Справа № 755/8512/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" травня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Антипової Л.О.

при секретарі Філімонової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2, та просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітню доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 ,у розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, мотивуючи свої вимоги тим, що 27 вересня 1981 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї між сторонами зареєстровано шлюб, від якого сторони мають неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, спільне життя з відповідачем у подальшому не склалось, позивачка та відповідач зрозуміли, що вони зовсім різні люди, і не тільки за характерами, але й за інтересами та поглядами на життя, практично не розуміють один одного. Відповідач припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, фактично ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Позивачка вважає спільне сімейне життя з відповідачем неможливим, що є підставою її звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про день, ас та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином, однак надала до суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримує, просить провести розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.

Згідно з положенням ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 18.11.2005 року зареєстрували шлюб у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї, про що у книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис за № 1951. (а.с.11)

Сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 18.09.2009 року, актовий запис № 2784. (а.с. 13); доньку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 01.06.2006 року, актовий запис № 1372(а.с.12).

Згідно положення частини 2 статті 36 та статті 51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань.

Судом достовірно встановлено, що сторони від шлюбу мають неповнолітніх дітей, сімейне життя позивачки та відповідача не склалось у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, не в змозі дійти до єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем, не підтримують шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, за даних обставин поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони бажання не мають.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу.

Суд прийшов до висновку, що сім'я розпалась остаточно і поновити шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем неможливо. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Позивачка займає категоричну позицію щодо розірвання шлюбу, заперечує будь-яку можливість для примирення з відповідачем.

Як убачається із змісту позовної заяви, сторони не проживають однією сім'єю і шлюбні стосунки між ними відсутні, цей союз існує лише формально.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що причини, з яких позивачка наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, оскільки тривалий час сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають, фактично живуть окремим один від одного життям, тому суд вважає, що формальне існування даного шлюбу суперечить моральним засадам суспільства, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Судом встановлено, що на даний час діти проживають разом із матір'ю за місцем її проживання, перебувають на повному матеріальному забезпеченні позивачки.

Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов ОСОБА_1, який поданий в інтересах неповнолітніх дітей, підлягає до задоволення, та, діючи в межах заявлених позовних вимог, суд ураховує право позивачки щодо примусового стягнення аліментів в судовому порядку в твердій грошовій сумі, та присуджує відповідачу до сплати аліменти на користь позивачки на утримання неповнолітнього сина та доньки в розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до повноліття дітей, при цьому суд бере до уваги, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування, не має інших утриманців та соціальних зобов'язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

Керуючись ст. ст. 36, 51, 79, 111, 112, 141, 150, 180-184 Сімейного кодексу України, Постановою Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", ст.ст. ст.ст. 10, 58, 88, 174, 208, 209, 212-215, 218, 232, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

ОСОБА_5 Олегівни до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім'ї 18 листопада 2005 року (актовий запис № 1951) - розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця , уродженця м. Києва, зареєстрованого за адресою:м. АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2, на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, починаючи з 22 квітня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: