Справа № 201/8712/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

при секретарі Пєронкові М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про визнання припиненими зобовязань за договором поруки, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 26 листопада 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Хоум ОСОБА_3», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Восток», та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 01.980.09.00, відповідно до умов якого позичальнику було надано грошові кошти в сумі 2 079 181 грн. зі сплатою 15,5 % річних, строком з 26 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, зі сплатою 20, 0 % річних строком з 01 січня 2010 року по 31 березня 2010 року, зі сплатою 25, 0% річних, строком з 01 квітня 2010 року по 25 травня 2012 року.

26 листопада 2009 року між ПАТ «Банк Восток» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 01.980.09.00/П1, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати в повному обсязі за виконання позичальником всіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору № 01.980.09.00 від 26 листопада 2009 року, як існуючих в даний час так і тих, які можуть виникнути в майбутньому.

12 липня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110712-Г, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Восток» відступає свої права вимоги, а новий кредитор приймає всі права вимоги за договорами, передбаченими в переліку Додатку № 1 до цього договору, зокрема за кредитним договором № 01.980.09.00 та договором поруки № 01.980.09.00/П1, укладеними між ПАТ «Банк Восток» та відповідачами.

28 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 01.980.09.00, відповідно до умов якого позивач зменшив проценту ставку за користування кредитним коштами, збільшує строк користування кредитними коштами та встановлює термін повернення кредиту 20 листопада 2021 року. Також 28 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки № 01.980.09.00/П1, відповідно до умов якого сторони погодили, що поручителю відомі всі умови Кредитного договору № 01.980.09.00, у тому числі сума кредиту, термін повернення до 20 листопада 2021 року, процентна ставка, строки і порядок сплати процентів, пені, штрафних санкцій. В звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 05 червня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 2 089 928, 28 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, а також судові витрати по справі.

ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про визнання припиненими зобовязань за договором поруки, в якому просить суд визнати частково недійсним Договір поруки № 01.980.09.00/П1 в частині умову п. 1.1, де визначено, що поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати в повному обсязі за виконання позичальником всіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору № 01.980.09.00 від 26 листопада 2009 року, як існуючих в даний час так і тих, які можуть виникнути в майбутньому, та просить визнати припиненими зобовязання ОСОБА_2 за договором поруки № 01.980.09.00/П1 від 26 листопада 2009 року. В обґрунтування вказаного зустрічного позову ОСОБА_2 посилається на те, що умови договору поруки на будь-які зміни і доповнення до кредитного договору у майбутньому суперечать нормам чинного законодавства і не спрямоване на реальне настання правових наслідків. Також позивач за зустрічним позовом просить суд визнати зобовязання ОСОБА_2 за договором поруки № 01.980.09.00/П1 припиненими, посилаючись на те, що вказаний договір поруки не містить строку дії поруки, а тому поруку за цим договором вважати припиненою.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Зустрічні позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що під час укладення кредитного договору позичальник був ознайомлений у повному обсязі з умовами договору.

Представник відповідачів у судовому засіданні позовні вимоги в частині стягнення заборгованості у розмірі 13 000 грн. визнав, просив застосувати строки позовної давності щодо стягнення з відповідачів пені за порушення зобовязання відповідачами.

Представник ПАТ «Банк Восток» в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Вислухавши сторони, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі

Як встановлено в судовому засіданні, 26 листопада 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «Хоум ОСОБА_3», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Банк Восток», та ОСОБА_4 було укладено Кредитний договір № 01.980.09.00, відповідно до умов якого позичальнику було надано грошові кошти в сумі 2 079 181 грн. зі сплатою 15, 5 % річних, строком з 26 листопада 2009 року по 31 грудня 2009 року, зі сплатою позичальником 20,0 % річних, строком з 01 січня 2010 року по 31 березня 2010 року, зі сплатою позичальником 25,0% річних, строком з 01 квітня 2010 року по 25 травня 2012 року /а.с. 7-9/. Банк свої зобовязання перед позичальником виконав, надав грошові кошти ОСОБА_1 у сумі 2 079 181 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 684598 від 26 листопада 2009 року /а.с. 21/.

В забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 26 листопада між ПАТ «Банк Восток» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 01.980.09.00/П1, відповідно до умов якого поручитель зобовязується перед Кредитором відповідати в повному обсязі за виконання позичальником всіх його зобовязань, що виникли з кредитного договору № 01.980.09.00 від 26 листопада 2009 року, як існуючих в даний час так і тих, які можуть виникнути в майбутньому /а.с. 13-14/.

12 липня 2011 року між ПАТ «Банк Восток» та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 20110712-Г /а.с. 16-17/, відповідно до умов якого ПАТ «Банк Восток» відступає свої права вимоги, а новий кредитор приймає всі права вимоги за договорами, передбаченими в переліку Додатку № 1 до цього договору, зокрема за кредитним договором № 01.980.09.00 та договором поруки № 01.980.09.00/П1, укладеними між ПАТ «Банк Восток» та відповідачами.

28 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено Додаткову угоду до Кредитного договору № 01.980.09.00, відповідно до умов якого позивач зменшив проценту ставку за користування кредитним коштами, збільшує строк користування кредитними коштами та встановлює термін повернення кредиту 20 листопада 2021 року /а.с. 10-11/. Також 28 травня 2012 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки № 01.980.09.00/П1, відповідно до умов якого сторони погодили, що поручителю відомі всі умови Кредитного договору № 01.980.09.00, у тому числі сума кредиту, термін повернення до 20 листопада 2011 року, процентна ставка, строки і порядок сплати процентів, пені, штрафних санкцій /а.с. 15/.

В звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором станом на 05 червня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 2 089 928, 28 грн., з яких:

- сума залишку заборгованості за кредитом 1 898 096,87 грн.;

- сума заборгованості за відсотками 128 846, 00 грн.;

- пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 21 січня 2014 року по 05 червня 2014 року 62 985,41 грн.

Про наявність заборгованості відповідачів було повідомлено шляхом надіслання на їх адреси письмових вимог /а.с. 26-29/ з пропозицією погасити прострочену заборгованість № 60-04-01/5534 та 60-04-01/5536 від 21 лютого 2014 року, № 60-04-01/8983 та № 40-04-01/5536 від 24 березня 2014 року, проте вказані пропозиції були залишені без задоволення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року по вказаній цивільній справі призначена судово-економічна експертиза, на вирішення кої було поставлені питання: 1) яка сума залишку заборгованості складає по кредитному договору № 01.980.09.00 від 26 листопада 2009 року укладеного між ВАТ Хоум ОСОБА_3 та ОСОБА_1? 2) яка сума заборгованості складає за відсотками по кредитному договору № 01.980.09.00 від 26 листопада 2009 року укладеного між ВАТ Хоум ОСОБА_3 та ОСОБА_1Й? 3) яка сума пені складає по кредитному договору № 01.980.09.00 від 26 листопада 2009 року укладеного між ВАТ Хоум ОСОБА_3 та ОСОБА_1Й з часу прострочення зобовязання 21 січня 2014 року по 05 червня 2014 року.

Витрати по оплаті експертизи було покладено на відповідачів, проте у звязку з ненаданням необхідних матеріалів для проведення експертизи та у звязку з нездійсненням відповідачами оплати вартості робіт по виконанню експертизи матеріали цивільної справи № 201/8712/14-ц було повернуто до суду без виконання вищевказаної ухвали суду.

Згідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» банківським кредитом є будь-яке зобовязання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобовязання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобовязання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також зобовязання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, «у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя». Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Відповідно до ст. ст. 541, 543 ЦК України солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обовязку боржників частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-якого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч.1 ст. 554 ЦК України.

З урахуванням викладеного, враховуючи всі фактичні обставини справи, та наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості підлягають задоволенню та з відповідачів необхідно стягнути солідарно на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 01.980.09.00 від 26 листопада 2009 року станом на 06 червня 2014 року в розмірі 2 089 928,28 грн.

Стосовно зустрічної позовної заяви, суд вважає, що посилання ОСОБА_2 щодо недійсності умови договору поруки з приводу забезпечення виконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором № 01.980.09.00 як існуючих в даний час, так і тих які, можуть виникнути у майбутньому є необґрунтованими, оскільки Закон не забороняє укладання договору поруки на забезпечення виконання зобов'язання, яке може виникнути в майбутньому (п.4.1.1. постанови пленуму Вищого Господарського суду України від 24 листопада 2014 року № 1 «Про деякі питання практики вирішення спорів, що виникають з кредитних договорів»)

Відповідно до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності; порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов'язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем; порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника; порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Як вбачається з матеріалів справи у Додатковій угоді від 28 травня 2012 року, що укладена між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_5 банком було збільшено строк користування кредитними коштами та встановлено термін повернення кредиту до 20 листопада 2021 року. Крім того, 28 травня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та ОСОБА_2 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки № 01.980.09.00/П1, де визначено, що поручителю добре відомі всі умови вищевказаного Кредитного договору у тому числі сума кредиту, термін повернення кредиту 20 листопада 2021 року, процентна ставка, строки і порядок сплати процентів, пені, штрафних санкцій.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та відповідачами виникли договірні правовідносини з приводу отримання, користування та повернення кредитних коштів, а також визнання укладеного. Позичальник та поручитель під час укладання спірного правочину був ознайомлений з їхніми умовами та погодився з ними.

Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Частиною 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач за первісним позовом просить стягнути з відповідачів пеню за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 21 січня 2014 року по 05 червня 2014 року у розмірі 62 985,41 грн., тому посилання представника відповідачів у судовому засіданні щодо застосування строку позовної давності є необґрунтованими та безпідставними, оскільки позивачем було дотримано спеціального строку позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідачів пені.

Таким чином при підписанні спірного договору поруки сторонами було досягнуто згоди з усіх істотних умов, обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. Поручитель погодився на умови договору як такі, що його влаштовували.

Тому суд вважає за необхідне відмовити ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про визнання припиненими зобовязань за договором поруки, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах закону і не знайшли свого об'єктивного підтвердження в ході судового засідання.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 /інд. номер / та ОСОБА_2 / інд. номер / на користь публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» заборгованість за кредитним договором № 01.980.09.00 від 29 листопада 2009 року станом на 05 червня 2014 рік в розмірі 2 089 928,28 грн., а саме:

1 898 096,87 грн. заборгованість за кредитом;

128 846 грн. заборгованість за відсотками;

62 985,41 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за період з 21 січня 2014 рік по 05 червня 2014 рік.

Стягнути з ОСОБА_1 /інд. номер / та ОСОБА_2 / інд. номер / на користь публічного акціонерного товариства «Платинум Банк» понесені судові витрати в розмірі 1 827 грн. з кожного.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Платинум Банк», публічного акціонерного товариства «Банк Восток» про визнання припиненими зобовязань за договором поруки відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова