20.10.2015 Справа № 363/3531/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

20 жовтня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Скарлат О.І.,

при секретарі Хом»як А.М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач в серпні 2015 року звернувся до суду з даним позовом. посилаючись на те, що 31.05.2009 року близько 15.00 години на 24 км автодороги «Київ-Чоп» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю керованого відповідачем автомобіля «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1 та автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням позивача. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12.08.2009 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст..124 КУпАП. Відповідно до звіту про оцінку завданого позивачу , як власнику автомобіля «Шкода Октавія» матеріального збитку № 0135 розмір майнової шкоди , заподіяної ДТП внаслідок дій ОСОБА_2 становить 61657, 69 грн. Відповідач був застрахований у системі обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у НАСК «Оранта» та позивачу виплачено 16 лютого 2010 року страхове відшкодування в розмірі 24990 грн. в межах ліміту відповідальності. Крім того, транспортний засіб позивача «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 був застрахований в порядку добровільного страхування. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 19.10.2010 року стягнуто із ЗАТ СК «Інкомстрах» на користь позивачу різницю, необхідну для повного покриття заподіяної ДТП шкоди в розмірі 36667,69 грн. В межах процедури примусового виконання вказаного рішення суду отримати повне відшкодування шкоди не вдалося. Постановою державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві від 24.11.2014 року повернуто виконавчий лист позивачу у звязку з відсутністю коштів у боржника. Позивач вважає, що різницю від фактичним розміром шкоди і страховою виплатою повинен сплатити на користь позивача відповідач, як винна особа у вчиненні ДТП.

На підставі вищенаведеного, позивач просить стягнути з відповідача майнову шкоду , заподіяну внаслідок дТП в розмірі 36 667, 69 грн.

Позивач в судове засідання не зявився , до суду надіслав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, пояснив, що він винен у вчиненні ДТП , відшкодував за рішенням суду позивачу матеріальну та моральну шкоду, та зазначив, якщо він винен, та на думку суду він має сплатити вказану шкоду , він зобовязується її відшкодувати різними платежами.

Третя особа в судове засідання свого представника не направила , повідомлена належним чином, причини їх неявки суду невідомі.

Згідно ч. 4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, тобто коли ці підстави встановлені зібраними у справі доказами, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону (наприклад, відповідач визнає безпідставний позов) або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи наведене, суд не вбачає законних підстав для прийняття визнання відповідачем позову та ухвалення рішення по справі, та приходить до висновку, що підстав для прийняття визнання відповідачем позову не має, оскільки це суперечить закону, може порушити права та інтереси інших осіб.

Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В судовому засіданні встановлено, що 31 травня 2009 року близько 15 год. 20 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 на 24 км. автодороги Київ-Чоп, не врахував дорожню обстановку , не мав змоги постійно контролювати рух та безпечно керувати ним, в результаті чого допустив зіткнення в автомобілем «Шкода Октавія» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1

Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 12 серпня 2009 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340,00 грн. (а.с.8).

Відповідно до звіту про оцінку завданого позивачу, як власнику автомобіля «Шкода Октавія» матеріального збитку № 0135 розмір майнової шкоди , заподіяної ДТП внаслідок дій ОСОБА_2 становить 61657, 69 грн.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, який керував автомобілем Фольксваген д.н.з. НОМЕР_1 на момент ДТП була застрахована у НАСК «Оранта» .

Позивачу виплачено НАСК «Оранта» 16 лютого 2010 року страхове відшкодування в розмірі 24990 грн. в межах ліміту відповідальності.

08 жовтня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ЗАТ СК «Інкомстрах» укладено договір за № 000752 добровільного страхування наземного транспортного засобу .

Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 19.10.2010 року стягнуто із ЗАТ СК «Інкомстрах» на користь позивача страхове відшкодування внслідок настання страхового випадку в сумі 36667,69 грн.(а.с. 14).

Постановою державного виконавця відділу ДВС Голосіївського РУЮ в м.Києві від 24.11.2014 року повернуто виконавчий лист позивачу щодо примусового стягнення коштів з ЗАТ СК «Інкомстрах» в сумі 36667,69 грн. у звязку з відсутністю коштів у боржника.

Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Зважаючи на те, що рішенням суду було стягнуто зі страховика на користь позивача страхове відшкодування, яке фактично страховиком йому виплачено не було, а на підставі ст. 1194 ЦК України обовязок у заподіювача шкоди зі сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою виникає лише у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої ним шкоди, тому заявлені вимоги є безпідставними і суд відмовляє у їх задоволенні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.60, 61. 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Закрите акціонерне товариство «Страхова компанія «Інкомстрах» про відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя О.І.Скарлат