогою керівника, а також у випадку порушень ним законодавства та умов контракту.

Встановивши, що станом на 18 червня 2015 року Київська обласна рада не прийняла рішення щодо продовження дії трудового договору з ОСОБА_2, строк дії трудового договору припинився 18 червня 2015 року. Передбачена ч.3 ст. 40 КЗпП України заборона звільнення працівника в період його тимчасової непрацездатності поширюється лише на випадки розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Відтак, суд першої інстанції дійшов законного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу Департаменту житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації № 38-ОС від 18 червня 2015 року про звільнення позивача із займаної посади директора КП КОР «Тетіївтепломережа» у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Судом було враховано, що рішенням Київської обласної ради шостого скликання від 13 серпня 2015 року було звільнено позивача із займаної посади директора КП КОР «Тетіїївтепломережа» у зв'язку з закінченням дії контракту.

Колегія суддів відхиляє посилання апелянта на те, що Департамент житлово-комунального господарства і паливно-енергетичного комплексу Київської обласної державної адміністрації не мав повноважень на винесення наказу на його звільнення.

Таке звільнення відбулося у відповідності до положень укладеного з позивачем трудового контракту, рішення Київської обласної ради від 26 червня 2014 року № 790-42-VI «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками підприємств та закладів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області», розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 20 грудня 2013 року №479 «Про питання управління Київською облдержадміністрацією об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області».

Посилання апелянта на те, що його звільненню у зв'язку з закінченням дії контракту мало передувати проведення перевірки фінансово-господарської діяльності підприємства колегія суддів вважає безпідставними.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим. Судом було правильно застосовано норми матеріального та процесуального права, дана вірна оцінка зібраним доказам по справі, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2, відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 09 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді