Справа № 750/7879/15-ц
Провадження № 2/750/2662/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:

головуючого - судді Коверзнева В. О.,

при секретарі - Мачачі І. П.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1, представника відповідача - адвоката Усенко Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

07.08.2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача 65896 грн у відшкодування майнової шкоди, завданої позбавленням її права на приватизацію квартири АДРЕСА_1, яка відбулася в серпні 1993 року.

В обґрунтування позову послалася на незаконне позбавлення її відповідачем права користування квартирою і, як наслідок цього, - права участі в її приватизації, чим завдано майнової шкоди, розмір якої дорівнює вартості ? частини квартири.

Позивач стверджує, що дізналася про приватизацію квартири лише в березні 2015 року, а тому просила поновити їй строк позовної давності для звернення до суду з цим позовом.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримала і наполягала на його задоволенні.

Представник відповідача позов не визнала.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Позивач є дочкою відповідача. Як слідує з витягу з рішення виконкому Деснянської районної ради народних депутатів м. Чернігова від 27.11.1980 року № 567 (пункт 11-1), службову квартиру АДРЕСА_1 (на теперішній час - вул. Пухова, буд. 105) було виділено відповідачу на сім'ю в складі 4 осіб. У подальшому, на підставі розпорядження Деснянської районної ради народних депутатів від 09.08.1993 року № 972 вказану квартиру безоплатно передано у власність відповідача, її чоловіка та сина. Таким чином, позивач не набула право власності на частину спірної квартири в порядку приватизації.

В якості підстави для відшкодування шкоди позивач посилається на статті 22, 1166 ЦК України 2003 року, який діє з 01.01.2004 року. Втім, спірні правовідносини виникли у серпні 1993 року, тому вони повинні регулюватися нормами ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, статтею 440 ЦК Української РСР 1963 року встановлено, що шкода, заподіяна особі або майну громадянина, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі, за винятком випадків, передбачених законодавством Союзу РСР.

З аналізу змісту наведеної норми слідує висновок, що підставою для відшкодування майнової шкоди за ЦК Української РСР 1963 року є доведення позивачем факту заподіяння шкоди його майну саме відповідачем та розміру шкоди.

Суд констатує, що на даний час незаконність приватизації спірної квартири в судовому порядку не встановлена, а позивач права власності на спірну квартиру ніколи не мала. Крім того, за змістом положень Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» відповідач, як суб'єкт приватного права, не віднесена до кола осіб, наділених повноваженнями вирішення питання приватизації державного житлового фонду України, а тому вона не може бути суб'єктом відповідальності за вчинення незаконних дій у цій сфері правовідносин. Додатково слід зазначити, що, як доведено вище, в якості підстави позову позивач посилається на матеріальний закон (ЦК України 2003 року), який не поширюється на спірні правовідносини.

За таких обставин, даний позов не підлягає задоволенню за безпідставністю заявленої матеріально-правової вимоги.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 - 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 28.09.2015 року.

Суддя В. О. Коверзнев