Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Євграфової Є.П.,

суддів: Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, правонаступниками якого є ОСОБА_3, ОСОБА_4, про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

У червні 2002 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, який в подальшому був уточнений, посилаючись на те, що вона з 06 травня 1989 року до 21 липня 2000 року перебувала у шлюбі зі ОСОБА_2, у якому дітей немає.

У період шлюбу - 08 травня 1996 року вони придбали на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № Н/96-0492, зареєстрованого на Одеській універсальній товарній біржі «Центр» на ім'я ОСОБА_2, квартиру АДРЕСА_1.

Крім того, відповідно до державного акта від 06 серпня 1998 року ОСОБА_2 належить земельна ділянка площею 0,05 га, розташована на території АДРЕСА_3, вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № ТІ-1046. Як стверджувала позивач, вони в період шлюбу побудували на земельній ділянці площею 0,05 га АДРЕСА_3, садовий будинок, який не введено до експлуатації. ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер.

Судом до участі у справі в якості правонаступників ОСОБА_2 залучені ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Оскільки між сторонами не було досягнуто домовленості стосовно поділу придбаного в період шлюбу майна, позивач просила поділити та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, стягнути з правонаступників ОСОБА_2: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 грошову компенсацію за виділену відповідачам частку у майні у вигляді будівельних матеріалів та кошторисних робіт на будівництво садового будинку в сумі 54 794 грн, а також виділити відповідачам земельну ділянку та садовий будинок, який не введено до експлуатації, що розташований на земельній ділянці площею 0,05 га АДРЕСА_3.

Представник ОСОБА_4 та ОСОБА_3 позовні вимоги визнав в частині визнання за позивачем права власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_2. <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_4360/ed_2015_04_07/pravo1/T030435.html?pravo=1>

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1 просить зазначені судові рішення в частині відмови в позові скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя та належить сторонам в рівних частках- по 1/2 кожному.

Суд також установив, що ОСОБА_2 відповідно до державного акта від 06 серпня 1998 року належить земельна ділянка, розташована на території АДРЕСА_3, вказаний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю № ТІ-1046.

Висновками судово-технічної експертизи від 29 листопада 2002 року та від 20 лютого 2014 року встановлено, що сторонами під час шлюбу самовільно побудовано на вказаній земельній ділянці садовий будинок літ. «А» з господарськими будівлями та спорудами, літ «В» - вбиральня, літ. «Г» - літній душ, навіс.

Крім того, висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20 лютого 2014 року визначено ринкову вартість квартири АДРЕСА_1, яка складає 258 262 грн; визначено кошторисну вартість будівництва садового будинку з надвірними спорудами та будівлями, який не введено до експлуатації, яка складає 322 877 грн, в тому числі вартість будівельних матеріалів, використаних для будівництва вказаного будинку, складає 227 365 грн.; визначено кошторисну заробітну плату працівників при будівництві садового будинку, яка складає 43 973 грн.

Таким чином, суд встановив, що вказаний садовий будинок не введений до експлуатації, не зареєстрований у встановленому порядку, позивач відмовилася сплачувати вартість призначеної 15 травня 2014 року судової будівельно-технічної експертизи, відомості про ступінь готовності спірного будинку та можливість його поділу в матеріалах справи відсутні, отже вказаний садовий будинок не може бути об'єктом цивільно-правових відносин та не є предметом поділу між сторонами.

Позивач не надала суду доказів щодо неподільного майна - садового будинку, не довела ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тому відсутні підстави для задоволення вимог щодо стягнення з правонаступників ОСОБА_2 на користь позивача компенсації за будівельні матеріали та будівельні роботи.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що зазначені судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права; наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Є.П. Євграфова

судді: І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко