РІШЕННЯ

іменем України

"26" жовтня 2015 р. 145/1379/15-ц

2/145/752/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина М. Ю.

за участю секретаря Віценко К.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тиврівської селищної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Тиврівському районі про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на землю,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, в якій вказує, що 02 лютого 2012 року в смт Тиврів Вінницької області померла його мати ОСОБА_2.

Після її смерті йому згідно заповіту від 07 вересня 2007 року перейшов у спадок житловий будинок, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тиврівський р-н, смт Тиврів вул. Петровського, буд. № 8.

Ним було отримано у Тиврівській державній нотаріальній конторі 29 листопада 2013 року свідоцтво на спадщину за заповітом на вищезазначений житловий будинок, зареєстроване в реєстрі за № 1584 та посвідчене державним нотаріусом Тиврівської держаної нотаріальної контори ОСОБА_3

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області було встановлено факт належності йому правовстановлюючих документів на будинок, в звязку з тим, що при заміні паспорта його прізвище з "Томашєв" стало "Томашев".

До складу спадщини входить присадибна земельна ділянка, на якій знаходиться житловий будинок.

Право власності ОСОБА_2 посвідчувалося державним актом на землю серія І-ВН № 043556 виданим Тиврівською селищною радою.

При оформленні спадщини на земельну ділянку виявилося, що у державному акті на право приватної власності зазначено, що землю передано "для будівництва та обслуговування будівель 0,1525 га".

Дане зазначення цільового призначення земельної ділянки та розміри не відповідають зазначеним у рішенні Тиврівської селищної ради 14 сесії 21 скликання від 23 грудня 1993 року з наступними змінами, внесеними рішенням Тиврівської селищної ради 17 сесією 3 скликання від 21 грудня 2001 року, згідно якого матері було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд 0,1500 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,0025.

У звязку з цим нотаріус не може оформити спадщину на земельні ділянки.

Відповідно до п. 1.16 „Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право приватної власності на землю, право колективної власності на землю, право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею", затвердженої наказом Держкомзему України від 04.05.1999 р. № 43" технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку або на право постійного користування земельною ділянкою включає: виписку з рішення відповідної ради або державної адміністрації про надання у постійне користування, передачу у власність або продаж земельної ділянки, договір відчуження земельної ділянки (договір купівлі-продажу, дарування, міни, інші цивільно-правові угоди), рішення суду.

Отже, підставою для видачі державного акта на право власності на земельну ділянку є рішення Тиврівської селищної ради про передачу земельної ділянки у приватну власність, тому державний акт повинен відповідати розмірам і цільовому призначенню земельних ділянок згідно рішення селищної ради, а в даному випадку відповідність відсутня.

Просить визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на землю серія І-ВН № 043556 виданого 15 листопада 2002 року Тиврівською селищною радою на імя ОСОБА_2, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав і просить його задовільнити з мотивів, наведених в заяві.

Представник Тиврівської селищної ради в судове засідання не зявився, просить справу розглядати у відсутності представника селищної ради, про що надано до суду заяву, вирішити спір на розсуд суду відповідно до вимог чинного законодавства .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача представник відділу Держгеокадастру у Тиврівському районі просить справу розглядати у відсутності їх представника, не заперечують проти задоволення позову ОСОБА_1

Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши позивача, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

02 лютого 2012 року в смт Тиврів Вінницької області померла мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок вул. Петровського, 8 в смт Тиврів, Тиврівського р-ну, Вінницької області .

ОСОБА_1 спадкоємець за заповітом .

Ним було отримано у Тиврівській державній нотаріальній конторі 29 листопада 2013 року свідоцтво на спадщину за заповітом на житловий будинок.

Відповідно до ч. 2 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

До складу спадщини входить також присадибна земельна ділянка, на якій знаходиться даний житловий будинок.

Належність ОСОБА_2 земельної ділянки стверджувалася державним актом на землю серії І-ВН № 043556 виданим Тиврівською селищною радою за підписом голови ОСОБА_4

У державному акті на право приватної власності на землю цільове призначення вказано: "для будівництва та обслуговування будівель 0,1525 га".

Даний запис та розміри не відповідають зазначеним у рішенні Тиврівської селищної ради 14 сесії 21 скликання від 23 грудня 1993 року із змінами внесеними рішенням Тиврівської селищної ради 17 сесії 3 скликання від 21 грудня 2001 року . Згідно даного рішення ОСОБА_2 було передано у приватну власність земельні ділянки: для обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд 0,1500 га, для ведення особистого підсобного господарства 0,0025.

У звязку з невірним зазначенням цільового призначення земельних ділянок та їх площі нотаріус не може оформити спадщину на земельні ділянки.

Відповідно до ч.2 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 174, 212- 215, 223 ЦПК України , ч. 2 ст. 152, ч. 1 ст. 155 ЗК України , ч. 1 ст. 377, ч.1 ст. 393, ч. 2 ст. 1225 ЦК України,

вирішив:

Позов задовільнити.

Визнати недійсним та скасувати державний акт на право власності на землю серії І-ВН № 043556 виданий 15.11.2002 року Тиврівською селищною радою на ім'я ОСОБА_2, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 1 .

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ліщишина М. Ю.