Справа № 344/8211/15-ц
Провадження № 2/344/3447/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 р. м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Бородовського С.О.

за участі секретаря Гупан Х.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

в позові казано, що 24/05/2015 р. позивач придбав у відповідача автомобіль 2003 року випуску, оскільки відповідач повідомив, що має право розпоряджатися транспортним засобом. Через два дні 26/05/2015 р. відповідач надав розписку про те, що він продав спірний автомобіль позивачу та отримав за це 40000 гривень. Позивач вважає, що між сторонами виникли відносини із купівлі-продажу. Згодом відповідач уникав зустрічі з позивачем та вимагав надати йому додатково 12000 гривень за оформлення автомобіля. В наступному позивач запропонувала відповідачу укласти нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу спірного автомобіля. Відповідач відмовився. Тому позивач просила суд про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності.

Представник позивача та відповідач подали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

Судом встановлено наступні обставини.

26/05/2015 р. відповідач видав позивачу розписку про те, що він продав автомобіль НОМЕР_1 та зобов`язався посвідчити договір купівлі-продажу до 28/05/2015 р.

24/06/2015 р. суддею Івано-Франківського міського суду Пастернак І.А. заявлено самовідвід в цій справі.

Технічний паспорт на автомобіль НОМЕР_1 видано за номером схт 050376.

Відповідно до ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Так в позові вказано, що позивачка пропонувала відповідачу укласти нотаріально-посвідчений договір, але він відмовився.

В розписці відповідача вказано, що він зобов`язувався посвідчити в майбутньому договір про продаж автомобіля, але не вказано, що відповідач зобов`язувався посвідчити такий договір нотаріально, або що такий договір сторонами був укладений.

Отже сторони не домовились про нотаріальне посвідчення спірного договору. Саме позивачкою в позові вказано, що позивачка пропонувала нотаріально посвідчити спірний договір, але відповідач відмовився від цього.

Згідно статті 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Отже тільки той договір, який відповідно саме до положень закону підлягає нотаріальному посвідченню, може бути визнано дійсним. Однак закон не містить вимог щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля. Тому до спірних відносин не може бути застосовано визнання договору дійсним.

Аналогічний висновок вказано в ухвалі Верховного Суду України від 14 січня 2009 року, в якій вказано, що закон не вимагає обов'язкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, тому суд безпідставно застосував до спірних правовідносин положення частини другої статті 220 ЦК України.

В свою чергу відповідно до п. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Відповідно до ст. ст. 10, 60, 131 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 р. № 14 Про судове рішення у цивільній справі суд повинен вирішити справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, незалежно від того вірно чи помилково позивач просить застосувати ту чи іншу правову норму.

Крім цього сторони не надали суду доказів того, що майно відповідача не перебуває під арештом або його відчуження не заборонено.

Також сторони не надали суду доказу того, що відповідач всупереч законодавства не здійснює відчуження майна, що перебуває під арештом або під забороною відчуження.

Позивач не надала суду доказів того, що вона не перебуває в шлюбі, або того, що її подружжя не заперечує проти придбання спірного автомобіля.

Відповідач не надав суду доказів того, що він не перебуває в шлюбі, або того, що його подружжя надала йому згоду на продаж спірного автомобіля.

Однак відсутність відповідної згоди на продаж автомобіля та згоди на його придбання є підставою для недійсності договору одного з підстав порушення майнових прав подружжя.

Перебування автомобіля під арештом або, забороною відчуження є обставиною, яка забороняє позивачу відчужувати спірний автомобіль. В свою чергу відчуження особою майна, що перебуває під забороною відчуження або, під арештом може бути кваліфіковано за відповідною диспозицією КК України.

Відповідно до п. 4 ст 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проте саме на припущеннях того, що автомобіль не перебуває під арештом, забороною відчуження, щодо нього немає прав у третіх осіб, засновано даний позов.

Крім цього відповідно до ухвали Верховного Суду України від 14 січня 2009 року та п. 8 постанови Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р.№ 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» встановлено спеціальний порядок продажу автомобілів, що передбачає державну реєстрацію (перереєстрацію) транспортних засобів, при цьому встановлюється відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів, дослідження оригіналів документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів; договори щодо продажу автомобілів укладаються на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції; для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації подаються документи про зняття їх з реєстрації.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів (обов'язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

В свою чергу відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак позивачка не надала суду жодного доказу того , що вона є власником спірного автомобіля і законом їй надано право на подання позову про визнання її права власності.

При цьому позивачкою не доведено будь-яких правових підстав для визнання її власником спірного автомобіля.

Позивачем також не враховано, що відповідно до п. 1 ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства.

В п. 2 ст. 13 ЦК України зазначено, що при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (п. 3 ст. 13 ЦК України).

В п. 6 ст. 13 ЦК України у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п'ятою цієї статті, суд може зобов'язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом.

Відповідно до п. 3 ст. 16 ЦК України суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Усі інші пояснення сторін, їх докази і арґументи не спростовують висновків суду, зазначених в цьому судовому рішенні, їх дослідження та оцінка судом не надало можливості встановити обставини, які б були підставою для ухвалення будь-якого іншого судового рішення.

Відповідно до зазначеного суд,-

УХВАЛИВ:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля Skoda TMBCV63U439018842, 2003 року випуску дійсним та визнання права власності, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з моменту його проголошення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Головуючий суддя С.О. Бородовський