Номер провадження: 22-ц/785/6645/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - судді Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про утримання неповнолітній дитини,

в с т а н о в и л а:

20 січня 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 21 жовтня 2001 року, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2012 року шлюб розірваний. 26 лютого 2002 року у них народилася дочка ОСОБА_5, яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач працює, але не виконує свій обов'язок по наданню матеріальної допомоги дитині.

Посилаючись на ці обставини та на ст. ст. 180, 182, 183 СК України, позивачка просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь на утримання дитини щомісячно аліменти у в розмірі ? частини з усіх доходів щомісяця, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 1-2).

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_6, позов визнав частково, погодився на сплату аліментів на утримання дитини в розмірі 400 грн. щомісяця.

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_3 задоволено частково. Суд стягнув з відповідача ОСОБА_4 аліменти на користь позивачки на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/6 частини зі усіх видів заробітку щомісячно, але не менш 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання щодо судових витрат у справі (а.с. 35-36).

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції й ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що судом не враховано, що відповідач має постійний дохід, працює водієм служби цивільного захисту 7-ій ДПРЧ Головного управління ДСНС України в Одеській області й має можливість сплачувати аліменти в розмірі ? частини заробітку щомісяця (а.с. 41-43).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_3, пояснення на апеляцію позивачки ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, апеляційна скарга позивачки підлягає задоволенню за таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України з 27.09.1991 року, «держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя необхідний для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей».

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 з 21 жовтня 2001 році, рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 січня 2012 року, яке набрало законної сили 24 січня 2012 року (а.с. 6).

26 лютого 2002 року у них народилася дочка ОСОБА_5 (а.с. 3), яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні (а.с. 7).

Згідно довідки №181 від 25 лютого 2015 року старшина служби цивільного захисту ОСОБА_4 та проходить службу у 7-ій ДПРЧ Головного управління ДСНС України в Одеській області на посаді водія чергової зміни (а.с. 27), але не виконує свій обов'язок по наданню матеріальної допомоги дитині.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач ОСОБА_4 зобовязаний утримувати дитину.

Однак колегія суддів не погоджується з висновком суду про те, що відповідач не має можливість сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини із усіх видів його доходів.

Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку судом першої інстанції докази були досліджені з порушенням закону, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Так, в порушення положень ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції не перевірив належним чином пояснення сторін у справі.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу відповідач ОСОБА_4 був зобов'язаний довести в судовому засіданні ті обставини, на які він посилається як на заперечення проти позову, а саме, що стягнення з нього аліментів на утримання дочки в розмірі ? частини із усіх видів його заробітку ставить його в скрутне матеріальне становище.

Дійсно в матеріалах справи представник відповідача надав суду першої інстанції докази, які свідчить про те, що з 15 березня 2014 року відповідач перебуває в іншому шлюбі з ОСОБА_7 та є батьком ОСОБА_8, який народився 15 вересня 2010 року (а.с. 19,20, 21).

Однак відповідачем не надано суду першої інстанції жодних доказів його тяжкого майнового становища та неможливості сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх видів його заробітку.

За таких обставин, враховуючи вік, стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, колегія суддів дійшла висновку про те, що для фізичного, духовного, морального і соціального розвитку дитини розмір аліментів повинен становити ? частини усіх видів його заробітку щомісяця. Такий розмір аліментів визначений з урахуванням вимог сімейного законодавства та принципів справедливості та розумності.

Отже, позов ОСОБА_3 є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі.

Порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме, ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України, та матеріального права, ч. 1 ст. 182 СК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зімни рішення суду й ухвалення нового рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 3, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 18 березня 2015 року змінити й ухвалити нове рішення, яким збільшити розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь ОСОБА_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менш 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2015 року й до досягнення дитиною повноліття, 26 лютого 2020 року.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням.

Судді апеляційного суду

Одеської області: ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_2