Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 07 грудня 2012 року між ним та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива») в особі начальника Вінницького відділення № 3 Слободянюк Л.О., яка діяла на підставі Положення про відділення, Статуту банку та довіреності від 30 грудня 2012 року, укладено договір банківського вкладу № 155501 строком на 370 днів по 12 грудня 2013 року зі сплатою 16 % річних, сума вкладу становить 1 000,00 грн.

07 грудня 2012 року на виконання умов п. 2.3.2 договору позивачем до каси банку було внесено грошові кошти в розмірі незнижувального залишку, передбаченого п. 1.3 договору в сумі 1 000,00 грн.

07 грудня 2012 року була здійснена касова операція, призначенням платежу якої було поповнення ОСОБА_3 депозиту згідно з вказаним договором на суму 237 000,00 грн, на підтвердження чого видано квитанцію № 1241.

21 грудня 2012 року була здійснена касова операція, з поповнення ОСОБА_3 депозиту згідно з зазначеним договором на суму 837 400,00 грн, на підтвердження чого видано квитанцію № 3940.

08 січня 2013 року здійснена касова операція з поповнення ОСОБА_3 депозиту на суму 160 000,00 грн, на підтвердження чого видана квитанція № 6495.

13 лютого 2013 року позивач звернувся до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» із заявою про дострокове припинення дії вкладу та видачу суми вкладу в розмірі 1 235 400,00 грн.

Однак банком було відмовлено ОСОБА_3 у видачі вказаних коштів, з огляду на що позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь 1 631 702,57 грн.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2014 року позов задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 внесені на рахунок банку кошти в сумі 1 335 400,00 грн, інфляційні втрати за весь час прострочення у сумі 56 086,80 грн, 3 % річних за весь час прострочення у розмірі 31 171,53 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено, стягнуто з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 суму депозитного вкладу в розмірі 1 235 400 грн, інфляційні втрати за весь час прострочення в розмірі 51 886 грн 80 коп. та 3 % річних за весь час прострочення в розмірі 28 837 грн 28 коп.

У частині стягнення з ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 100 000 грн відмовлено.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судами встановлено, що 07 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу № 155501 (вклад «Ощадний») строком на 370 днів по 12 грудня 2013 року зі сплатою 16 % річних, сума вкладу становить 1 000,00 грн, додаткові внески (поповнення) до вкладу допускаються включно до дня, що передує даті повернення.

Пунктом 1.4 договору передбачено право вкладника здійснювати додаткові внески.

07 грудня 2012 року на виконання умов договору позивачем до каси банку було внесено грошові кошти у розмірі 1 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 1205.

Крім того, 07 грудня 2012 року було здійснено поповнення депозитного рахунку згідно з договором від 07 грудня 2012 року № 155501 на суму 237 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 1241.

21 грудня 2012 року було здійснено поповнення депозитного рахунку згідно із зазначеним договором на суму 837 400,00 грн, що підтверджується квитанцією № 3940.

08 січня 2013 року було здійснено поповнення депозитного рахунку також на суму 160 000,00 грн, що підтверджується квитанцією № 6495.

Пунктом 4.1 договору банківського вкладу від 07 грудня 2012 року передбачено, що про дострокове розірвання цього договору вкладник письмово повідомляє банк не менш як за 7 (сім) банківських днів, не враховуючи день подання заяви; днем дострокового розірвання цього договору є дата, зазначена у письмовому повідомленні (заяві) вкладника.

13 лютого 2013 року ОСОБА_3 було подано до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» заяву про дострокове припинення дії договору від 07 грудня 2012 року та видачу суми вкладу у розмірі 1 235 400,00 грн, проте вклад до сьогодні позивачу не повернуто.

У ході досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000111 від 11 лютого 2013 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 2, 3, 4 ст. 190, ч. ч. 1, 4, 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364 КК України, встановлено, що начальник Вінницького відділення № 3 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» Слободянюк Л.О., використовуючи своє службове становище, заволоділа грошовими коштами фізичних осіб (вкладників) - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_3, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_5, ОСОБА_12, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, ОСОБА_25, ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_28 на загальну суму 14 254 839,00 грн, які знаходилися на їхніх депозитних рахунках у Вінницькому відділені № 3 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», що знаходиться по просп. Космонавтів, 42 у м. Вінниці.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що договір банківського вкладу, квитанції про внесення ОСОБА_3 готівкових коштів як документи бухгалтерського обліку є належними і допустимими доказами. При цьому суд вважав встановленим факт укладення договору банківського вкладу та передачі позивачем банку на виконання умов договору грошових коштів в сумі 1 335 400 грн.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив з того, що матеріалами справи підтверджується внесення ОСОБА_3 на рахунок у банку коштів в загальні сумі 1 235 400 грн, а тому визнав за необхідне стягнути з відповідача саме вказану суму банківського вкладу. При цьому звертав увагу, що матеріали справи не містять відповідних доказів внесення позивачем на рахунок грошових коштів в сумі 100 000 грн.

Проте з такими висновками судів попередніх інстанцій погодитись не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах визначення договору банківського вкладу, банківський вклад (депозит) - це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (стаття 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність»).

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу).

Положення статті 1059 ЦК України врегульовує питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору.

За змістом статті 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі.

Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним.

Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493, банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8 Інструкції); договір банківського рахунку укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9 Інструкції); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10. Інструкції).

Пункт 10.1 Інструкції передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку.

Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошових сум підтверджується договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29 січня 2014 року у справі № 6-149цс13 та від 29 жовтня 2014 року у справі № 6-118цс14, які відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

Крім того, колегія суддів суду касаційної інстанції не може взяти до уваги ксерокопії висновків експертів, які містяться в матеріалах справи, оскільки вони стосуються досудового розслідування кримінального провадження та не доводять факту внесення позивачем коштів на рахунок, що входить до предмета доказування у вказаній цивільній справі.

Крім того, будь-які процесуальні дії, вчинені слідчим на стадії досудового розслідування, не можуть бути враховані судом як доказ, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені під час кримінального провадження можуть використовуватися як доказ, коли у справі постановлено вирок, який набрав законної сили, і лише під час розгляду справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок з питання чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Під час судового розгляду справи в апеляційному суді представником ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» було заявлено клопотання про призначення судової експертизи, проте апеляційний суд у порушення вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України безпідставно відмовив у його задоволенні.

Враховуючи, що суди на зазначене не звернули уваги, не встановили фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, не перевірили та не надали оцінку всім наявним в матеріалах справи доказам, не призначили у справі відповідну судову експертизу, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 20 травня 2014 року та рішення апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В. Кафідова

О.В. Умнова

І.М. Фаловська