АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа 761/11755/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/11375/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Макаренко І.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Семенюк Т.А.

23 вересня 2015 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Кравець В.А., Ратнікової В.М.,

при секретарі - Аршакян Р.Т.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргами ОСОБА_3 та Приватного акціонерного товариства «АСК «ІНГО Україна» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» про стягнення страхового відшкодування , -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 4916,29 грн., 3% річних в сумі 1027,45 грн., інфляційній витрати в сумі 12720,05 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1000 грн.

Вирішено питання щодо стягнення судових витрат.

Не погоджуючись з рішення суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просив його скасувати в частині відмови в задоволенні решти позовних вимог та ухвалити нове рішення в цій частині про їх задоволення , вважаючи що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Представник ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» також подав апеляційну скаргу на рішення суду в якій просив його скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційних скарг, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що у квітні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення страхового відшкодування, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що 13 грудня 2012 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій було пошкоджено належний йому автомобіль.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4, яка керувала автомобілем CITROEN С4, д.н. НОМЕР_2, що належить на праві власності ТОВ «Перша лізингова компанія».

12 липня 2013 року було проведено огляд транспортного засобу - Субару, д.н. НОМЕР_1, під час огляду складено протокол (акт).

Цивільно-правову відповідальність за шкоду, завдану під час керування ОСОБА_4 автомобілем CITROEN С4, д.н. НОМЕР_2, станом на день скоєння ДТП було застраховано в ПрАТ «АСК «ІНГО Україна».

22 січня 2014 року позивач надав відповідачу необхідні документи для виплати страхового відшкодування.

6 березня 2015 року ПрАТ «АСК «Інго Україна» виплатив позивачу матеріальний збиток в розмірі 33667,44 грн., але податок на додану вартість в сумі 4916,29 грн. не сплатив.

У зв'язку із викладеним, просив суд стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 4916,29 грн., пеню в сумі 9009,95 грн., 3 % річних в сумі 1027,45 грн., інфляційні витрати в сумі 12720,05 грн., витрати на проведення експертного дослідження в сумі 1000,00 грн., витати по сплаті судового збору в сумі 286,75 грн. та витрати на правову допомогу в сумі 3000,00 грн.

Судом встановлено, що 13 грудня 2012 року о 9 15 год. на вул. Глибочицькій, 40 в м. Києві сталась ДТП за участю автомобілів «Сітроен, держномер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, та а/м «Субару», держномер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 20 грудня 2013 року винною у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4, яка керувала автомобілем CITROEN С4, д.н. НОМЕР_2, що належить на праві власності ТОВ «Перша лізингова компанія».

Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 7/13-Д від 7 серпня 2013 року, вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля SubaruImpresa, д.н. НОМЕР_1 в результаті його пошкодження в ДТП, яка сталася 13 грудня 2012 року, складає 41995,31 грн.

За проведення оцінки майна з визначення вартості матеріального збитку, завданого автомобілю ОСОБА_3 сплатив 1000,00 грн., що підтверджується квитанцією №N152D54374 від 22 липня 2013 року.

6 березня 2015 року відповідач сплатив позивачу матеріальний збиток в сумі 33667,44 грн., Сума податку на додану вартість у розмірі 4916,44 грн. відповідачем не сплачена, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» пені за прострочення страхового платежу в розмірі 9009,95 грн., суд першої інстанції виходив з того, що між позивачем та відповідачем не укладено договору страхування, правовідносини, які склались між сторонами випливають не з договірних відносин, тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги ОСОБА_3, що судом першої інстанції при відмові у задоволенні позову про стягнення пені не враховано положення п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», виходячи з наступного.

За положенням пп. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду зобов'язаний, у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його.

За пп. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого від шкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ АСК «ІНГО Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування по факту ДТП, яке сталось 13 грудня 2012 року, 22 січня 2014 року.

Як вбачається з матеріалів справи, ПрАТ АСК «ІНГО Україна» відмовило позивачу у виплаті страхового відшкодування в повному обсязі за страховим полісом 6681124, укладеним між ТОВ «Перша лізингова компанія та ПрАТ АСК «ІНГО Україна» за заявою ОСОБА_3 від 22 січня 2014 року у зв'язку із порушенням п. 37.1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 48).

Дана відмова позивачем не оскаржувалась.

Як вбачається зі страхового акту № 125497 від 26 лютого 2015 року, на підставі полісу № 250543441.12 страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків (добровільне страхування), укладеного між ТОВ «Перша лізингова компанія та ПрАТ АСК «ІНГО Україна», ОСОБА_3 сплачено страхове відшкодування у розмірі 33667 грн. 44 коп., що підтверджується і платіжним дорученням № 1429 від 6 березня 2015 року (а.с. 81,142).

Як вбачається з матеріалів справи, страхове відшкодування позивачу виплачено за полісом № 250543441.12 добровільного страхування на підставі заяви лізингоодержувача застрахованого автомобіля, поданого ПрАТ АСК «ІНГО Україна» у січні 2015 року.

Відповідно до п. 14.1, 14.14 Правил страхування, у термін до 15 робочих днів після одержання всіх необхідних документів, страховик приймає рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування; виплата страхового відшкодування здійснюється протягом 15 робочих днів з моменту ухвалення відповідного рішення.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що страховиком виплати по страховому відшкодуванню виплачені у строки, передбачені договором добровільного страхування та у відповідності до Закону України «Про страхування», а тому підстав для стягнення пені за прострочення виплати страхового відшкодування немає.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3 41995,31 грн., суд першої інстанції правильно виходив з того, що зазначена сума є податком на додану вартість і має бути відшкодована відповідачем, оскільки позивачем надано документи про понесені витрати при ремонті автомобіля з урахуванням ПДВ (квитанції про оплату ремонтних робіт (а.с. 46), судом встановлено, що ПП «Автотрейд Компані», яке проводило ремонт автомобіля позивача, є платником податку на прибуток на загальних підставах (а.с. 45).

Доводи апеляційної скарги ПрАТ АСК «ІНГО Україна», щодо безпідставного стягнення на користь ОСОБА_3 зазначеної суми податку, не спростовують висновків суду в цій частині.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3 3% річних в сумі 1027,45 грн., інфляційних витрат в сумі 12720,05 грн., витрат на проведення експертного дослідження в сумі 1000 грн., суд першої інстанції виходив з їх доведеності.

Проте, з таким висновком суду погодитись повною мірою не можна.

Згідно зі ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження).

Як вбачається з матеріалів справи, експертне авто товарознавче дослідження з визначення розміру матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу № 7/13-Д від 7 серпня 2013 року було проведено за заявою ОСОБА_3, без повідомлення та виклику представника ПрАТ АСК «ІНГО Україна».

Також суду не надано належних та допустимих доказів, що страховик у порушення вимог п. 34.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що позивачем не доведено обґрунтованість відшкодування страховиком витрат на проведення експертного автотоварознавчого дослідження, а тому позов в цій частині задоволенню не підлягає.

Задовольняючи позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, суд першої інстанції виходив з положень ст. 625, 992 ЦК України та того, що обов'язок виплати страхового відшкодування виник з 23 квітня 2014 року.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду.

Як зазначалось вище, судом встановлено, що позивач звернувся до ПрАТ АСК «ІНГО Україна» про виплату страхового відшкодування по факту ДТП, яке сталось 13 грудня 2012 року, лише 22 січня 2014 року. Страховиком йому було відмовлено у страховій виплаті.

Страхове відшкодування виплачене ОСОБА_3 відповідачем за заявою ТОВ «Перша лізингова компанія», поданою у січні 2015 року за полісом добровільного страхування.

Оскільки виплати проведені 6 березня 2015 року, у строки, передбачені договором добровільного страхування та у відповідності до Закону України «Про страхування», колегія суддів не вбачає підстав вважати, що страховик прострочив грошове зобов'язання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині є необґрунтованим та підлягає скасуванню із відмовою у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 в частині стягнення з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь позивача 3% річних в сумі 1027,45 грн., інфляційних витрат в сумі 12720,05 грн., витрат на проведення експертного дослідження в сумі 1000 грн., задоволенню не підлягають, а рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «АСК «ІНГО Україна» задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року в частині стягнення з ПрАТ АСК «ІНГО Україна» на користь ОСОБА_3 3% річних в сумі 1027,45 грн., інфляційних витрат в сумі 12720,05 грн., витрат на проведення експертного дослідження в сумі 1000 грн., скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді