Справа № 161/8263/15-ц
Провадження № 2/161/2814/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого судді - Крупінської С.С.

при секретарі - Бакай Г.М.

з участю представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування спричиненої матеріальної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Луцького міськрайонного суду від 13.06.2013 року з ОСОБА_3 в його користь стягнуто моральну шкоду спричинену йому внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.09.2008 року.

Разом з тим, неправомірними діями відповідача йому спричинено майнову шкоду, яка полягає у витратах на лікування у звязку з перебуванням в стаціонарі з 23.09.2008 року по 03.10.2008 року та з 08.04.2009 року по 11.04.2009 року в Луцькій міській клінічній лікарні та за вимушений втрачений заробіток в розмірі 6 000 грн..

Просить суд, стягнути з відповідача в його користь 6 228 грн. 20 коп. завданої матеріальної шкоди.

В судове засідання позивач не зявився, а подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник відповідача позов визнав частково, просив суд його задовольнити в сумі 228 грн. 20 коп.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України, майнова шкода, нанесена неправомірними діями майну фізичної особи повинна бути відшкодована у повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодується особою, яка на відповідній правовій основі (право власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав) володіє транспортним засобом, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Підпунктом 1 частини 1 статті 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 13 червня 2013 року встановлено, що 23.09.2008 року позивач виконував перевезення пасажирів по маршруту Луцьк-Кульчин-Озерце, керуючи пасажирським мікроавтобусом Мерседес-Бенц, р.н. НОМЕР_1, рухався дорогою сполучення Луцьк-Кульчин-Озерце в напрямку с. Кульчин Ківерцівського району. Виїхавши з с. Озеро Ківерцівського району, позивач прямував по головній дорозі в правій смузі руху зі швидкістю біля 35 км/год. Попереду нього на відставні біля 20 метрів знаходилося перехрестя нерівнозначних доріг. Коли позивач закінчував проїзд перехрестя нерівнозначних доріг, тов. останній момент праворуч себе побачив автомобіль Форд-Транзит синього кольору, яким керував відповідач ОСОБА_3Ю, який рухався прямо на маршрутне таксі, потім відбувся удар передньою частиною автомобіля. Від удару маршрутне таксі перекинулося на ліву сторону і просунулося по асфальтному покритті дороги десь біля 16 метрів, а потім зупинилося. Рухаючись по другорядній дорозі зі швидкістю 60 км/год., підїжджаючи до перехрестя на відстані біля 30 метрів від нього ОСОБА_3 пригальмував, зменшивши швидкість до 30-40 км/год. потім пригальмував ще раз, щоб пропустити автомобіль позивача, але на цей раз гальма не спрацювали, автомобіль не гальмував, тому він вивернув кермо праворуч, щоб уникнути зіткнення з автомобілем позивача, проте уникнути зіткнення не вдалося.

Згідно висновку експерта № 2213 Волинського обласного бюро судово-медичних експертиз від 28.10.2008 року в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого відламкового перелому лівої ключиці зі зміщенням, які відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості за ознакою довготривалого розладу здоровя, в результаті чого позивач був змушений перебувати на стаціонарному лікуванні з 23.09.2008 року по 03.10.2008 року та з 08.04.2009 року по 11.04.2009 року в Луцькій міській клінічній лікарні.

В період лікування ним було витрачено кошти на медикаменти, що підтверджується повідомленням головного лікаря ОСОБА_4, що ОСОБА_2 перебував на амбулаторному лікуванні та отримував лікування у вигляді таблеток кальцеміну, ЛФК, масажу та механотерапії.

Так, з листа товариства з обмеженою відповідальністю «Перфекс» вбачається, що вартість таблеток кальцемін № 60 становить 114 грн. 10 коп., а тому позов про відшкодування витрат на лікування підлягає до задоволення на суму 114 грн. 10 коп.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з відповідача упущеної вигоди в розмірі 6000 грн., суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно із ч. ч.1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

В даному випадку мова йдеться не про реальні втрати особи, які вона зробила або зробить, а про ті доходи, які вона недоотримає внаслідок порушення її цивільного права.

З копії договору надання транспортних послуг у здійсненні пасажирських перевезень від 19.09.2009 року, вбачається, що виконавець зобовязується здійснювати пасажирські перевезення пасажирів представлених Замовником на транспортному засобі «Mersedes-Bens», р.н. НОМЕР_1, яким користується на підставі цивільно-правового договору № 01/0801 від 01.08.2008 року, а Замовник зобовязується оплатити дані послуги Виконавця.

Однак, в матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що з моменту підписання договору на надання транспортних послуг у здійсненні пасажирських перевезень виконавець ОСОБА_2 виконував транспортні перевезення по маршруту Луцьк-Буковель-Луцьк, оскільки в матеріалах справи наявна інформація про те, що ним виконувалось перевезення пасажирів по маршруту Луцьк-Кульчин-Озерце. Крім того, до матеріалів справи не додано копії цивільно-правового договору № 01/0801 від 01.08.2008 року, на підставі якої ОСОБА_2 користується даним транспортним засобом та відсутня інформація, що за даним договором сплачуються податки.

Таким чином, оцінивши зібрані та дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 114 гр. 10 коп. коштів затрачених на лікування, в решті позові слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 58, 60, 61, 213-215 ЦПК України, ст. 22, 1166, 1187, 1188 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду в сумі 114 (сто чотирнадцять) грн. 10 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана через Луцький міськрайонний суд до апеляційного суду у Волинській області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб які були відсутні під час проголошення рішення, з дня отримання його копії .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду С.С. Крупінська