Справа №471/659/15-ц 21.10.2015 21.10.2015 21.10.2015
Провадження №22-ц/784/2405/15
Справа № 471/659/15-ц
Провадження № 22ц/784/2405/15 Головуючий в 1 інстанції - Москаленко С.Л.
Категорія: 39 Доповідач - Маляренко І.Б.
РІ Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Буренкової К.О., Кутової Т.З.,

За участю секретаря: Лівшенка О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою через представника ОСОБА_2,

на рішення Братського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Обгрунтовуючи заявлені вимоги посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Вознесенську Миколаївської області померла ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки загальною площею 8,19 га, розташованої на території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, посвідчений 08 серпня 2003 р., яким заповіла йому державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 012719 та на право постійного користування землею.

При зверненні позивача до приватного нотаріуса з приводу видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищезазначене майно, йому було відмовлено в оформленні спадщини, оскільки заповіт посвідчено з порушенням норм діючого законодавства .

Посилаючись на неможливість оформлення своїх спадкових прав в нотаріальній конторі, позивач просив позов задовольнити та визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 8.19 га., яка розташована в межах Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову у зв?язку із неповним дослідженням обставин справи та невірною оцінкою судом наявних у справі доказів.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню частково.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися

вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Суд першої інстанції встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_3

Після її смерті залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, загальною площею 8.19 га, що розташована на території Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області, яка належала ОСОБА_3 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія МК № 012719, виданого Братською райдержадміністрацією Миколаївської області 04 червня 2003 року.

Із заповіту, посвідченого 08 серпня 2003 року та зареєстрованого в реєстрі за № 225, вбачається, що ОСОБА_3 на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження: державний акт на право приватної власності на землю серія МК № 012719, зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 75 Братською райдержадміністрацією 04 червня 2003 р., заповіла ОСОБА_1.

Відповідно до постанови приватного нотаріуса Вознесенського міського нотаріальні округу Миколаївської області Плющ С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13 березня 2015 року, ОСОБА_1 на підставі наданих ним документів неможливо видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зокрема, тому, що його зміст викликає незрозумілості.

Як було передбачено п.35 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №22/5 від 25 серпня 1994 р. та в п.16 Порядку посвідчення заповітів і доручень, прирівнюваних до нотаріально посвідчених, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №419 від 15 червня 1994р., які діяли на час посвідчення заповіту ОСОБА_3, заповіт повинен бути складений так, щоб розпорядження заповідача не викликало неясностей чи суперечок після відкриття спадщини.

У заповіті ОСОБА_3, як зазначив в своїй постанові приватний нотаріус, містяться положення, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідачки щодо виду та обсягу спадкової маси.

Оскаржуваним рішенням відмовлено у задоволенні позову з тих підстав, що позивач не оскаржив постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 13.03.2015 року і не довів в суді наявність родинних відносин зі спадкодавцем ОСОБА_3

Апелянт, не погоджуючись з рішенням суду, послався на те, що зазначені висновки зроблено судом всупереч наявним у справі доказам і вимогам закону.

Колегія суддів вважає, що доводи апелянта заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Згідно із ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, в порядку, встановленому цим Кодексом.

Як зазначив позивач, саме після отримання постанови нотаріуса він звернувся до суду, обравши такий спосіб захисту порушеного права.

Дійсно, в даному випадку без звернення до нотаріальної контори суд мав право відмовити у задоволенні заявлених вимог з тих підстав, що позивачем не вичерпана можливість врегулювання цього питання у досудовому порядку.

Тобто звернення особи до суду із позовом про визнання права власності на майно в порядку спадкування повинно мати місце після її звернення до нотаріальної контори, і не вимагає при цьому обов'язкового оскарження нею дій нотаріуса або прийнятих ним актів.

Крім того, стаття 1217 ЦК України закріплює існування двох видів спадкування: за заповітом або за законом. Спадкування за законом має місце у разі, коли воно не змінено заповітом спадкодавця (ст. 1223 ЦК).

Згідно зі ст. 1235 ЦК заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

. Оскільки позивач є спадкоємцем за заповітом, то в даному випадку не має значення, в яких відносинах він перебував з померлою ОСОБА_3,

Але позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звернувшись до суду із вимогами про визнання права власності на спадкове майно і отримавши постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема, і з тих підстав, що зміст заповіту викликає незрозумілості, позивач не взяв до уваги того, що чинний ЦК передбачає можливість тлумачення заповіту, метою якого є забезпечення найбільш повного здійснення волі заповідача після відкриття спадщини.

Вимоги ж позивача у тому вигляді, як їх заявлено, не підлягають задоволенню, оскільки при їх оцінці суд в будь-якому випадку змушений буде вдатись до тлумачення заповіту і, відповідно, вийде за межі заявлених вимог, що є порушенням норм діючого цивільного процесуального законодавства.

Крім того позивач не бере до уваги наступного.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Цивільний процес за загальним правилом відкривається у зв'язку з виникненням спору між різними учасниками матеріально-правових відносин. У кожній цивільній справі є дві сторони - позивач і відповідач.

Сторони - це суб'єкти спірних матеріальних правовідносин, спір між якими про їхні суб'єктивні права та обов'язки має бути вирішений судом у порядку цивільного судочинства.

Позивач - це особа, на захист порушених, оспорюваних, невизнаних суб'єктивних прав, свобод та охоронюваних законом інтересів якої відкривається провадження у справі в суді.

Відповідач - це особа, яка вступає у процес або притягується судом до участі у справі за вказівкою і вимогою позивача за порушення, невизнання або оспорення його прав. При цьому слід зазначити, що порушення прав позивача з боку відповідача - це лише припущення позивача, яке проходить всебічну перевірку судом під час розгляду справи.

Виходячи із загальних засад діючого цивільного процесуального законодавства, позов у матеріальному змісті - це вимога до суду, яка стосується тих претензій, які пред'являються до особи, яка порушує або оспорює права позивача.

В позові особи, яка звертається до суду, у встановленій процесуальній формі викладаються всі обставини справи та матеріальні і процесуальні

прохання, які вона вважає необхідними для захисту її прав і розгляду справи.

Отже, йдеться не просто про захист матеріального права як такого, а й про те, що право порушене, оспорене чи невизнане, бо само по собі без

правопорушення і спору між особами воно не потребує судового захисту.

Доказів того, що Петропавлівська сільська рада Братського району

Миколаївської області якимось чином порушила, не визнає або оспорює права позивача, останній суду не надав.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України,

колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану через представника ОСОБА_2, - задовольнити частково.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 21 серпня 2015 року - скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Петропавлівської сільської ради Братського району Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування - відмовити за їх необґрунтованістю.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: