Справа № 191/2170/15-ц
Провадження № 2/191/1019/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Твердохліб А. В.,

за участю секретаря - Яришевої Н. В.

розглянувши у відкритому попередньому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Синельниківської міської ради Дніпропетровської області про визнання прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання прав та обов'язків забудовника в порядку спадкування за законом. У попередньому судовому засіданні ОСОБА_1 заявлені вимоги уточнив, обґрунтовуючи свій позов тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту ОСОБА_2 не залишила.

Постановами державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної контори від 13 лютого 2015 року ОСОБА_3 (чоловіку померлої), ОСОБА_1 (позивачу - сину померлої), відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину, так як право власності на зазначений житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами не зареєстровано за спадкодавцем.

ОСОБА_3 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 27 липня 1985 року і до дня її смерті.

Згідно з рішенням Синельниківського міського народного суду від 11 травня 1988 року за ОСОБА_2 визнано право власності на домоволодіння, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за заповітом. Рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів №159 від 13. 04. 1990 року ОСОБА_2 дозволено будівництво нового житлового будинку за вказаною адресою, а старий будинок дозволено використовувати як сарай, літню кухню.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на спільні грошові кошти подружжя збудували новий житловий будинок, погріб, вбиральню, літній душ, бруківку. Старий житловий будинок 1955 року забудови, як це вказано в технічному паспорті, виготовленому станом на 09. 02. 2015 року, був глинобитний і для його збереження, як будівлі, був обкладений цеглою та вкритий шифером і використовується під літню кухню та гараж. Старий житловий будинок, без його реконструкції, складає незначну частку від всього нерухомого майна. Відповідно до ст. 25 КпШС, якщо майно, яке було власністю одного з подружжя за час шлюбу істотно збільшилося у своїй цінності внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя або їх обох, воно може бути визнане судом спільною сумісною власністю подружжя. Відповідно до ст. 28 КпШС частки подружжя є рівними. За життя ОСОБА_2 та ОСОБА_3 частки у спільному майні подружжя не виділяли.

В попередньому судовому засіданні 18. 09. 2015 року позивач ОСОБА_4, який діє в інтересах батька позивача ОСОБА_3, надав заяву про залишення без розгляду заявлених позовних вимог про визнання за ОСОБА_3 прав та обов'язків забудовника на ? частку у спільному сумісному майні подружжя, яка 19. 08. 2015 року задоволена судом.

Позивач зазначає, що ОСОБА_3 не має права на спадкування, в зв'язку з тим, що його засуджено вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10. 11. 2014 року до позбавлення волі за спричинення смерті ОСОБА_2, яка є спадкодавцем.

Відповідно до дозволу №106 на виконання робіт по будівництву нового житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, виданого головним архітектором - термін закінчення робіт встановлено 13 квітня 1993 року. За три роки новий будинок збудовано, але в експлуатацію він не здавався і тому згідно архівних даних, як це вказано в довідці КП «СМКП» від 12. 02. 2015 року, на вищевказаний житловий будинок право власності не зареєстровано, а він лише за інвентаризований за ОСОБА_2

В зв'язку із викладеним просить суд визнати за ним права та обов'язки забудовника з правом здачі в експлуатацію та отримання свідоцтва про право власності на цілу частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованими за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2

До початку проведення судового засідання позивач надав суду заяву, в якій просив позов задовольнити, справу розглянути в його відсутності.

Представник відповідача до початку судового засідання надав заяву, в якій позов визнав і не заперечував проти його задоволення, просив справу розглянути в його відсутність.

Згідно ч. 4 ст. 130 ЦПК України ухвалення у попередньому судовому засіданні рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 174 і 175 цього Кодексу.

При визнанні позову суд ухвалює рішення в порядку, встановленому ст. 174 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Так, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Синельникове реєстраційної служби Синельниківського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області 02 грудня 2013 року зроблено відповідний актовий запис №428 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу спадкоємців за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_2 є її чоловік ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_4, та син - позивач у справі ОСОБА_1, які звернулись до державного нотаріуса Першої синельниківської державної нотаріальної із заявами про прийняття спадщини, що підтверджується даними спадкової справи № 17/2015.

Однак, 13 лютого 2015 року вказаним особам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок з надвірно-господарськими побудовами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, за померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 не зареєстровано (а. с. 26).

Згідно дозволу №106 на проведення робіт від 13. 04. 1993 року, ОСОБА_2 дозволено на земельній ділянці АДРЕСА_1 на підставі рішення №159 від 13 квітня 1990 року, будівництво нового жилого будинку по типовому проекту №184-24-13, житловою площею 50, 6 кв.м, корисною площею 80, 3 кв.м, а старий жилий будинок дозволено використовувати під літню кухню, із визначеним строком закінчення робіт 13 квітня 1993 року.

Відповідно до довідки Синельниківського МБТІ, житловий будинок, господарські будівлі та споруди, розташовані за адресою: АДРЕСА_1, заінвентаризовані за ОСОБА_2 на підставі рішення Синельниківського міського народного суду Дніпропетровської області від 11. 05. 1988 року (а. с. 7), про свідчить також виданий 09. 02. 2015 року КП «Синельниківське МБТІ» технічний паспорт на зазначене нерухоме майно (а. с. 8-10).

За змістом статей 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як роз'яснює Верховний суд України у пункті 8 Постанови Пленуму №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо будівництво було здійснено спадкодавцем згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки забудовника переходять до складу спадщини.

Отже, перехід прав та обов'язків забудовника до завершення будівництва у порядку спадкування до спадкоємців можливе за умовою проведення спадкодавцем будівельних робіт у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів справи спадкодавець проводила будівельні роботи у встановленому законом порядку, а саме отримавши відповідний дозвіл та збудувала житловий будинок заінвентаризувавши його в КП «Синельниківське МБТІ».

Під час розгляду справи судом встановлено, що позивача ОСОБА_3, позовні вимоги якого в попередньому судовому засіданні за його заявою на підставі ухвали суду від 19. 09. 2015 року залишено без розгляду, 10 листопада 2014 року Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області засуджено за п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України до позбавлення волі за умисне протиправне заподіяння смерті ОСОБА_2 (а. с. 17-23). Дане судове рішення прийнято судом у справі, відповідно до вимог ч. 2 ст. 61 ЦПК України.

Взаємозв'язок вказаного доказу у поєднанні із ч. 1 ст. 1224 ЦК України дає підстави для висновку про те, що ОСОБА_3, будучи спадкоємцем першої черги за законом є особою, яка усувається від права на спадкування після смерті ОСОБА_2, оскільки він умисно позбавив її життя.

Таким чином, з'ясувавши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, як спадкоємця першої черги за законом, є обґрунтованими, повністю підтверджені документально, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216-1218, ч. 1 ст. 1224, 1261, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 у м. Синельникове Дніпропетровської області, права та обов'язки забудовника житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, з правом здачі житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами в експлуатацію та правом отримання свідоцтва про право власності.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя:А. В. Твердохліб