Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/7246/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

24.09.2015 року

Києво-Святошинський районний суд в складі

головуючої - судді Медвідь Н.О.

при секретарі Прус Я.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом , посилаючись на те, що відповідач відмовляється платити кошти на утримання дитини.

03.06.2000 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м.Києві. У спільному шлюбі у них народилася дитина - дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 01.07.2010 шлюб між сторонами розірвано.

14 липня 2010 року Святошинським районним судом м.Києва було винесено рішення яким стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі ? частини заробітку (доходи) відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08.07.2010 року і до виповнення повноліття дитиною.

З квітня 2015 відповідач відмовляється платити кошти на утримання дитини, мотивуючи це відсутністю стабільного заробітку. У зв'язку з тим, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, позивачка просить суд визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, а саме стягнути з відповідача на її користь на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти у розмірі - 1000грн., але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що в зв'язку з скороченням посади та звільненням з роботи, у березні 2015 він влаштувався на іншу роботу з щомісячним окладом 1300 грн. З 21 липня 2015 він став безробітним, що підтверджується записом у трудовій книжці. Але він продовжує виплачувати аліменти та купує необхідну електронну техніку для навчання, одяг, взуття, шкільне приладдя та інше.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у справі, вивчивши матеріали справи, у позові відмовляє з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2000 сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 01.07.2010 шлюб між сторонами було розірвано.

Від спільного проживання сторони мають неповнолітню доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до їх повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст.181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

1. 2. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

2. 3. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За правилами ст. 192 СК України розмір аліментів , визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками , може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника , або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану , погіршення або поліпшення здров»я когось з них.

Проте, всупереч нормам цієї статті, представник позивача не довела, що матеріальний, стан відповідача змінився, що на даний час він може виплачувати аліменти в розмірі 1000 гр..

Натомість відповідач надав довідку про дохід його , який складає 1300 гр. щомісяця , що підтверджується довідкою № УПД 00000018 від 04.08.2015, тобто умов покращення матеріального стану відповідача не вбачається, що виключає можливість збільшення розміру аліментів до 1000 грн. щомісяця.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Аналізуючи вище перелічені правові норми в розрізі наданих суду матеріалів, суд вважає, що перше, що повинен був довести суду позивач, це наявність у нього прав, свобод чи інтересів, які були порушені, невизнані чи оспорені відповідачем.

Проте, з огляду на наявні в справі матеріали, позивач також її представник не довели тих обставин, які б давали підстави для задоволення позову, а саме не надали доказів покращення матеріального становища відповідача. Крім голослівних стверджень представника позивача, що відповідач ухиляється від сплати аліментів ця обставина не підтверджена в судовому засіданні.

Відмовляючи в позові , суд враховує, що крім матеріальної допомоги в примусовому порядку згідно рішенню суду, відповідач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку, що підтверджується наданими відповідачем товарними чеками на придбання речей , та не оспорювалося в судовому засіданні.

Таким чином, в судовому засіданні не доведено факту наявності порушення права та законних інтересів позивача, не доведено факту протиправної поведінки відповідача, та причинний зв»язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище.

Тобто, представник позивача не довела тих обставин на які посилалася як на підставу позовних вимог, не надала докази в обґрунтування позовних вимог, не спростувала тих обставин на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику позивачки її права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, та керуючись ст. ст.180, 182 , 192 СК України, ст.ст.10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину у твердій грошовій сумі, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя