У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Коротун В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1 900 грн. У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову про стягнення пені у розмірі 7 410 грн та відшкодування моральної шкоди, та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з положеннями п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Апеляційний суд дійшов вірного висновку щодо відсутності обґрунтованих підстав для задоволення позову ОСОБА_2 в частині стягнення на її користь пені та відшкодування моральної шкоди, оскільки ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», як підстава для стягнення пені, на яку посилається позивачка, визначає спеціальні права споживача у разі порушення умов договору про виконання робіт (послуг), а не договору про купівлю-продаж товару. Крім того, укладений між сторонами договір купівлі-продажу товару не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі прострочення виконання зобов'язання продавцем у розумінні п. 5 ст. 4 ЗУ «Про захист прав споживачів».

Із оскаржуваного рішення апеляційного суду, доданих до скарги матеріалів вбачається, що скарга є необґрунтованою, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо його незаконності та неправильності.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про захист прав споживача, стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Коротун