АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9046/15 Справа № 202/3035/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Зосименко С. Г. Доповідач - Каратаєва Л.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року у задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-Банк», ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, котрим суд виконав всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, прийняте на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 214 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі заяви позичальника б/н від 05.12.2005 року ОСОБА_4 отримав кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом у розмірі 10000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитним лімітом у розмірі 36,00% на рік з кінцевим терміном повернення 05.12.2006 року.

Зобов'язання за даним договором було забезпечено договором поруки ПАТ КБ «Приватбанк» з ПАТ «Акцент-Банк» № 167 від 20.10.2010 року.

Відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 30.09.2013 року у розмірі 64479,63 грн., а саме: 9994 грн. - заборгованість за кредитом, 50938,98 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3046,65 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, суд першої інстанції зазначив, що позивач звернувся з даним позовом до суду 27.02.2014 року, тобто з пропуском строку позовної давності та застосував положення ст.ст. 257, ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 261, ч. 3 ст. 267 ЦК України.

Проте, суд першої інстанції, пославшись на ч. 3 ст. 267 ЦК України, відповідно до якої строк позовної давності застосовується за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення судом рішення, а відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові.

Заява про застосування строку позовної давності відповідачем не робилась, а тому відмова у задоволенні позову з цих підстав є такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, атому рішення не можна вважати законним та обґрунтованим в розумінні ст.ст. 213, 214 ЦПК.

За вказаних підстав, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК, яка передбачає скасування рішення суду першої інстанції через порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Матеріалами справи доведено укладання між позивачем та відповідачем кредитної угоди та непогашення кредиту з боку ОСОБА_4 Наявна заборгованість підтверджується відповідним розрахунком, який не спростовано відповідачами.

Згідно ст. 1054 ЦК України, обов'язком позичальника за кредитним договором є зокрема повернення кредиту та сплата процентів за користування ним.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Враховуючи зазначене, колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити частково, стягнути з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 54479,63 грн., стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 10000 грн. У задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» витрат на юридичну допомогу в розмірі 3200 грн. відмовити через відсутність доказів, що підтверджують вказані витрати. Стягнути з ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» судові витрати в розмірі 672,04 грн. з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 квітня 2015 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 9994 грн. - заборгованість за кредитом, 40938,98 грн. - заборгованість по процентам за користуванням кредиту, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3046,65 грн. - штраф (процентна складова).

Стягнути з солідарно з ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 10000 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати в розмірі 672,04 грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: