ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5235/15-ц
Провадження № 2/362/2102/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Корнієнка С.В., при секретарі Дрозденко К.О.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з вимогами про зобовязання відповідача знести самочинне побудований останньою на її земельній ділянці по вул. Горького,60, в с. Червоне (Шевченківської сільської ради) Васильківського району Київської області, будинок та гараж.

В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача вимоги позиву не визнав та просив відмовити в їх задоволені.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності до положень ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

ОСОБА_3 з положеннями ст.ст.1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Як вбачається з положень ч.ч.1 і 2 ст.61 ЦПК України, обставині, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставині, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України, п.1 ст.17 Закону України „Про міжнародні договори України є частиною національного законодавства, кожна фізична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як у громадських інтересах і на умовах, передбачених законом.

Зазначені права гарантовані ст.41 Конституції України.

Цивільне законодавство України зазначає право власності, як право особи на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном вважається правомірним, якщо інше не буде встановлено судом. Закон захищає право власності.

Як вбачається з положень ст. 391 ЦК України, власник може вимагати усунення будь-яких порушень його майнових прав.

Поняття самочинного будівництва визначено положеннями ст. 376 ЦК України та постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами ст.376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30 березня 2012 року.

Як вбачається з рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 3 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1, до ОСОБА_4, та ОСОБА_2І, про визнання права власності в порядку спадкування, за позивачем визнано право власності в порядку спадкування після смерті її чоловіка ОСОБА_5 на 3/8 частини житлового будинку № 60 по вул. Горького в с. Червоне Васильківського району Київської області та 3/4 частини кожної із двох земельних ділянок площею, відповідно, 0,2000 га, кадастровий № :01:001:0036, для ведення особистого селянського господарства, та 0,125 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий № :01:001:0035, в с. Червоне Васильківського району Київської області вул. Горького, 60.

Іншим співвласником вищезазначеного нерухомого майна є відповідач.

Зазначені обставині визнані обома сторонами.

ОСОБА_3 з Державного земельного кадастру від 11.03.2015 року, позивачу на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,1250 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по вул. Горького,60, в с.Червоне Васильківського району Київської області.

При цьому, суд звертає увагу на те, що успадкувавши зазначену ділянку, позивач не вчинила дій щодо встановлення її меж в натурі, що позбавляє суд можливості визначити, здійснення відповідачем самовільної забудови на належній їй земельній ділянці.

Зазначене також підтверджується відповіддю Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області від 06.01.2015 року за № 7/10-67/0601/07 на звернення позивача про нібито порушення відповідачем правил забудови, а саме, про не надання для перевірки Акту винесення меж земельної ділянки в натурі. Відповідач притягнута до адміністративної відповідальності лише за виконання будівельних робіт без дозвільного документу.

Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для встановлення порушення земельних прав позивача через їх не доведення, а тому, в задоволені позову необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 391 ЦК України, ст.ст. 126, 152 і 155 ЗК України, ст.ст.10, 60, 158, 208, 209, 212, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про знесення самочинного будівництва відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги або закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Корнієнко С.В.