АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Одинака О. О.

суддів: Кулянди М.І., Перепелюк Л.М.

секретар Чубрей І.І.

за участю: ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2 , представника комунальної установи «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новоселицького району» Бежана В.В. , прокурора Шановської Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом прокурора Новоселицького району Чернівецької області в інтересах держави в особі Новоселицької районної ради Чернівецької області до ОСОБА_1, ОСОБА_4 про стягнення шкоди завданої кримінальним правопорушенням, третя особа комунальна установа «Центр первинної медико-санітарної допомоги Новоселицького району», за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_4 на рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 8 вересня 2015 року,

встановила:

В червні 2015 року прокурор Новоселицького району Чернівецької області звернувся з позовом в інтересах держави в особі Новоселицької районної ради Чернівецької області.

Просив стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь Новоселицької районної ради Чернівецької області майнову шкоду в сумі 30 851 гривні 73 копійки.

Посилався на те, що за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2015 року внаслідок незаконних винних дій ОСОБА_1 та ОСОБА_4 загальному фонду Новоселицького районного бюджету Чернівецької області було завдано майнову шкоду на суму 30 851 гривень 73 копійки.

Під час розгляду кримінального провадження в Новоселицькому районному суді питання відшкодування збитків понесених районним бюджетом не вирішувалось.

Рішенням Новоселицького районного суду Чернівецької області від 8 вересня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_4 на користь Новоселицької районної ради Чернівецької області 30 851 гривню 73 копійки.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_4 просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким в позові відмовити.

Посилаються на те, що суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення у справі суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі визнали фактичні обставини справи та суму нанесених матеріальних збитків встановлених вироком суду, що не суперечить встановленим обставинам у справі та закону.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними.

Так, частиною 1 статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року, N 6 розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Згідно частини 4 статті 173 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 215 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим, а за змістом має містити встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини. При встановленні фактів суд оцінює належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно ст. 214 ЦПК України суд ухвалюючи рішення повинен вирішити такі питання:

- чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються;

- які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин;

- яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Як вбачається з матеріалів справи вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2015 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 діючи умисно та переслідуючи корисливий мотив, з метою заволодіння чужим майном, за попередньою змовою в порушення вимог Правил виписування та вимог-замовлень на лікарські засоби і вироби медичного призначення в період часу з 24 квітня 2012 року по 31 березня 2014 років, згідно виписаних ОСОБА_1 49 безкоштовних рецептів на лікарські засоби ОСОБА_5 отримувала в комунальній установі «Центральна районна аптека №26» лікарські засоби, в результаті чого загальному фонду Новоселицького районного бюджету Чернівецької області було завдано матеріальних збитків на суму 30 851 гривні 73 копійки (а.с.3-5).

ОСОБА_1 та ОСОБА_4 визнали позов, що підтверджується заявою відповідачки ОСОБА_4 та журналом судового засідання від 8 вересня 2015 року (а.с.27, 38-39).

Колегія суддів вважає правильним висновок суду про те, що внаслідок неправомірних винних дій відповідачів загальному фонду Новоселицького районного бюджету Чернівецької області були завдані збитки в сумі 30 851 гривні 73 копійки.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому його слід залишити без змін.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Зокрема помилковими є доводи скарги про те, що про суд першої інстанції помилково прийшов до висновку про задоволення позову.

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Отже, цивільно-правова деліктна відповідальність - це забезпечений державним примусом обов'язок відповідальної особи відшкодувати потерпілому заподіяну шкоду.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв'язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права.

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди (умислу або необережності).

Відсутність будь-якої з цих умов є підставою для звільнення особи від відповідальності, якщо інше не встановлено законом.

Відносини щодо відповідальності за шкоду, спільно заподіяну кількома особами регулюються статтею 1190 ЦК України, відповідно до якої особи, які спільно заподіяли шкоду, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Виходячи зі змісту зазначеної норми матеріального права, особи, які спільно заподіяли неподільну шкоду взаємопов'язаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Для настання солідарної відповідальності при заподіянні шкоди злочином, вчиненим двома або кількома особами, необхідно встановити, що діяння заподіювачів шкоди були об'єднані спільним злочинним наміром, а заподіяна ними шкода стала наслідком їхніх спільних дій.

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 12 лютого 2014 року у справі №6-168цс13.

З вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 18 лютого 2015 року, який вступив в законну силу, вбачається, що ОСОБА_1, ОСОБА_4 своїми неправомірними діями, які були об'єднані спільним злочинним наміром заподіяли загальному фонду Новоселицького районного бюджету Чернівецької області збитки в сумі 30 851 гривні 73 копійки.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

З матеріалів справи також вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в суді першої інстанції визнали позов. Зокрема, ОСОБА_4 подала до суду власноручно написану заяву про це.

Посилання апелянтів на юридичну необізнаність та малозабезпеченість не є підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Також помилковими є доводи скарги про можливість зменшення розміру відшкодування шкоди.

Згідно частини 4 статті 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Таким чином, суд не може зменшити розмір відшкодування шкоди, оскільки вона була завдана вчиненням злочину.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Новоселицького районного суду Чернівецької області від 8 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її вступу в законну силу.

Головуючий

Судді: