Провадження № 2/520/5086/15
Київський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого - судді Калініченко Л.В.
при секретарі Цапенко О.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом
третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради
про визначення місця проживання дітей,
28 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом, в якому просив визначити місце проживання його дітей: малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з ним, за його місцем проживання.
Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з посиланням на те, що 16 квітня 1994 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7. Від даних стосунків було народжено пятеро дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. Останнього часу стосунки між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 погіршилися, у тому числі у звязку з тим, що на думку ОСОБА_1 його дружина неналежним чином виконувала свої батьківські обовязки, а саме через сім днів після народження ОСОБА_6, її мати ОСОБА_2 виїхала до міста Києва без будь якої поважної причини, залишивши при цьому новонароджену доньку та інших дітей на піклування няні. У травні 2015 року ОСОБА_2 вилетіла з двома малолітніми дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_6 до Туреччини, залишивши при цьому ще двох малолітніх дітей ОСОБА_10 та ОСОБА_3 у м. Одесі, у звязку з даними обставинами малолітні діти були позбавлені не тільки материнської турботи, а й можливості бачити та спілкуватися з рідними братом та сестрою. Після повернення малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до зареєстрованого місця проживання, а саме м. Одеса, Фонтанська дорога, 143/18, ОСОБА_2 до будинку не повернулася, що свідчить на думку представника позивача про неналежне виконання ОСОБА_11 своїх обовязків як матері дітей, оскільки всі дії по забезпеченню побутових умов проживання дітей, такі як, приготуванні їжі, прання та прасування одягу, допомога зі шкільними завданнями, та найголовніше спілкування з дітьми, виконує батько та допоміжний персонал. З метою захисту прав та інтересів малолітніх дітей ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду з даним позовом.
Представники третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради у судовому засіданні підтримали висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 18 серпня 2015 року.
Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не зявилася, належним чином за зареєстрованим місцем проживання сповіщалася про час та місце судових засідань, про причини неявки у судові засідання не повідомила.
Відповідно до ст. 74 ЦПК України судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Частиною 3 ст. 76 ЦПК України передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею.
Згідно з відповіддю відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області (а.с. 19) ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_6, та саме за цією адресою направлялися судові повістки на імя ОСОБА_2.
Враховуючи вищезазначені обставини та у відповідності до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Вислухавши пояснення представника позивача, представників третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню.
У судовому засіданні встановлено, що 16 квітня 1994 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7, актовий запис № 409 від 16 квітня 1994 року відділу рацсу Одеського міського управління юстиції.
Від даних стосунків було народжено пятеро дітей: ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.
28 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовною заявою, в якій просив визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним за його місцем проживання.
Відповідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
Так, у позовній заяві та при наданні пояснень позивачева сторона посилалася на те, що у травні 2015 року ОСОБА_2 разом з двома малолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виїхала до Туреччини, залишивши при цьому двох малолітніх доньок ОСОБА_10 та ОСОБА_3 в м. Одеси, та після повернення малолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в м. Одесу до їх зареєстрованого місця проживання, ОСОБА_2 до будинку не повернулася, на момент звернення позивача до суду відповідачка з дітьми не проживає, у звязку з чим неналежним чином виконує свої обовязки по забезпеченню дітей належним доглядом та турботою, безвідповідально ставиться до виконання своїх обовязків, як матір.
Дані обставини підтверджуються нотаріально засвідченими заявами громадян ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14
Таким чином встановлено, що ОСОБА_2 на день звернення ОСОБА_1 до суду та на день розгляду справи, спільно з дітьми не проживає, у звязку з чим неналежним чином виконує свої батьківські обовязки.
Згідно з ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.
Відповідно зі ст. 160 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.
Статтею 160 СК України передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десять років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.
Згідно зі ст. 161 СК України суд під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідно до ст. 19 СК України при розгляді судом справ щодо участі одного з батьків у виховані дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, та інш. обовязковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних в результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її виховані, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.
18 серпня 2015 року В.о. голови Київської районної адміністрації Одеської міської ради був підписаний висновок органу опіки та піклування, згідно з яким було вирішено за доцільне визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з батьком ОСОБА_1.
Під час розвязання даного питання органом опіки та піклування були дослідженні: житлово-побутові умови проживання дітей, довідка про майновий стан ОСОБА_1, ставлення ОСОБА_1 до допомоги та контролю у навчанні малолітніх дітей, свідчення осіб, які посилалися на те, що мати неналежним чином виконує свої батьківські обовязки.
Суд також, вважає за необхідне зазначити, що на запитання суду представник позивача відповів: що ОСОБА_1 сподівається, що подружні стосунки між ним та його дружиною ОСОБА_2 відновляться, та те, що ОСОБА_1 ніколи не створював та в майбутньому не має наміру створювати будь-які перешкоди у спілкуванні ОСОБА_2 з малолітніми дітьми.
При викладених обставинах суд вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з ОСОБА_1, за його місцем проживання.
Керуючись ст. ст. 11, 60, 213, 215, 226-228 ЦПК України, Законом України «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст. ст. 141, 160, 161 СК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визначення місця проживання дітей задовольнити.
Визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, та малолітньої ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом з батьком ОСОБА_1 за його місцем проживання.
Заочне рішення може бути переглянуто за письмовою заявою відповідачки, з якою вона має право звернутися до Київського районного суду м. Одеси протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Калініченко Л. В.