Справа № 500/5019/15-ц
Провадження № 2/500/2526/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 жовтня 2015 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:
головуючого - судді Баннікової Н.В.
при секретарі - Топтигіній О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням, -
У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням, мотивуючи позовні вимоги тим, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підстав договору дарування від 06.01.2012 р. Відповідач значиться зареєстрованим за вказаною адресою з 18.08.1997 р., проте, з 2012 р. не проживає.
Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача.
Представник Ізмаїльського районного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області в судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.
Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання та проживання членів своєї сім'ї.
Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За правилами ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК Української РСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Як роз'яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 34 постанови "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" від 07 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (п. 3 ч. 1 ст. 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.
Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК Української РСР; ст. 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Судом встановлено, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 06.01.2012 р. та рішення Ізмаїльського міськрайонного суду одеської області від 13.04.2012 р. є ОСОБА_1 (а.с.6,9, 8).
Згідно ст. 129 Конституції України, ст. ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Отже, відповідач за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 не проживає, членом сім'ї власника будинку не являється, договір найму житла між сторонами не укладався.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача відповідно до ст.88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 29, 319, 321, 328, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 208, 209, 212, 214, 215, 224-226 ЦПК України, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Ізмаїльський районний відділ Державної міграційної служби України в Одеській області, про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП відсутній, паспорт серії НОМЕР_2, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 28.03.2005 р.) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, (РНОКПП НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 10.11.2004 р.), судовий збір в розмірі 243,60 (двісті сорок три гривні шістдесят копійок) грн.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя:(підпис) З оригіналом згідно Суддя Н.В.Баннікова