АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3712/15 Головуючий 1-ї інстанції - Колодяжна І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Огарьової О.В.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про позбавлення батьківських прав, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третьої особи: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав відносно доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.03.2001року, який розірвано за рішенням суду 28.03.2003року. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 З 2003 року сторони мешкають окремо. На даний час неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, не піклується про дитину, про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, а також не приймає ніякої участі в утриманні та забезпеченні доньки. Відповідач також чинить перешкоди позивачеві щодо надання дозволу на виїзд неповнолітньої доньки на відпочинок за кордон.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали і просили його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку.

Третя особа: Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, її представник не з'явився, про причини неявки суд не повідомили.

До участі у справі на стороні позивача вступила - прокуратура Комінтернівського району м. Харкова, її представник позов підтримав і просив його задовольнити із зазначених в позові підстав.

Заочним рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про задоволення її позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини (ч.2 ст.164 СК України).

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судовим розглядом встановлено, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі в період з 31.03.2001р. по 28.03.2003р. Від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка - ОСОБА_3. В свідоцтві про народження дитини батьком значиться відповідач - ОСОБА_2.

Починаючи з 2003 року сторони проживають окремо, дочка ОСОБА_3 залишалася жити разом зі своєю матір'ю - позивачем ОСОБА_1 яка виховує та матеріально утримує дитину. Після розпаду сім'ї відповідач перестав спілкуватися з колишньою дружиною, будь-яких зв'язків з останньою та з дитиною не підтримує, участі у вихованні та утриманні дочки ОСОБА_3, 2001р.н., не приймає.

Як пояснила в судовому засіданні апеляційного суду позивач ОСОБА_1, після розірвання всіх взаємовідносин з батьком дитини, вона ніколи не зверталася з вимогами про стягнення з нього аліментів на дочку. Нею було створено нову сім'ю, а тому вона не вважала за необхідне стягувати з відповідача аліменти або будь-які кошти з на утримання дитини.

Згідно роз'яснень, які містяться в абз.2 п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом. Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось з батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити у задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на орган опіки та піклування контроль за виконання ним батьківських обов'язків.

Отже, позбавлення батьківських прав це є крайнім заходом, який може застосовуватися у виняткових випадках, а саме при доведеності винної поведінки, в даному випадку - батька дитини.

Із даних відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Харківській області вбачається, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2., знято з реєстрації з 17.07.2013року за адресою: АДРЕСА_1 (який вказано у позовній заяві), у зв'язку з вибуттям до м. Полтава (а.с.13). Разом з тим, згідно відомостям адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в м. Полтава ОСОБА_2 зареєстрованим у м. Полтава не значиться (а.с.15). Отже, місце знаходження та перебування відповідача на даний час невідомо.

Доказів на підтвердження того, що відповідач чинить якісь перешкоди у виїзді дитини на відпочинок за кордон, матеріали справи також не містять.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_1, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що відповідач навмисно ухиляється від участі у вихованні дитини і, що його доцільно позбавити батьківських прав.

Оскільки доводи апеляційної скарги не є суттєвими і висновків суду не спростовують, тому підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -