Справа № 146/1250/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"08" жовтня 2015 р. Томашпільський районний суд Вінницької області в складі: головуючого судді Пилипчука О.В.,

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Томашполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

7 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить визнати за нею право власності на спадкове майно її батька ОСОБА_2, який помер 23 травня 2014 року в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 5,9290 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 138185, виданий 14 березня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 4 лютого 2003 року № 45 на імя ОСОБА_3).

Даний позов обґрунтуваний наступним.

23 травня 2014 року в с.Олександрівка Томашпільського району помер батько позивачки ОСОБА_2 Їхні родинні відносин підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки та рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 1 липня 2015 року.

Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно, що складається із земельної ділянки площею 5,9290 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Належність батькові даної земельної ділянки підтверджується рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 1 липня 2015 року.

Позивачка зазначає, що відповідно до діючого на момент смерті батька законодавства, вона прийняла спадщину, оскільки зверталася до Томашпільської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріусом їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу.

Окрім того, позивачка зазначає, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого батька.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не зявилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити.

Представник Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова Олександрівської сільської ради надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без представника сільської ради. Позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Відповідно ч.2 ст. 185 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності прийшов до наступного висновку.

Згідно ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що 23 травня 2014 року у с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області помер ОСОБА_2.

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 1 липня 2015 року вирішено: встановити факт належності ОСОБА_2, померлому 23 травня 2014 року в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області державного акта на право власності на земельну ділянку площею 5,9290 га, яка знаходиться на території Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області серії ВН № 138186, виданого Томашпільською райдержадміністрацією 14 березня 2003 року. Встановити факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою ОСОБА_2, який помер 23 травня 2014 року в с. Олександрівка Томашпільського району Вінницької області.

Згідно довідки Олександрівської сільської ради № 337 від 3 вересня 2015 року, після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, яке складається, зокрема, із земельної ділянки розміром 5,9290 га, яка розташована на території Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем за законом залишилася дочка ОСОБА_1.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи позивачка ОСОБА_1, як спадкоємець майна спадкодавця ОСОБА_2 за законом, зверталася до державного нотаріуса за місцем відкриття спадщини з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину, однак нотаріусом їй у видачі свідоцтва про право на спадщину було відмовлено в звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу.

Згідно вищезазначеного, вбачається висновок про те, що ОСОБА_1 прийняла спадщину, однак не отримала свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно абзацу 3 пункту 23 ПОСТАНОВИ Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Таким чином, судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 єдиний спадкоємець за законом, яка прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_2

Відповідно норм Цивільного кодексу України, при розгляді справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про права на спадщину.

Як вбачається із відповіді державного нотаріуса від 11 вересня 2015 року, спадкова справа після смерті ОСОБА_2, не заведена.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи.

Оскільки позивачка ОСОБА_1 набула права та обовязки спадкодавця ОСОБА_2, тобто спадщина після смерті останньої належить позивачці, а неможливість отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на належне спадкодавцю майно, не може бути перешкодою у набутті права власності на таке спадкове майно, визнання відповідачем позову не порушує права та законні інтереси інших осіб, тому позовні вимоги ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1216-1218, ч. 1 ст. 1220, ст. 1221, ч. 1 ст. 1222, ч. 1, 2 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, статтями 15, 57-62, 64, 174, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 23 травня 2014 року в с.Олександрівка Томашпільського району Вінницької області, що складається із земельної ділянки площею 5,9290 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ВН № 138185, виданий 14 березня 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією на підставі розпорядження Томашпільської районної державної адміністрації від 4 лютого 2003 року № 45 на імя ОСОБА_3).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4