Справа № 431/3967/15-ц
Провадження 2/431/2213 2015 р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Форощука О.В.,

при секретарі Мозуль І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Старобільську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у якому просить суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування АДРЕСА_1

В обґрунтування позову позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння АДРЕСА_1 в м. Старобільськ Луганської області. В даному домоволодінні зареєстрована її донька ОСОБА_2, яка вже декілька років мешкає за іншою адресою. Реєстрація відповідача у вказаному будинку перешкоджає позивачці володіти, користуватися і розпоряджатися належним їй домоволодінням.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій позов визнає у повному обсязі та просить суд розглянути справу без її участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з таких підстав:

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Факт належності домоволодіння АДРЕСА_1, позивачці ОСОБА_1 підтверджується копією технічного паспорту на житловий будинок, копіями договорів дарування.

Те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована у вказаному в позові будинку підтверджується довідкою виконавчого комітету Старобільської міської ради Старобільського району Луганської області № 479 від 14.08.2015 року, копією домової книги.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України регламентовано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачити можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У судовому засіданні встановлено, що договорами дарування житлового будинку позивачка ОСОБА_1 набула право власності на житло, а саме домоволодіння АДРЕСА_1

Відповідач ОСОБА_2 не проживає за вищевказаною адресою більше одного року. Право користування житлом вона набула, як член сім'ї, оскільки вона є рідною донькою позивачки ОСОБА_1

Тому суд вважає, що дані правовідносини врегульовані положеннями ст. 405 ЦК України, відповідно до якої члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Суд робить висновок, що відповідач ОСОБА_2 добровільно не проживає в домоволодінні, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 оскільки вона в своїй заяві позовні вимоги визнала у повному обсязі.

Згідно п. 3.1 Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого Наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18 грудня 2012 року за № 2109/22421 - зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Суд вважає, що виходячи з наданих доказів і враховуючи принципи справедливості, змагальності, розумності, законності, та враховуючи інтереси позивачки позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 317, 319, 321, 386- 388, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 10-11, 209-210, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком з господарськими побутовими будівлями та спорудами, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Луганської області через Старобільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Форощук