Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Вугільна Компанія «Краснолиманська» про стягнення компенсації за невикористану відпустку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем із 12 листопада 1997 року до 20 грудня 2013 року. Наказом від 20 грудня 2013 року № 4468-к його було звільнено з роботи за власним бажанням у зв'язку з досягнення пенсійного віку. За час роботи на підприємстві йому неправильно були розраховані дні відпустки, у зв'язку із чим він не отримав належну йому компенсацію за 22 дні невикористаної основної та додаткової відпустки. Вказані порушення трудового законодавства завдали йому моральної шкоди.

Уточнивши під час розгляду справи вимоги позову, ОСОБА_4 остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за невикористаних 3 дні відпустки у сумі 468 грн 27 коп. та на відшкодування моральної шкоди - 1 200 грн.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 22 липня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із безпідставності заявлених позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно встановив, що позивач працював на посадах гірничого робітника з ремонту гірничих виробок, на посаді ГРОВ, на посаді машиніста електровозу підземного та відповідно до Закону України «Про відпустки» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/ed_2015_05_14/pravo1/Z960504.html?pravo=1>, положень колективного договору та протоколу засідання атестаційної комісії від 12 листопада 2008 року на посаді гірничого робітника з ремонту гірничих виробок позивач мав право на 60 днів відпустки; на посаді ГРОВ - відпустка 66 днів; на посаді машиніста електровозу підземного - 58 днів.

Так, позивачу за період роботи із 12 листопада 2012 року до 11 листопада 2013 року надавалося 28 днів основної відпустки та 12 днів додаткової відпустки.

Перевіривши матеріали справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем правильно визначено позивачеві кількість днів невикористаної відпустки, яка підлягала компенсації при звільненні, а саме 24 календарних дні.

Оскільки судом не встановлено порушення трудових прав позивача, то правильним є висновок суду про відсутність підстав для відшкодування моральної шкоди.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 04 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 22 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун