Номер провадження 2/754/26/15
Справа №754/4507/14-ц
27 жовтня 2015 року Деснянський районний суд м. Києва в складі
головуючого - судді Шевчука О.П.
при секретарі - Бойко Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3 - ті особи - Служба у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації, Деснянський районний відділ Головного управління державної міграційної служби в м. Києві про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення
До суду звернулось ТОВ «ОТП Факторинг Україна» з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.07.2006 року між відповідачем та АКБ «Райффайзенбанк», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ПАТ «ОТП Банк» укладено Кредитний договір № ML - 009/583/2006.
Згідно умов зазначеного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 40 000 дол. США.
15.03.2007 року за завою позичальника Банк збільшив суду кредиту на 50 000 дол. США.
Відповідач в свою чергу зобов'язався прийняти, належним чином використати та повернути Банку кредитні кошти в зазначеному розмірі у строки, визначені договором та сплатити відсотки за користування коштами відповідно умов договору.
При цьому сторони дійшли згоди про те, що за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення.
Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 09.01.2014 року становить 73 763,54 дол. США. що еквівалентно 651 922,17 грн. та пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 2 379 515,90 грн.
Крім того, позивач зазначає, що 25.07.2006 року між Банком та відповідачем укладено Договір іпотеки № PCL - 009/583/2006 та 15.03.2007 року - додатковий договір до договору іпотеки.
Відповідно умов зазначеного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.
Позивач також зазначає, що 05.11.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, відповідно якого Банк відступив, а Товариство прийняло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1
Посилаючись на викладене, позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки та виселити ОСОБА_1 та інших осіб які зареєстровані в квартирі, що є предметом іпотеки.
В ході розгляду справи представником позивача було збільшено вимоги, позивач просить суд звернути стягнення на іпотечне майно - квартиру АДРЕСА_1 в рахунок погашення заборгованості в розмірі 73 763,54 дол. США, що еквівалентно 1 620 506 грн. 19 коп. та пені за прострочення виконання зобов'язань в розмірі 5 914 847. 59 грн. шляхом проведення прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітнього ОСОБА_3, які зареєстровані у квартирі, що є предметом іпотеки (а.с. 239 - 241).
Відповідачі та їх представники в судові засідання не з'явились, про день та час розгляду справи судом повідомлялись, причини неявки суду не повідомили.
При цьому представниками відповідачів вісім раз оскаржувалась ухвала суду про відкриття провадження (т.1 ст.48 -50, 147 - 149, 165 - 167, 184 - 186, 189 - 191, 209 - 211, 224 -226, т.2 ст. 1 - 3), що суд розцінює як зловживання своїми правами на оскарження, спрямоване на затягування розгляду справи.
Представники третіх осіб - Служби у справах дітей Деснянської районної у м. Києві державної адміністрації та Деснянського районного відділу ГУ ДМС в м. Києві не з'явились, надавши клопотання про розгляд справи без їх участі (т. 1 а.с. 142, 144 ).
Приймаючи до уваги викладене, а також тривалий строк перебування справи в провадженні суду (з 20.03.2014 року), суд розглядає справу без участі відповідачів та їх представників з постановленням заочного рішення.
Представник позивача проти розгляду справи без участі відповідачів не заперечувала.
Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази у справі суд встановив наступне.
25.07.2006 року між відповідачем та АКБ «Райффайзенбанк», правонаступником якого є ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого в свою чергу є ПАТ «ОТП Банк» укладено Кредитний договір № ML - 009/583/2006 (т.1 а.с. 8 - 11).
Згідно умов зазначеного договору Банк надав Позичальнику кредит в розмірі 40 000 дол. США на умовах сплати 14 % річних строком до 25.07.2016 року.
При цьому сторони дійшли згоди про те, що за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом Позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаних боргових зобов'язань за кожний день прострочення.
Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, у зв'язку з чим виникла заборгованість, яка станом на 10.07.2006 року становить 73 763,54 дол. США. що еквівалентно 1 620 506,19 грн. та пені за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 5 914 847, 59 грн. (т. 1 а.с. 242).
Крім того, судом встановлено, що 25.07.2006 року між Банком та відповідачем укладено Договір іпотеки № PCL - 009/583/2006 та 15.03.2007 року - додатковий договір до договору іпотеки (т.1 а.с. 17 - 19).
Відповідно умов зазначеного договору предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира АДРЕСА_1.
Стаття 1 Закону України "Про іпотеку" визначає іпотеку як вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно ст. ЗЗ Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на
Аналізуючи викладене суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та їх задоволення у повному обсязі.
Щодо вимог позивача про виселення осіб, зареєстрованих у квартирі, що є предметом іпотеки, зазначена вимога також ґрунтується на нормах чинного законодавства та підлягає задоволенню з наступних підстав.
З Довідки форми 3 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровано три особи - відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 234).
Частиною 1, 3 статті 109 ЖК України встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом.
Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом.
Разом з тим, суд не знаходить підстав для задоволенні позову в частині вимог,ь заявлених до Деснянського районного відділу ГУ ДМС у м. Києві про зобов'язання зняти відповідачів з реєстраційного обліку в квартирі, що є предметом іпотеки, оскілки суду не надано доказів звернення позивача до зазначеного відповідача та відмови Управління у знятті відповідачів з реєстрації у квартирі.
Задовольняючи позов суд відповідно ст. 217 ЦПК України вважає за необхідне відстрочити виконання рішення з наступних підстав.
03.06.2014 року Верховоною Радою України прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті»
Статтею 1 зазначеного Закону встановлено, що протягом дії цього Закону не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті.
Дія зазначеного Закону не забороняє звернути в судовому порядку стягнення на предмет іпотеки, а лише відстрочує виконання рішення судів у випадку задоволення позову до набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
Значений висновок ґрунтується на правовій позиції Верхового суду України, висловленій 25 березня 2015 року на засіданні Судової палати у цивільних справах за наслідками розгляду справи № 6 - 44цс 15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки .
Відповідно зазначеного правового висновку, який в силу ст. 607 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України, мораторій у юридичному розумінні має значення відстрочки виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню протягом дії Закону.
Статтею 217 ЦПК України встановлено, що суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання. Вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Частиною 3 Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті" встановлено, що цей Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
Приймаючи до уваги викладене, а також правову позицію, висловлену Верховним судом України, суд вважає правильним відстрочити виконання рішення до набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
Задовольняючи позов суд також у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України стягує з відповідачів на користь позивача документально підтверджені судові витрати - суму сплаченого при зверненні судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст. 10,60,88,213-215 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити частково.
В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ML -009/583/2206 від 25 липня 2006 року в розмірі 73 763,54 дол. США, що еквівалентно 1 620 506 грн. 19 коп. та пені в розмірі 5 914 847 грн. 59 коп. (всього 7 535 353 грн. 78 коп.) відповідно договору іпотеки № PCL -009/583/2006 від 25.07.2006 року звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 50,50 кв.м. шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження» за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності /незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.
Виселити ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.
Відстрочити виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» та набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.
Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя