Справа №487/1464/15-ц 20.10.2015 20.10.2015 20.10.2015
Провадження №22-ц/784/2475/15 Головуючий в першій інстанції Андрощук В.В..
Категорія 72 Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
У Х В А Л А

Іменем України

20 жовтня 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М.,Кушнірової Т.Б.,

при секретарі судового засідання - Біляєвій В.М.,

за участю представника заінтересованої особи - ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу

представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2015 року по справі за заявою Миколаївської міської ради про визнання спадщини відумерлою,

ВСТАНОВИЛА:

20 лютого 2015 року Миколаївська міська рада звернулася до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою.

Заявник зазначав, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 грудня 1997 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщину на ? частку квартири за вищевказаною адресою.

06 жовтня 2009 року ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті сина.

ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина на вищезазначене нерухоме майно.

1 листопада 2013 року до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом про встановлення факту проживання зі спадкоємцем однією сімєю звернулася ОСОБА_4. Рішенням цього суду від 04 липня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 серпня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Посилаючись на те, що після відкриття спадщини минуло більше одного року, Миколаївська міська рада просила визнати спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5, відумерлою та передати її територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2015 року заяву задоволено. Визнано спадщину, а саме квартиру АДРЕСА_1, яка відкрилася після смерті спадкодавця ОСОБА_5, відумерлою та передано її у власність територіальній громаді міста Миколаєва в особі Миколаївської міської ради.

В апеляційній скарзі представник заінтересованої особи ОСОБА_4- ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосовування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та постановити ухвала про залишення заяви без розгляду, оскільки вбачається спір про право.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника заінтересованої особи, дослідивши надані докази та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати заяву про визнання спадщини відумерлою.

Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини (ч.3 ст.1277).

У відповідності до ст. 278 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовились від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини.

У відповідності до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини (ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК).

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_1 відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 01 грудня 1997 року ( а.с.9,12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, після смерті якого спадщину отримала його мати ОСОБА_5, що підтверджується виданим їй 06 жовтня 2009 року свідоцтвом про право на спадщину за законом на 1/2 частку вищевказаної квартири ( а.с.10).

ІНФОРМАЦІЯ_2 вона померла. Після її смерті відкрилася спадщина на спірне нерухоме майно та вклад, який знаходився на депозитному рахунку у відділенні «Універсальне» Миколаївського РУ у ПАТ КБ «ПриватБанк» від 20 грудня 2009 року. Заповідальне розпорядження складено в день відкриття договору на ім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_4, кожному по 50%.

Як вбачається із витягу зі спадкового реєстру наданого державним нотаріусом Третьої миколаївської державної нотаріальної контори, спадкова справа після смерті ОСОБА_5 була заведена 17 березня 2011 року Другою миколаївською державною нотаріальною конторою.

Відповідно до матеріалів спадкової справи №198/2011 із заявами про прийняття спадщини 17 березня 2011 року звернувся ОСОБА_7, а 13 травня 2011 року - ОСОБА_4 07 грудня 2011 року ОСОБА_4 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на належну їй частку у спадковому майні.

Інших спадкоємців які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку на спірне нерухоме майно матеріали спадкової справи не містять.

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернулася до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовом до Миколаївської міської ради про встановлення факту проживання зі спадкодавцем ОСОБА_5 однією сім'єю. Рішенням цього суду від 04 липня 2014 року, яке ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 21 серпня 2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, залишено без змін, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено( а.с.14-19).

Таким чином, вищевикладене свідчить, що спадкоємців, які б прийняли спадщину на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України та/або в порядку, встановленому ст.ст.1269, 1270 цього Кодексу, немає.

В матеріалах спадкової справи наявна заява ОСОБА_10, з якою вона звернулася до державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори тільки 01 жовтня 2015 року, тобто після ухвалення оскаржуваного рішення. Із змісту заяви вбачається, що для прийняття спадщини їй рекомендовано вирішити питання щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини у судовому порядку та необхідно підтвердити родинні відносини зі спадкодавцем, оскільки в наданих нею документах є виправлення та розбіжності, крім того відсутнє свідоцтво про народження матері померлої.

Отже, ні на час звернення до суду з даною заявою, ні на час ухвалення оскаржуваного рішення спадкоємців, які б прийняли спадщину в установленому законом порядку не було та немає на теперішній час. За такого доводи апеляційної скарги про те, що заявник при звернення до суду не впевнився в наявності спадкоємців за законом не заслуговують на увагу.

З врахуванням викладеного та вимог ст. 278 ЦПК України, посилання апелянта на те, що вбачається спір про право є безпідставними, оскільки для визнання судом спадщини відумерлою достатньо встановлення одного з перелічених у ст.278 ЦПК факту, а саме: неприйняття спадкоємцями спадщини.

Належність спадщини, яка визнана судом відумерлою, спадкодавцю підтверджена свідоцтвом про право власності на житло від 01 грудня 1997 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 06 жовтня 2009 року.

Таким чином, рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням вказаних вище норм ЦК України та вимог ст.ст. 235, 274- 278 ЦПК України, Миколаївська міська рада звернулась із заявою про визнання спадщини відумерлою у лютому 2015 року, тобто після спливу більш ніж одного року з моменту відкриття спадщини, як того вимагає норма частини другої ст. 1277 ЦК України, суд правильно встановив характер спірних правовідносин, фактичні обставини справи, давши належну оцінку доказам, які є в матеріалах справи, не допустив порушень норм матеріального права, які б були обов'язковою підставою для скасування рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що заінтересована особа ОСОБА_4 не була повідомлена про дату та час розгляду справи хоча і заслуговують на увагу, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про належне повідомлення її про розгляд даної справи, між тим на висновки суду першої інстанції не впливають та прав останньої не порушують.

З врахуванням викладеного, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 відхилити, рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, і з цього часу може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді: