РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3477/14-ц

провадження у справі № 2/0285/176/15

05 лютого 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград - Волинський міськрайонний суд Житомирської області у складі судді Романюк Ю.Г., за участі секретаря судових засідань Медяної І.В. та осіб, які беруть участь у справі: позивача: представник Ляшук М.В.,

відповідача: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: керівник бухгалтерами-касирами Лівобережного відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» ОСОБА_4, директор Лівобережного відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» ОСОБА_8, керівник відділу безпеки інформаційних технологій ПАТ «ПРАВЕКС-БАНК» ОСОБА_12., ОСОБА_7 - про відшкодування виниклої нестачі,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» завдану шкоду у розмірі 6250 грн. в якості відшкодування виниклої нестачі.

В обґрунтування позову позивач зазначає, що ОСОБА_3 (далі - відповідач) було прийнято на роботу до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» (далі - позивач/Банк) на посаду бухгалтера-касира Лівобережного відділення, з нею було укладено трудовий договір і договір про повну матеріальну відповідальність. 17.02.2014 відповідач сформувала касову квитанцію на видачу готівки в сумі 12 500 грн. з поточного рахунку клієнта ОСОБА_7, підписала її та передала на підпис бухгалтеру - касиру відділення ОСОБА_4, яка виконувала функції контролера. Остання отримавши документи підписала квитанцію, після чого кошти були списані з поточного рахунку клієнта ОСОБА_7 та виплачені через касу Банку. 12.03.2014 року на адресу Банку від ОСОБА_7 надійшла заява про те, що кошти у розмірі 12 500 грн. вона не знімала та не отримувала. За фактом звернення ОСОБА_7 було проведено внутрішню перевірку, якою встановлено, що підписи в заяві на видачу готівки та підписи в картці із зразками підписів візуально не схожі. ОСОБА_3 надала пояснення, з яких вбачається , що обставин видачі коштів з поточного рахунку ОСОБА_7 та чи надав клієнт паспорт для ідентифікації вона не пам'ятає в зв'язку з давністю події. При цьому, відповідач зазначила, що вона не порівнювала підпис в Заяві на видачу готівки з підписом в Картці із зразками підписів гр. ОСОБА_7, оскільки не знала що так необхідно робити. Як пояснила ОСОБА_4, касову квитанцію вона підписала після видачі грошових коштів не порівнявши ідентичність підпису в касовій квитанції на видачу готівки з підписом в паспорті ОСОБА_7 в зв'язку з тим, що вона працювала в іншому кабінеті відділення; хто саме отримав грошові кошти зняті з поточного рахунку ОСОБА_7 вона не бачила. Бухгалтера-касири ОСОБА_3 та контролер ОСОБА_4 порушили вимоги Інструкції, не перевірили паспорт клієнта, не провели порівняння ідентичності підпису в касовій квитанції на видачу готівки з підписом в Картці із зразками підписів та в паспорті клієнта. ОСОБА_3 порушила вимоги Інструкції № 190, в частині передачі касової квитанції на підпис контролеру ОСОБА_4, вже після видачі грошових коштів, що унеможливило зупинення операції при виявленні безпідставності видачі коштів. Зазначені дії відповідача призвели до того, що кошти у розмірі 12 500 грн. з рахунку клієнта були списані без законних підстав та отриманні у подальшому невстановленою особою. Оскільки незаконне списання відбулось з вини працівників Банку під час виконання ними своїх трудових обов'язків, позивачем було проведено відновлення на рахунку клієнта всієї суми списаних коштів. Враховуючи проведене відновлення коштів клієнту, позивачем було відображено заборгованість за особами з повною матеріальною відповідальністю, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, так як саме їх дії призвели до виникнення нестачі коштів, чим Банку нанесено матеріальну шкоду на всю суму відшкодованих коштів. З метою погашення виниклої нестачі винним працівникам були надані на ознайомлення письмові повідомлення про необхідність відшкодування нестачі, з розрахунку по 6 250 грн. з кожної. ОСОБА_4 підписала повідомлення та у добровільному порядку провела відшкодування нестачі у повному розмірі визначеної суми. Відповідач ОСОБА_3 відмовилась від підписання повідомлення та від проведення погашення нестачі, що і змусило позивача звернутись з даним позовом до суду.

Відповідачем подано письмові заперечення на позов, які зводяться до того, що 17.02.2014 року у Лівобережному відділені ПАТ КБ «Правекс-Банк» працювало 2 бухгалтера-касира, та у неї була велика черга. Того ж дня о 13 год. 03 хв. з особового рахунку гр. ОСОБА_9 відбулося списання грошових коштів та їх видача через касу банку в сумі 12500 грн. Підставою для списання з особового рахунку грошових коштів ОСОБА_9 та видача їх через касу банку була Заява на видачу готівки, сформована відповідачкою та передана ОСОБА_9 на перевірку реквізитів та поставлення свого підпису. Після підпису клієнтом Заявки на видачу готівки відповідачем її було передано ОСОБА_4 для проведення контролю та надання електронного дозволу на проведення операції. На думку відповідачки, Заява на видачу грошових коштів сформована нею правильно та відповідно до вимог інструкцій НБУ та внутрішньобанківським положенням про що свідчить підпис Контролера на надання дозволу на проведення платежу. Відповідно до інструкції проведення візуального порівняння підпису Клієнта з карткою зразків підпису до її повноважень не входить. Тобто її вина як працівника щодо незвірки підпису ОСОБА_9 відсутня, оскільки обов'язок звірки підпису входить до повноважень Контролера каси - ОСОБА_4 Крім того відеоспостереження у Лівобережному відділені в вказаний день не працювало з технічних причин, що унеможливлює встановити особу, що отримала грошові кошти. Згідно договору про повну матеріальну відповідальність Банк зобов'язався створити працівнику умови, необхідні для нормальної роботи та забезпечення повного збереження переданих йому матеріальних цінностей. Згідно п. 4 цього Договору працівник звільняється від відповідальності, якщо шкода спричинена не з його вини. Службова перевірка не змогла встановити особу яка підписала та отримала грошові кошти з рахунку ОСОБА_10 та зв'язок з співробітниками Банку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Службова перевірка не змогла підтвердити або спростувати належність підпису ОСОБА_9 в Заяві на видачу готівки. Директор Лівобережного відділення ПАТ КБ «Правекс-Банк» ОСОБА_8 не забезпечила створення кадрового резерву, для заповнення штату відділення кваліфікованими працівниками. Штат відділення складається з 9 чоловік проте 17.02.14 року на робочому місці було тільки 3 працівника. Разом тим, позовні вимоги не підлягають до задоволення з підстави відсутності посади Бухгалтера-касира у постанові 447/24 від 28.12.77 Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року. Посади Бухгалтера-касира, на яку відповідачку прийнято згідно з наказом №21к від 03.01.2014 року в переліку існуючих посад відсутня, а тому відповідач не належить до категорії працівників, з якими може бути укладено договір про матеріальну відповідальність. Окрім того, Національним класифікатором України - Класифікатором професій України не передбачена професійна назва професії «Бухгалтер-касир». А отже відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України у зв'язку з Постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24, в якому зазначений Перелік таких посад і робіт з якими може бути укладено такий договір - не належить. Враховуючи вищевикладене, відповідач просила в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі з підстав, вказаних у позовній заяві та просила його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, просила в задоволені позовних вимог відмовити в повному обсязі з підстав, викладених у запереченнях.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору в судове засідання не прибули, про час і місце судового розгляду були повідомлені вчасно та належним чином, заперечень проти позову та клопотань про розгляд справи за їх відсутності, чи про відкладення розгляду справи не подавали.

Третя особа ОСОБА_12 в судове засідання не прибув, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовну заяву вважає обґрунтованою та просить задовольнити.

Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні 09.12.2014 року пояснила, що є керівником бухгалтерами-касирами Лівобережного відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Стверджувала, що всі викладені у позові банку обставини відповідають дійсності; вона свою вину визнала і розрахувалась з Банком, вину відповідачки вважає очевидною та доведеною. Стверджувала, що ОСОБА_3 завжди не сумлінно та безвідповідально ставилась до виконання своїх трудових обов'язків, що і спричинило виникнення такої ситуації. Проти задоволення позову не заперечувала.

Третя особа ОСОБА_8 в судовому засіданні в судовому засіданні 09.12.2014 року пояснила, що є директором Лівобережного відділення ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК». Підтвердила всі викладені у позовній заяві обставини та висловила думку, що вина відповідачки є доведеною за наслідками службового розслідування. Стверджувала, що ОСОБА_3 не сумлінно та безвідповідально ставилась до виконання своїх обов'язків, що і спричинило виникнення відповідної ситуації. Вважає, що позов підлягає до задоволення.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника позивача та пояснення відповідача, приймаючи до уваги пояснення третіх осіб, дослідивши матеріали справи та надані докази, повно і всебічно з'ясувавши всі обставини справи в їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 03.01.2014 року ОСОБА_3 (далі - відповідач) згідно наказу № 21-К прийнято на роботу до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПРАВЕКС-БАНК» на посаду бухгалтера-касира Лівобережного відділення на умовах повної індивідуальної матеріальної відповідальності (а.с.6).

03.01.2014 року між сторонами укладено трудовий договір № 1 і договір про повну матеріальну відповідальність №01 (а.с.7-9).

17.02.2014 року на підставі заяви на видачу готівки від 17.02.2014 року (а.с.10) відповідач сформувала касову квитанцію на видачу готівки в сумі 12 500 грн. з поточного рахунку клієнта ОСОБА_7, на підставі чого кошти були списані з поточного рахунку клієнта ОСОБА_7 та виплачені через касу Банку.

12.03.2014 року на адресу Банку від ОСОБА_7 надійшла заява про те, що кошти у розмірі 12 500 грн. вона не знімала та не отримувала, на підставі чого Відділом протидії шахрайським операціям департаменту з протидії легалізації (відмиванню) доходів отриманих злочинним шляхом і внутрішньої безпеки проведено службові розслідування, обставини та результати яких зафіксовано висновками від 28.03.2014 року та від 16.04.2014 року (а.с.12-13, 167-168).

За результатами вказаних розслідувань встановлено, що підписи в заяві на видачу готівки та підписи в картці із зразками підписів візуально не схожі. ОСОБА_3 надала пояснення, з яких вбачається, що обставин видачі коштів з поточного рахунку ОСОБА_7, а також чи надав клієнт паспорт для ідентифікації вона не пам'ятає в зв'язку з давністю події. При цьому, відповідач зазначила, що вона не порівнювала підпис в Заяві на видачу готівки з підписом в Картці із зразками підписів гр. ОСОБА_7, оскільки вона не знала що так необхідно робити. Як пояснила ОСОБА_4, касову квитанцію вона підписала після видачі грошових коштів не порівнявши ідентичність підпису в касовій квитанції на видачу готівки з підписом в паспорті ОСОБА_7 в зв'язку з тим, що вона працювала в іншому кабінеті відділення. Хто саме отримав грошові кошти зняті з поточного рахунку ОСОБА_7 вона не бачила. Бухгалтер-касир ОСОБА_3 та контролер ОСОБА_4 порушили вимоги Інструкції, не перевірили паспорт клієнта, не провели порівняння ідентичності підпису в касовій квитанції на видачу готівки з підписом в Картці із зразками підписів та в паспорті клієнта. Також, ОСОБА_3 порушила вимоги Інструкції № 190, в частині передачі касової квитанції на підпис контролеру ОСОБА_4, вже після видачі грошових коштів, що унеможливило зупинення операції при виявленні безпідставності видачі коштів. Зазначені дії відповідача призвели до того, що кошти у розмірі 12 500 грн. з рахунку клієнта були списані без законних підстав та отриманні у подальшому невстановленою особою.

Як вбачається з висновку за матеріалами службового розслідування від 16.04.2014 року, в результаті допущених порушень, під час видачі грошових коштів з рахунку гр. ОСОБА_7 бухгалтером-касиром Лівобережного відділення ОСОБА_3 та бухгалтером-касиром Лівобережного відділення ОСОБА_4 Банку завдано матеріальний збиток у сумі 12500,00 грн.; та вирішено оформити нестачу грошових коштів, що виникла з розрахунку по 6250,00 грн. з кожної.

Позивачем проведено відновлення на рахунку клієнта всієї суми списаних коштів у розмірі 12 500 грн. (а.с.27).

Враховуючи проведене відновлення коштів клієнту, позивачем було відображено заборгованість за особами з повною матеріальною відповідальністю, а саме: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 З метою проведення погашення виниклої нестачі винним працівникам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були надані на ознайомлення письмові повідомлення про необхідність відшкодування нестачі, з розрахунку по 6 250 грн. з кожного працівника (а.с.28,29).

ОСОБА_4 підписала повідомлення та у добровільному порядку провела відшкодування нестачі у повному розмірі визначеної суми, а саме 6 250 грн. (а.с.30-31). Відповідач ОСОБА_3 відмовилась від підписання повідомлення та від погашення нестачі (а.с.32) і станом на день розгляду справи у суді вказана сума нею не сплачена.

Дані обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами: копією наказу № 21-к від 03.01.2014 року (а.с.6), копією трудового договору № 1 від 03.01.2014 року (а.с.7-8), копією договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 03.01.2014 року № 1 (а.с.9), копією заяви на видачу готівки від 17.02.2014 року (а.с.10), копією заяви ОСОБА_9 (а.с.11), копією висновку за матеріалами службового розслідування від 28.03.2014 року (а.с.12-13,142), копією картки із зразками підписів (а.с.14), копією заяви ОСОБА_3 від 24.03.2014 року (а.с.15), копією пояснень ОСОБА_4 (а.с.17), копією паспорта ОСОБА_7 (а.с.18-19), копією витягу з рішення Голови Правління Банку від 19.06.2012 року № 190 «Про затвердження Інструкції з організації касової роботи в ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» (а.с.20-26), копією виписки з банку (а.с.27, 30, 31), копією повідомлень ОСОБА_3 (а.с.28,29), копією акту фіксації відмови від підписання повідомлення винному працівникові про необхідність погашення нестачі від 02.07.2014 року (а.с.32) копією звіту про проходження дистанційного навчання за напрямками фінансовий моніторинг та касова робота бухгалтером-касиром Лівобережного відділення ОСОБА_3 (а.с.82,83), копією заяви ОСОБА_3 від 07.03.2014 року (а.с.111), копією пояснювальної записки (а.с.112-118), письмовими поясненнями (а.с.143,144), копією висновку за матеріалами службового розслідування від 16.04.2014 року (а.с.167-168), копією витягу із протоколу засідання дисциплінарної комісії від 29.04.2014 року (а.с.169-170).

Відповідно до ст. 130 Кодексу законів про працю України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» №14 від 29.12.1992 року, за шкоду, заподіяну внаслідок порушення трудових обов'язків, працівник несе відповідальність перед підприємством (установою, організацією), з яким перебуває в трудових відносинах.

Пунктом 1 ч. 1 ст. 134 КЗпП України встановлено, що працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності.

Стаття 135-1 КЗпП України встановлює, що письмові договори про повну матеріальну відповідальність можуть бути укладені підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях. Секретаріату Всесоюзної Центральної Ради Професійних Спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24.

Відповідно до ст. 135-3 КЗпП України розмір заподіяної підприємством, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами. Розмір підлягаючої покриттю шкоди, заподіяної з вини кількох працівників, визначається для кожного з них з урахуванням ступеня вини, виду і межі матеріальної відповідальності.

Постановою Державного комітету ради міністрів СРСР з праці і соціальних питань секретаріату всесоюзної центральної ради професійних спілок № 447/24 від 28.12.1977, яка діє на момент звернення до суду затверджено «Перелік посад і робіт, що заміщують або виконують працівники, з якими підприємством, установою, організацією можуть бути укладені письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, що передані ним для охорони, обробки, продажу (відпуску), перевезення або використання в процесі виробництва» (далі - Перелік). Згідно абзацу 2, вказаної постанови, працівниками, що займають таку посаду і з якими можуть бути укладені письмові договори про повну матеріальну відповідальність, є: старші контролери-касири та контролери-касири, старші контролери та контролери, старші касири та касири; а також інші працівники, що виконують обов'язки касирів.

Відповідно до п. 3.5. розділу IV «Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні», яка затверджена Постановою Національного банку України № 174 від 01.06.2011 (далі - Інструкція № 174) банк (філія, відділення) перед видачею готівки у видаткових касових документах (заява на видачу готівки, видатковий касовий ордер, грошовий чек) перевіряє таке: повноту заповнення реквізитів на документі; наявність підписів відповідальних осіб банку (філії, відділення), яким надано право підпису касових документів, і тотожність їх зразкам; належність пред'явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі; у разі отримання готівки за довіреністю - відповідність оформлення довіреності на отримання готівки вимогам законодавства України; наявність підпису отримувача.

Відповідно до п. 3.3 «Інструкції з організації касової роботи в ПАТКБ «ПРАВЕКС - БАНК», затвердженої рішенням голови правління банку від 19.06.2012 № 190 (далі - Інструкція № 190) відповідальний працівник банку повинен: при видачі грошових коштів з поточного рахунку перевірити касовий документ на предмет відповідності: для фізичних осіб - підпису на касовому документі зі зразком підпису у документі, що засвідчує його особу, належність пред'явленого паспорта або документа, що його замінює, отримувачу, відповідність даних паспорта тим даним, що зазначені в касовому документі, підписати касовий документ і якщо операція потребує додаткового контролю згідно з установленим у Банку порядком, передати документ, на підставі якого ця операція здійснюється, працівнику Банку, виконуючому обов'язки контролера по касових операціях.

Відповідно до п. 4. типової посадової інструкції бухгалтера-касира відділення ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК», з якою відповідач була ознайомлена, що підтвердила власним підписом, працівник несе відповідальність за невиконання або неналежне виконання своїх обов'язків, несе повну матеріальну відповідальність за нестачу готівки.

Згідно п. 3 Договору про повну матеріальну відповідальність відповідач несе матеріальну відповідальність за збереження матеріальних цінностей та за будь-яку шкоду, спричинену банку як у результаті зловмисних дій, так і в результаті недбалого чи недобросовісного або безвідповідального ставлення до своїх обов'язків з моменту фактичного приймання ним матеріальних цінностей.

Відповідно до п. 2.25. Типової посадової інструкції бухгалтера-касира відповідач повинна виконувати рішення, накази розпорядження, доручення керуючого бухгалтерами-касирами, директора відділення, директора відповідного роздрібного регіонального центру, директора департаменту роздрібного бізнесу головного управління бізнесу, директора головного управління бізнесу та голови правління банку.

За змістом статей 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За змістом ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Твердження відповідачки про те, що того дня у неї була велика черга, проведення візуального порівняння підпису клієнта з карткою зразків підпису до її повноважень не входить, керівництво Банку не забезпечило створення належних умов праці, а тому її вина у виникненні стягуваної нестачі відсутня, - не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, а тому відкидаються судом.

Разом з цим, Пленум Верховного Суду України в п. 8 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року роз'яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП України), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір, та чи був він укладений.

Відповідачка у своїх запереченнях стверджує, що вона до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП України може бути укладено такий договір - не належить. Зазначає, що Національним класифікатором України не передбачена професійна назва професії - «Бухгалтер-касир» і посилається на лист Міністерства соціальної політики України від 25.04.2013 р. № 336/13/155-13, згідно з яким, назви посад (професій), які передбачаються в штатному розписі, повинні відповідати Класифікатору, а що стосується професії "Бухгалтер-касир", не допускається створення розширених назв професій через дефіс або з приведенням уточнень в дужках, крім передбачених у Класифікаторі, професійні назви робіт "Бухгалтер (з дипломом спеціаліста)" з кодом 2411.2 (професійна група "Аудитори та кваліфіковані бухгалтери", розділ "Професіонали"), "Бухгалтер" з кодом 3433 (професійна група "Бухгалтери і касири-експерти", розділ "Фахівці") і "Касир (на підприємстві, в установі, організації)" з кодом 4211 (професійна група "Касири і білетери", розділ "Технічні службовці") є окремими професіями, а отже, об'єднання двох назв професій "Бухгалтер" і "Касир" є помилкою - за що роботодавець може нести адміністративну відповідальність відповідно до частини 1 статті 41 Кодексу України про адміністративні правопорушення. А тому, вона не належить до категорії працівників, з якими може бути укладено договір про матеріальну відповідальність, а договір про повну матеріальну відповідальність з працівником, чия посада (виконувана робота) в зазначеному переліку не вказана, юридичної сили не має і не може бути підставою для матеріальної відповідальності у повному розмірі заподіяної шкоди.

Такі твердження суд вважає хибними та не може покласти в основу прийнятого уданій справі рішення, оскільки встановлено, що відповідно до наказу про прийняття на роботу відповідача прийнято на роботу до ПАТ КБ «ПРАВЕКС-БАНК» на посаду бухгалтера-касира і остання фактично виконувала обов'язки касира. А як уже зазначалось вище, постановою Державного комітету ради міністрів СРСР з праці і соціальних питань секретаріату всесоюзної центральної ради професійних спілок № 447/24 від 28.12.1977 року, чинною на момент виникнення спірних правовідносин, затверджено Перелік посад і робіт, що заміщують або виконують працівники, з якими підприємством, установою, організацією можуть бути укладені письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, що передані ним для охорони, обробки, продажу (відпуску), перевезення або використання в процесі виробництва». Так, за змістом зазначеної Постанови, працівниками, що займають таку посаду і з якими можуть бути укладені письмові договори про повну матеріальну відповідальність, є: старші контролери-касири та контролери-касири, старші контролери та контролери, старші касири та касири; а також інші працівники, що виконують обов'язки касирів.

Таким чином, враховуючи, що між ПАТКБ «ПРАВЕКС-БАНК» та відповідачем на законних та добровільних підставах було укладено трудовий договір та договір про повну матеріальну відповідальність, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 є особою, яка несе повну матеріальною відповідальністю.

Отже, судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що відповідач перебувала з позивачем у трудових відносинах і, займаючи посаду бухгалтера-касира на підставі письмового договору про повну матеріальну відповідальність, як матеріально-відповідальна особа зобов'язувалась нести повну матеріальну відповідальність за збереження матеріальних цінностей та за будь-яку шкоду, спричинену банку як у результаті зловмисних дій, так і в результаті недбалого чи недобросовісного або безвідповідального ставлення до своїх обов'язків з моменту фактичного приймання нею матеріальних цінностей. Однак, відповідач належним чином не виконувала своїх зобов'язань перед позивачем: порушила вимоги п. 3.5. розділу IV Інструкції № 174 та п. 3.3 Інструкції № 190, не належним чином перевірила паспорт клієнта, не провела порівняння ідентичності підпису в касовій квитанції на видачу готівки з підписом в Картці із зразками підписів та в паспорті клієнта; порушила вимоги Інструкції № 190, в частині передачі касової квитанції на підпис контролеру ОСОБА_4, - внаслідок чого, з її вини позивачу було спричинено майнову шкоду у розмірі 6 250 грн., яку відповідач добровільно не відшкодувала та яка з урахуванням ступеня вини, виду і меж матеріальної відповідальності відповідачки підлягає покриттю.

Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому, підлягають до задоволення в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно матеріалів справи, позивачем понесені наступні судові витрати: сплата судового збору в сумі 243,60 грн. (а.с.1) А тому, суд вважає, що на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

Керуючись статтями 130, 134, 135-1, 135-3, ч. 3 ст. 136 Кодексу законів про працю України статтями 3, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (іпн. НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (р/р 1 у Головному Управлінні НБУ по м. Києву та Київській області) матеріальну шкоду в розмірі 6250 (шість тисяч двісті п'ятдесят) гривень, заподіяну відповідачем позивачу як працівником внаслідок порушення покладених на неї трудових обов'язків; та судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 (десяти) днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду складено в повному обсязі та підписано 09 лютого 2015 року.

Суддя Ю.Г. Романюк