Провадження № 6/161/406/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 жовтня 2015 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

Головний державний виконавець Першого ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_1 звернулась в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, яка має невиконані зобовязання, покладені на неї судовим рішенням. Вказує, що боржником добровільно рішення суду не виконується, у звязку з чим, просить суд тимчасово обмежити право виїзду за межі України боржника ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що на виконанні Першого відділу державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2а/0370/2626/11 від 06 грудня 2011 року, виданого 13 грудня 2011 року Волинським окружним адміністративним судом про стягнення з ОСОБА_2 в користь Луцького міського центру зайнятості вартість неправомірно отриманої соціальної послуги в сумі 792,56 гривні. 20 березня 2015 року за виконавчим документом відкрито виконавче провадження, однак зобовязання за судовим рішенням боржником не виконані, станом на 08 жовтня 2015 року жодних дій, направлених на виконання вище зазначеної вимоги нею не вчинено. (а.с.8,11).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів вирішується судом за місцем знаходження органу державної виконавчої службі за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

В статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу.

При цьому сам факт наявності невиконаного рішення боржником не є відповідно до цього Закону підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення, що узгоджується із розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 7 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року.

Матеріали подання не містять жодних документальних підтверджень факту ухилення боржника від виконання зобовязань, так само, як відсутні будь-які докази на підтвердження отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобовязань.

Верховний суд України листом від 01.02.2013 "Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України", зокрема у розділі "Юрисдикція судів щодо вирішення справ за ст. 377-1 ЦПК України, що пов'язані з виконанням судових рішень" роз'яснив, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується судом за правилами цивільного судочинства в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України, яка міститься у гл. VI ЦПК "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб)". За змістом цієї статті вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується в порядку, передбаченому цим Кодексом щодо боржників у виконавчому провадженні, за будь-якими виконавчими документами, передбаченими ст. 17 Закону N 606-XIV, примусове виконання яких здійснюється ДВС.

Інші процесуальні кодекси - Господарський процесуальний кодекс України (далі - ГПК), Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС) та Кримінальний процесуальний кодекс України (далі - КПК) - не містять відповідних норм у розділах, що регулюють вирішення процесуальних питань, пов'язаних із виконанням судових рішень, ухвалених за нормами цих кодексів. КАС містить розд. V "Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в адміністративних справах", ГПК - розд. XIV "Виконання рішень, ухвал, постанов". Разом із тим зазначені процесуальні норми КАС та ГПК не містять норм щодо процесуального порядку обмеження права боржника на виїзд за межі України.

Таким чином, суд вважає, що подання головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 є необґрунтованим та не підлягає задоволенню, оскільки ця вимога суперечить вищенаведеним нормам законодавства.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 119, 210, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України, і вїзду в Україну громадян України, ст.11 Закону України Про виконавче провадження, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання головного державного виконавця Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги на ухвалу суду. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_3