АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/9759/2015 Головуючий у 1-й інстанції - Цимбал І.К.
Доповідач - Заришняк Г.М
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого: Заришняк Г.М.

Суддів: Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

при секретарі: Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Апеляційного суду міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, стягнення аліментів за минули період.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2001 р. по 28.09.2009 р., від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактичні шлюбні відносини з відповідачем припинилися ще за рік до реєстрації розлучення, вони стали проживати окремо. Відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не виявляє до дитини жодного інтересу. Крім того, відповідач ухиляється від утримання дитини, не виконує рішення суду про стягнення аліментів. Вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми правами та обов'язками по відношенню до дитини, у зв'язку з чим є підстави для позбавлення останнього батьківських прав відносно малолітньої доньки. Просила суд також стягнути аліменти за минулий період, а також збільшити розмір стягнутих аліментів, встановивши їх у твердій грошовій сумі в 10 000 грн., зважаючи на підвищення цін на проживання у країні і відсутність доказів того, що у відповідача мінливий дохід.

Рішенням Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року позов задоволено частково, позбавлено ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволені іншої частини позовних вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове про відмову в задоволені позову.

В суді апеляційної інстанції відповідач та його представник підтримали апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивачка та її представник проти апеляційної скарги заперечували, вважаючи рішення суду законним.

Представник Органу опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації в поданій заяві просив розглядати справу у відсутності представника органу та ухвалити рішення відповідно до діючого законодавства з максимальним врахуванням інтересів малолітньої дитини.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Позбавляючи відповідача ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, суд першої інстанції виходив із встановлення в судовому засіданні факту свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками по відношенню до дитини.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно з ч. 1-4 ст. 150 СК України батьки зобов'язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2001 р. до 28.09.2009 р. /а.с. 5 ), від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинилися за рік до реєстрації розлучення. В травні 2009 р. позивачка переїхала з м.Дніпропетровська, де проживала з відповідачем, до м.Києва за місцем поживання нового чоловіка. Донька сторін стала проживати з матір»ю за адресою: АДРЕСА_1. У вказаній квартирі створенні всі умови для проживання дитини, її розвитку та виховання, що підтверджується актами обстеження житлових умов, складеними третьою особою /а.с. 39).

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3, ОСОБА_1 зазначала, що відповідач, свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов»язками, біля п»яти років не спілкується з дитиною, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не виявляє до дитини жодного інтересу, не надає матеріальної допомоги.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

На підставі ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до роз»яснень, що містяться в п.п.15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно пливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Як видно зі справи, відповідач хронічним алкоголізмом та захворюванням на наркоманію на страждає. Працює заступником комерційного директора ТОВ «Грон-09», позитивно характеризується за місцем роботи (а.с.169-172).

За твердженням відповідача та наявних у справі доказів після припинення сторонами шлюбних стосунків, відповідач деякий час систематично зустрічався з донькою, приділяв їй увагу, цікавився її внутрішнім світом, вона знаходилася у його новій сім»ї, вони разом відвідували культурні заклади м.Дніпропетровська, виїздили відпочивати на природу, відпочивали у його батьків, що підтверджується наданим суду фотографіями (а.с.173-186). Внаслідок конфлікту, що відбувся між сторонами в січні 2012 р., позивачка заборонила йому зустрічатися з донькою, протягом 2013 р. він продовжував спілкуватися з донькою по телефону, а згодом позивачка змінила номер телефону та намагалася скривати місце знаходження доньки. Оскільки бувша дружина відмовлялася приймати від нього подарунки для доньки, він через своїх знайомих передавав їх доньці.

Дані доводи відповідача позивачкою не спростовані.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 09.01.2014 р. було стягнуто з ОСОБА_1 на користь позивачки аліменти на утримання їх доньки ОСОБА_3.

За повідомленнями Управління державної виконавчої служби ГУЮ у Дніпропетровській області та Амур-Нижньодніпровського ВДВС, надісланими на адресу відповідача, виконавчий документ, за яким стягувачем є ОСОБА_1, а боржником ОСОБА_1 на виконання до органів державної виконавчої служби не надходив та на виконанні не перебуває (а.с.90-92).

Оскільки позивачкою ОСОБА_1 виконавчий лист про стягнення аліментів на утримання доньки не пред»являвся до виконавчої служби, відповідачем відкрито депозитний рахунок, на які перераховуються кошти для дочки (а.с.166).

Згідно з вимогами ст.ст.10, 60 ЦПК України, розгляд і вирішення цивільних справ у судах проводиться на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано суду будь-яких переконливих доказів, які б свідчили про те, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, ухиляючись від виховання дитини, та наявність у цьому лише його вини, й таких не приведено в судовому рішенні.

Враховуючи конкретні обставини справи, інтереси дитини, ставлення відповідача до доньки, його бажання виконувати батьківські обов'язки по відношенню до дитини сторін, а також те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, колегія суддів не вбачає безумовних підстав для позбавлення відповідача ОСОБА_1 батьківських прав щодо доньки ОСОБА_3.

Колегія суддів вважає передчасним Висновок Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації № 101-9830/01 від 15.12.2014 року про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно малолітньої дитини ОСОБА_3, оскільки він зроблений у відсутність відповідача, без повного з»ясування ставлення відповідача до дитини.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягає скасуванню рішення суду і в частині стягнення з ОСОБА_1 судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., оскільки в задоволенні позовних вимог до нього відмовлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Дарницького районного суду міста Києва від 05 червня 2015 року в частині позбавлення ОСОБА_1 батьківських прав відносно неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та стягнення судового збору скасувати й ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав -відмовити.

В решті дане рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: