Провадження № 2/470/337/15
Справа № 470/947/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого: судді Орлової С.Ф.,

при секретарі Михалюк С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради про визнання права власності на 3/4 частини житлового будинку за спадщиною,

ВСТАНОВИВ:

17 вересня 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача у якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її мати ОСОБА_2. Після її смерті відкрилась спадщина на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1 з яких ? частина належала покійній на підставі свідоцтва про право власності, виданого державним нотаріусом 01.06.1996 року, як частка у спільному сумісному майні подружжя, а ? частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.06.1996 року державним нотаріусом. Заповіту на випадок смерті мати не складала, вона проживала з мамою на день смерті та спадщину прийняла, крім цього ? частина житлового будинку успадкована нею після смерті батька ОСОБА_3 Однак нотаріусом їй відмовлено в оформлені спадкових прав з тих підстав, що за життя її матір'ю не було зареєстровано право власності на належні їй частини житлового будинку у бюро технічної інвентаризації. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати на нею право власності на ? житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не з'явилась, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, в судове засідання направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позовних вимог не заперечував.

Оскільки від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальним технічним засобом не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та наявні у ній докази суд доходить наступного.

З матеріалів справи убачається, що 01 червня 1996 року державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 було видано свідоцтво про право власності на ? частину житлового будинку АДРЕСА_1 як частку в спільному майні набутого подружжям під час шлюбу, зареєстроване у реєстрі за № 551 (а.с.41) та свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, а саме на ? частину житлового будинку по АДРЕСА_1, зареєстроване у реєстрі за № 553 (а.с.42).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 померла, про що свідчить копія свідоцтва про її смерть НОМЕР_1 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Березнегуватського районного управління юстиції у Миколаївській області (а.с.5). Після її смерті відкрилась спадщина у тому числі і на ? частини житлового будинку АДРЕСА_1

З копії свідоцтва про народження позивачки та копії свідоцтва про укладення шлюбу слідує, що вона є донькою покійної ОСОБА_2, 19.06.1976 року після укладення шлюбу з ОСОБА_4 їй було присвоєно прізвище «ОСОБА_1» (а.с.6-7).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

Статтею 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В силу ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ЦК, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до довідки Березнегуватської селищної ради від 31.08.2015 року № 4219 ОСОБА_2 на день смерті була зареєстрована та проживала разом з позивачкою та членами її родини по АДРЕСА_1 (а.с.47).

З копії спадкової справи №180/2014, зареєстрованої у Спадковому реєстрі за №.07.2014 року, державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори убачається, що позивач у встановленому цивільним законодавством порядку подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а отже спадщину у встановленому законом порядку прийняла. Померла заповіту на випадок смерті не залишила, позивачка є єдиною спадкоємицею першої черги за законом (а.с57-64.).

27 серпня 2015 року позивачу завідувачем Березнегуватською державною нотаріальною конторою, було відмовлено в оформленні спадщини на спадкове майно оскільки на свідоцтвах про право власності на частини житлового будинку, що видані державним нотаріусом Березнегуватської державної нотаріальної контори відсутні відмітки про державну реєстрацію бюро технічної інвентаризації (а.с.48).

За ч.2 ст.1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна.

Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім'я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, що позивачу нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки право власності на житловий будинок не було зареєстровано згідно вимог «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домів у містах і селищах міського типу Української УРСР» від 31.01.1966 року. Відповідно до вказаної вище Інструкції та Наказу Держжитлокомунгоспу від 31.12.1995 року № 56, що діяв на час отримання ОСОБА_2 свідоцтв про право власності на житловий будинок та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 703 від 22.06.2011 року ( із змінами ) що діє на теперішній час - документом, що підтверджує виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що об'єкти нерухомого майна підлягають спеціальній реєстрації відповідним органом. Згідно до ст.2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно це офіційне визнання та підтвердження державою факту виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно.

За вказаними вище Інструкцією та Порядком, підставою виникнення у громадян права власності на житловий будинок був сам факт його набуття або придбання на законних підставах, ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням державної реєстрації, відповідно житловий будинок № 131 по вул.Леніна в смт.Березнегувате є об'єктом права власності, а тому наявні правові підстави для визнання за спадкоємицею права власності на ? його частини в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Березнегуватської селищної ради про визнання права власності на ? частини житлового будинку в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом, після смерті ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. Ф. Орлова