Справа № 487/1057/15-ц
Провадження № 4-с/487/50/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.07.2015 року Заводський районний суд міста Миколаєва у складі: головуючого судді - Нікітіна Д.Г., при секретарі - Шапошник Т.В., розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.06.2015 року, -

ВСТАНОВИВ:

До Заводського районного суду міста Миколаєва надійшла скарга ПАТ «Миколаївобленерго» на дії державного виконавця Гвоздь І.О. Заявник посилається на те, що державним виконавцем неправомірно було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження за судовим наказом №487/1057/15-ц від 04.06.2015 року, який було видано Заводським районним судом міста Миколаєва з тих підстав, що у судовому наказі відсутній ідентифікаційний номер боржника або номер і серія паспорта боржника. Просив суд скасувати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого документу та зобов'язати державного виконавця прийняти виконавчий лист до виконання та вчинити всі необхідні дії, передбачені Законом.

В судове засідання представник заявника, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_2, не з'явилась, надала суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, при цьому заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі.

Державний виконавець, ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності, надала до суду свої письмові заперечення, в яких заперечував проти задоволення скарги ПАТ «Миколаївобленерго» у повному обсязі. В обґрунтування заперечень посилався на те, що державний виконавець, під час винесення постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з виконання судового наказу, керувався Законом України «Про виконавче провадження», з якого вбачається, що виконавчий документ має містити у собі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника або номер і серію паспорта боржника.

Суд, з'ясувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

17 лютого 2015 року Заводським районним судом міста Миколаєва було винесено судовий наказ №2н/487/179/15 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» борг за спожиту електричну енергію у розмірі 181,42 грн., а також витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 гривень.

22 червня 2015 року державним виконавцем Центрального Миколаївського МУЮ ОСОБА_1 було винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження в зв'язку з тим, що судовий наказ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме у судовому наказі відсутній індивідуальний ідентифікаційний номер боржника або номер і серію паспорта боржника.

Згідно із ч. 2 ст. 103 ЦПК України, судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження» та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються, зокрема, ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну. Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номера облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника.

Відмовляючи у відкритті виконавчого провадження, державний виконавець не звернув увагу на визначену ЦПК України судову процедуру розгляду заяв про видачу судового наказу. Так, відповідно до ч. 2 ст. 102 ЦПК України, видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень.

У той же час, розділом ІІ «Наказне провадження» ЦПК України не передбачена така процесуальна дія суду як витребування інформації, в тому числі, в органах Державної податкової служби України.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України й ч. 1 ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Суд не приймає до уваги посилання державного виконавця на положення ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» як на підставу для відмови у відкритті виконавчого провадження у зв'язку з невідповідністю виконавчого документа вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки судовий наказ містить основні його реквізити, передбачені ч. 2 ст. 103 ЦПК України, дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання, судовий наказ підписаний суддею, скріплений гербовою печаткою.

Таким чином, державний виконавець Центрального Миколаївського МУЮ ОСОБА_1 при винесенні постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2н/487/179/15 не використав в повному обсязі надані йому права, не виконав обов'язки, покладені на нього як державного виконавця Законом України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

За таких обставин, необхідно вимоги ПАТ «Миколаївобленерго» задовольнити, скасувати постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.06.2015 року з примусового виконання судового наказу Заводського районного суду міста Миколаєва № 2н/487/179/15 від 17.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 181,42 гривень, а також витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 гривень; зобов'язати державного виконавця прийняти судовий наказ Заводського районного суду міста Миколаєва № 2н/487/179/15 від 17.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 181,42 гривень, а також витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 гривень до виконання та вчинити всі необхідні дії, передбачені Законом.

На підставі ст. ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження» та керуючись ст.ст. 15, 102-103, 383-389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївобленерго» на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 12.06.2015 року - задовольнити.

Постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47835246 від 12.06.2015 року з примусового виконання судового наказу Заводського районного суду міста Миколаєва № 2н/487/179/15 від 17.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 181,42 гривень, а також витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 гривень - скасувати.

Зобов'язати державного виконавця прийняти судовий наказ Заводського районного суду міста Миколаєва № 2н/487/179/15 від 17.02.2015 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Миколаївобленерго» боргу за спожиту електричну енергію в розмірі 181,42 гривень, а також витрати на оплату судового збору у сумі 121,80 гривень до виконання та вчинити всі необхідні дії, передбачені Законом.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку та строки передбачені ст.223 ЦПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена в порядку передбаченому ст.ст. 294, 296 ЦПК України протягом 5 днів до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд міста Миколаєва.

Суддя Д.Г. Нікітін