Справа № 359/2385/14 Головуючий у І інстанції Величко В. П.
Провадження № 22-ц/780/505/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська
Категорія 52 03.03.2015
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Ігнатченко Н.В., Фінагєєва В.О.,

за участю секретаря Бевзюк М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Державного авіаційного підприємства «Україна» на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного авіаційного підприємства «Україна», третя особа генеральний директор Державного авіаційного підприємства «Україна» про поновлення на роботі, стягнення розрахункових коштів, оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про поновлення на роботі, стягнення розрахункових коштів, оплати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Заявлені вимоги мотивувала тим, що 29 липня 2004 року її було прийнято на роботу на посаду бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу ДАП «Україна». 31 травня 2014 року відповідач вручив їй попередження про майбутнє звільнення з посади за п. 1 ст. 40 КЗпП України із 08 серпня 2014 року в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, 08 серпня 2014 року згідно наказу ДАП «Україна» № 132/о по особовому складу її звільнено з роботи. Вважає, що були відсутні підстави для її звільнення, передбачені п. 1 ст. 40 КЗпП, відсутні зміни в організації виробництва, відповідачем не враховано переважне право на залишення її на роботі, відповідач не запропонував їй іншу роботу та порушив порядок оформлення звільнення; вказаними діями відповідача їй заподіяно моральну шкоду. Просила поновити її на посаді бортпровідника в ДАП «Україна» з дати звільнення 08 серпня 2014 року, стягнути з відповідача на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу та моральну шкоду 5000 грн.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року позов ОСОБА_1 задоволено, поновлено на посаді бортпровідника в ДАП «Україна» з 08 серпня 2014 року, стягнуто з ДАП «Україна» на користь позивача заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 серпня 2014 року та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. Додатковим рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 08 січня 2015 року стягнуто з ДАП «Україна» на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 08 серпня 2014 року по 20 листопада 2014 року в сумі 29463,57 грн.

Відповідач ДАП «Україна», не погоджуючись із рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив із того, що звільнення позивача відбулось з порушенням чинного законодавства та законних прав позивача, що завдало їй моральних переживань та вимагало від неї вживати додаткових зусиль для організації свого життя.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

З матеріалів справи колегія суддів вбачає, що ОСОБА_1 прийнято на роботу до ДАП «Україна» на посаду бортпровідника служби бортпровідників льотного комплексу ДАП «Україна» з 29 липня 2004 року на підставі наказу № 163/о (а. с. 7).

20 березня 2014 року Державне управління справами повідомило ДАП «Україна», що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 63 «Про економію державних коштів та недопущення втрат бюджету» Управлінням запропоновано Кабінету Міністрів України залишити для виконання спеціальних авіаперевезень п'ять повітряних суден ДАП «Україна»: три літаки (Airbus A-319-115, Ан-74ТК-300Д, Ан-148-100) та два вертольоти (Мі-8МТВ-1 2002 та 2003 років випуску), решту повітряних суден планується передати з управління ДУС або списати в найкоротший термін. Для здійснення експлуатації п'ятьох вказаних повітряних суден просило ДАП «Україна» вжити невідкладних заходів щодо суттєвого зменшення видатків на утримання підприємства, оптимізувати структуру та штатний розпис ДАП «Україна» шляхом зменшення персоналу до мінімальної необхідної кількості, яка може забезпечувати виробничий процес підприємства (а. с. 53).

Наказом ДАП «Україна» від 15 травня 2014 року № 136 введено в дію з 15 травня 2014 року нову організаційну структуру та новий штатний розпис ДАП «Україна», затверджені 07 травня 2014 року та погоджені Державним управлінням справами, начальнику відділу кадрів доручено забезпечити згідно з вимогами чинного законодавства проведення змін у особовому складі підприємства відповідно до нового штатного розпису на підставі результатів комісії по вивільненню працівників у зв'язку зі скороченням, яка створена наказом від 28 березня 2014 року № 93 «Про утворення тимчасової комісії ДАП «Україна», скасовано штатний розпис ДАП «Україна, введений в дію з 01 грудня 2013 року, та зміни до нього (а. с. 21).

Згідно наказу ДАП «Україна» від 21 травня 2014 року № 140 наказано скоротити з 15 травня 2014 року, в тому числі 16 бортпровідників (а. с. 12 - 20).

30 травня 2014 року ОСОБА_1 під підпис попереджено про майбутнє звільнення із 08 серпня 2014 року на підставі наказів ДАП «Україна» від 15 травня 2014 року № 136 «Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП «Україна» та від 21 травня 2014 року № 140 «Про попередження працівників про заплановане вивільнення у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці» (а. с. 10).

Згідно протоколу засідання тимчасової комісії від 21 липня 2014 року № 13, утвореної відповідно до наказу ДАП «Україна» від 28 березня 2014 року № 93, розглянуто клопотання заступника генерального директора щодо працевлаштування працівників служб, в тому числі служби бортпровідників льотного комплексу у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці. Постановлено у зв'язку із відсутністю посад за відповідною професією (спеціальністю) на дату проведення засідання комісії, звільнити за п. 1 ст. 40 КЗпП України бортпровідника ОСОБА_1 (а. с. 54 - 55, 70 - 75).

Наказом від 06 серпня 2014 року № 132/о «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з роботи із 08 серпня 2014 року згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, із наказом ознайомлена під розпис 15 серпня 2014 року і в цей же день отримала трудову книжку (а. с. 11, 58, 59).

Із 09 серпня 2014 року по 14 серпня 2014 року ОСОБА_1 була тимчасово непрацездатною, в звязку із чим 09 серпня 2014 року відкрито листок непрацездатності (а. с. 23).

Також із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є бортпровідником третього класу, має 946 годин загального нальоту, спеціальність присвоєна згідно із стандартами ІКАО, що підтверджується свідоцтвом ST № 006134 від 09 серпня 2004 року Державного департаменту авіаційного транспорту, має діючі допуски на повітряні судна: ТУ-134 з 29 липня 2004 року, ІЛ-62 з 30 червня 2005 року, МІ-8 з 24 жовтня 2008 року згідно довідки ДАП «Україна» про наявні кваліфікаційні відмітки, отримувала сертифікати ЦТПП «Градієнт» про проходження курсів навчання за програмою «Аварійно-рятувальна підготовка», Головного навчального та сертифікаційного центру цивільної авіації України про закінчення курсів періодичної підготовки бортпровідників, має кваліфікацію спеціаліста з фінансів і техніка-технолога, стаж роботи у ДАП «Україна» більше 10 років, у неї відсутні порушення трудової дисципліни і наявні заохочення за сумлінну працю.

Окрім ОСОБА_1, на розгляд тимчасової комісії при скороченні висувались також наступні бортпровідники третього класу, яким запропоновано аналогічні посади: ОСОБА_2, стаж роботи з 20 липня 2006 року, допуск до типів повітряних суден А-319, Мі-8МТВ-1, має на утриманні неповнолітню дитину і загальний наліт 793 години; ОСОБА_3, стаж роботи з 15 вересня 2008 року, допуск до типів повітряних суден А-319, Мі-8МТВ-1, має на утриманні неповнолітню дитину і загальний наліт 498 годин, ОСОБА_4, стаж роботи з 05 квітня 2013 року, допуск до типів повітряних суден А-319, має на утриманні дві неповнолітні дитини і загальний наліт 7151 годин (а. с. 111 - 113).

Вказані обставини підтверджуються наявними в справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як вбачається із наведеної норми закону, поняття змін в організації виробництва і праці не вичерпується лише реорганізацією, банкрутством або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скороченням чисельності або штату працівників. Власник або уповноважений ним орган вправі на свій розсуд вносити зміни до штатного розпису, в тому числі має право зменшити чисельність посад, здійснити звільнення працівників, одночасно прийнявши рішення про прийняття на роботу працівників іншого фаху і кваліфікації, чисельність інших посад.

ДАП «Україна» створено указом Президента України з метою організації, забезпечення та виконання повітряних перевезень спеціальними рейсами вищих посадових осіб та офіційних делегацій України і інших держав у межах України та за її кордонами з дотриманням вимог та правил, що передбачені у відповідних нормативних документів.

Пунктом 6 Постанови Кабінету Міністрів України від 01 березня 2014 року № 65 передбачено, що Державному управлінню справами необхідно вжити заходів щодо зменшення кількості літаків, що обслуговують вищих посадових осіб держави, та переглянути обсяг видатків на їх утримання за бюджетною програмою «Забезпечення перевезень вищих посадових осіб держави авіаційним транспортом».

Таким чином, у ДАП «Україна» були передбачені законом підстави для скорочення посад бортпровідників.

Оцінюючи висновки суду першої інстанції щодо дотримання відповідачем порядку звільнення з роботи, колегія суддів враховує наступне.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 19 постанви від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При звільненні працівників з підстав, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП, власник або уповноважений ним орган повинні дотримуватися наступного порядку, встановленого чинним законодавством про працю: персонально попередити працівника про наступне вивільнення не пізніше ніж за два місяці (ч. 1 ст. 49-2 КЗпП), виплатити працівникові вихідну допомогу у розмірі не менше середнього місячного заробітку (ч. 1 ст. 44 КЗпП), запропонувати за умови наявності працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації (ч. 3 ст. 49-2 КЗпП).

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Встановлено, що з 15 травня 2014 року наказом ДАП «Україна» від 15 травня 2014 року № 136 «Про введення в дію нової організаційної структури та штатного розпису ДАП «Україна» було введено в дію новий штатний розпис.

30 травня 2014 року на виконання зазначеного наказу ДАП «Україна» від 15 травня 2014 року № 136 ОСОБА_1 було персонально попереджено про наступне вивільнення та тимчасовою комісією ДАП «Україна» 21 липня 2014 року розглянуто питання наявності вакантних посад в ДАП «Україна» станом на дату засідання комісії. Заслухавши повну характеристику служби бортпровідників, члени комісії дійшли висновку, що у зв'язку із відсутністю посад за відповідною професією (спеціальністю) на дату проведення засідання комісії, прийнято рішення про звільнення ОСОБА_1 за п. 1 ст. 40 КЗпП. Станом на 15 серпня 2014 року, тобто на дату отримання позивачем трудової книжки, відповідно до кваліфікації позивача були відсутні вакантні посади, оскільки всі наявні вакансії потребують відповідної додаткової освіти та специфічних знань та навичок в роботі.

Нормами ст. 42 КЗпП передбачено, що при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право в першу чергу на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Продуктивність праці і кваліфікація працівника повинні оцінюватися окремо, але в кінцевому підсумку суд при розгляді трудового спору повинен визначити працівників, які мають більш високу кваліфікацію і продуктивність праці за сукупністю цих двох показників. І лише при відсутності різниці у кваліфікації і продуктивності праці перевагу на залишення на роботі мають працівники, перелічені в ч. 2 ст. 42 КЗпП України.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач звільнив з посади бортпровідника ОСОБА_1, яка має переважне право на залишення на роботі і при цьому не звільнив бортпровідників ОСОБА_5 та ОСОБА_2, які мають більш низьку кваліфікацію і продуктивність праці.

Колегія суддів погоджується із такими висновками, виходячи із наступного.

Рівень кваліфікації вимірюється рівнем освіти працівника та здобутими навичками під час виконання робіт за певною спеціальністю. До уваги беруться дані останньої атестації працівника, обґрунтована і об'єктивна характеристика-відгук безпосереднього керівника про його роботу.

Позивач має третій клас, допуск до типів Ту-134А-3, Іл-62М та Мі-8МТВ-1, з яких на обслуговуванні відповідача залишено лише Мі-8МТВ-1. ОСОБА_1 не має документів, які б підтверджували її кваліфікацію як бортпровідника, що має допуск до літаків типу А-319 (А-320), Ан-74, які перебувають в експлуатації ДАП «Україна», лише до типу Мі-8МТВ-1.

В свою чергу, інші бортпровідники третього класу ОСОБА_2 та ОСОБА_5 мають діючі свідоцтва бортпровідників на типи повітряного судна Мі-8МТВ-1 та А-319, які експлуатуються відповідачем.

Бортпровідник третього класу ОСОБА_4 має діюче свідоцтво бортпровідника на тип повітряного судна А-319, яке експлуатується відповідачем.

Продуктивність праці вимірюється певними виробничими показниками, це узагальнюючий показник результативності праці, що характеризує ефективність її витрат у виробництві та сфері послуг. Для працівників сфери обслуговування показником продуктивності праці буде наявність дисциплінарних стягнень та заохочень.

Із доказів, наявних в матеріалах справи, вбачається, що всі вищевказані бортпровідники мають рівні умови продуктивності праці.

Статтею 42 КЗпП України передбачено переваги при залишенні на роботі при рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації, зокрема сімейним - при наявності двох і більше утриманців; особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком; працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації; працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва; учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій; працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання; особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України; працівникам з числа колишніх військовослужбовців строкової служби та осіб, які проходили альтернативну (невійськову) службу, протягом двох років з дня звільнення їх зі служби. Перевага в залишенні на роботі може надаватися й іншим категоріям працівників, якщо це передбачено законодавством України.

Стаж роботи на підприємстві ОСОБА_2 - з 20 липня 2006 року, ОСОБА_3 - з 15 вересня 2008 року, ОСОБА_4 - з 05 квітня 2013 року, ОСОБА_1 - із 29 липня 2004 року.

Крім того, як вбачається із наданої відповідачем довідки по бортпровідниках (а. с. 111), комісія враховувала також час загального нальоту, однак відповідач в апеляційній скарзі умовчав про дану обставину. Колегія суддів вважає, що цей показник має значення при вирішенні питання щодо додаткової кваліфікації працівника, оскільки є базою нарахування доходу і має значення для подальшого просування на посаді. Так, ОСОБА_2 має 793 години нальоту, ОСОБА_3 - 498 годин нальоту, ОСОБА_4 - 7151 годин нальоту, ОСОБА_1 - 946 годин нальоту.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги щодо законності звільнння позивача, колегія суддів враховує, що що відповідно до довідки по бортпровідниках, що розглядалися тимчасовою комісією при скороченні за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України тимчасовою комісією розглядалася кандидатура бортпровідника ОСОБА_6, стаж роботи в ДАП «Україна» з 07 червня 2007 року, допуск до повітряного судна типу Мі-8МТВ-1, загальний наліт 715 годин, таким чином у порівнянні із позивачем дана особа має менший стаж роботи та менше годин загального нальоту; однак, дана особа не була звільнена із підприємства, про що підтвердила представник відповідача під час розгляду апеляційної скарги.

Наказів на підтвердження звільнення інших бортпровідників, що були разом із позивачем попереджені про наступне звільнення, суду також не надано.

Крім того, при розгляді апеляційної скарги представник апелянта не обґрунтувала переваги осіб, що залишені на роботі, при рівних умовах продуктивності праці та кваліфікації порівняно із позивачем.

Враховуючи рівень кваліфікації всіх наведених осіб, умови продуктивності їх праці та наявність інших переваг, на засіданні тимчасової комісії ДАП «Україна» не прийнято до уваги всіх обставин щодо наявності переваг ОСОБА_1 при залишенні на роботі під час вивільненні працівників з посади бортпровідника.

Таким чином висновки суду про поновлення позивача відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Разом із тим, оскільки позивач була звільнена наказом до оформлення тимчасової непрацездатності, а саме із 08 серпня 2014 року, а листок непрацездатності оформлено із 09 серпня 2014 року, із мотивувальної частини рішення необхідно виключити посилання суду першої інстанції на звільнення ОСОБА_1 в період тимчасової непрацездатності.

Відповідно до ч. 2 ст. 337 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів не може погодитися із доводами апеляційної скарги, що факт нанесення моральної шкоди позивачу не доведено.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Оскільки звільнення позивача беззаперечно спричинило необхідність здійснення нею додаткових зусиль для організації свого життя, колегія суддів погоджується із наявністю підстав для відшкодуваня моральної шкоди.

Розмір компенсації 5000 грн., визначений судом на користь позивача, є достатнім, визначеним судом із всебічним, повним, об'єктивним та безпосереднім дослідженням наявних в справі доказів, і, на думку колегії суддів, зменшенню не підлягає.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Державного авіаційного підприємства «Україна» відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Ігнатченко Н.В.

Фінагєєв В.О.