Номер провадження: 22-ц/785/7409/15
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал», третя особа ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при виконанні рішення суду, стягнення втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплат при виконанні рішення суду, стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року, -

встановила:

19 травня 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал», третя особа ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку за період з 24.08.2013р., по 03.03.2015р., в розмірі 48 230,63 грн., стягнути втрату частини доходів (індексація доходу) у зв'язку із порушенням строків їх виплат за період з 24.08.2013р., по 03.03.2015р., в сумі 17 874,34 грн., а також моральну шкоду в розмірі 25 000 грн.

В обґрунтування вимог посилалася на те, що її було звільнено з роботи 23.08.2013р. Рішенням суду її було поновлено на роботі з 27.01.2014р., цим же рішенням з відповідача на її користь було стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 24.08.2013р., по 27.01.2014р., в сумі 9 437,22 грн., та 10 000,00 грн., моральної шкоди. Рішенням апеляційного суду Одеської області, рішення суду було частково змінено, а саме в частині стягнення моральної шкоди, суму було зменшено до 5 000,00 грн. КП «Роздільнянський міський водоканал» остаточно виконав рішення суду тільки 04.03.2015р. За таких підстав вважає, що відповідач порушив строки виплат передбачених ст. ст. 116, 117 КЗпП України, а тому слід нарахувати середній заробіток за час затримки виплат на підставі рішення суду, також застосувати індекс інфляції до стягненої за рішенням суду суми (до стягнутого середнього заробітку за час вимушеного прогулу), а у зв'язку із тривалим невиконанням відповідачем рішення суду по виплаті сум зазначених в рішенні, стягнути моральну шкоду.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року в позові ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Роздільнянський міський водоканал», третя особа ОСОБА_3 про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при виконанні рішення суду, втрати частини доходів у зв'язку із порушенням строків їх виплат при виконанні рішення суду, стягнення моральної шкоди за невиконання рішення суду - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у позові, районний суд виходив з того, що позовні вимоги не грунтуються на законі.

Так судом було встановлено, що позивачка працювала у відповідача на посаді оператора комп'ютерної верстки і 23 серпня 2013 року була звільнена з роботи на підставі п. 1 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

У день звільнення з нею було проведено повний розрахунок і виплачено усі належні їй суми.

Не погодившись із звільненням, позивачка звернулась до суду з позовом про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, заподіяної незаконним звільненням.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 27 січня 2014 року, зміненим рішенням апеляційного суду Одеської області від 7 травня 2014 року, вона була поновлена на роботі і на її користь стягнуто 9437 грн - заробітної плати за час вимушеного прогулу та 5000 грн моральної шкоди.

Рішення в частині стягнення грошових сум виконувалось відповідачем у примусовому порядку на підставі виконавчого листа, виданого15 грудня 2014 року.

Остаточний розрахунок з позивачкою проведено 4 березня 2015 року, у зв'язку з чим виконавче провадження було закрите.

Розмір сум середнього заробітку за час вимушеного прогулу визначався на момент звернення позивачки до суду і у відповідності до ст. 235 КЗпП України та п. 32 Постанови пленуму Верховного суду України № 9 від 6 листопада 1992 року « Про практику розгляду судами трудових спорів».

Позов позивачки було задоволено у повному обсязі у частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу.

У позові, що розглядається, позивачка ставить питання про індексацію стягнутих за попереднім рішенням сум.

Із матеріалів справи вбачається, що стягнуті судом суми заробітною платою не являються, а є формою відповідальності власника або уповноваженого ним органу за порушення трудового законодавства стосовно працівника підприємства, а значить є разовою виплатою і вимоги ст. 117 КЗпП України та ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» - на ці виплати не поширюються.

У частині відмови у стягненні моральної шкоди, судова колегія також приходить до висновку про законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції, а тому підстав для його скасування чи зміни не вбачає.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 12 червня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області:

Н.А. Кононенко

С.П.Гайворонський

С.М. Сегеда