Справа № 314/6900/13-ц
Провадження № 2/314/14/2015
Повне рішення суду, складено 06 квітня 2015 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 31 березня 2015 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя - Кофанов А.В.,

при секретарі - Печонкіна В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та реєстраційної служби Вільнянського РУЮ, який уточнила під час судового розгляду справи, і згідно якого вимагала визнати недійсним видане відповідачці ОСОБА_2 свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 скасувати державну реєстрацію права власності на будинок та земельну ділянку під ним за відповідачками ОСОБА_2 та ОСОБА_3, та визнати за собою право власності на будинок та земельну ділянку в порядку спадкування після померлої ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 року позивачка ОСОБА_4 померла. Ухвалою суду від 17.02.2015 року до участі у справі в якості її правонаступника на боці позивача залучений ОСОБА_1, який підтримав заявлений позов та уточнив позовні вимоги.

Як зазначив позивач ОСОБА_1 у своїй позовній заяві, ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем за заповітом своєї матері ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року. При житті останньої від її імені були укладені договори купівлі-продажу житлового будинку та земельної ділянки під ним, розташованих по АДРЕСА_1, покупцем в цих договорах виступала відповідачка ОСОБА_2; проте судовими рішеннями ці договори були визнані недійсними, а отже, ОСОБА_4 є єдиним належним власником цього майна як спадкоємець ОСОБА_5 Проте вже після ухвалення рішень про визнання договорів недійсними відповідачки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 уклали між собою угоду від 13.12.2012 року, згідно якої остання отримала право власності на спірний житловий будинок. Позивач вважає, що ці дії відповідачок є незаконними, оскільки порушували права ОСОБА_4 як власника майна, і його права як спадкоємця ОСОБА_4 Враховуючи це, позивач й звернувся до суду із зазначеними вимогами про скасування державної реєстрації права власності на житловий будинок та земельну ділянку за ОСОБА_3 та визнання права власності на це нерухоме майно за собою.

Під час судового розгляду справи представник позивача адвокат Семенченко Н.В. підтримала позов, просить його задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві, наголошуючи на тому, що були порушені права ОСОБА_1 як власника майна.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилася, про дату та місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Разом з цим, відповідачка надала суду письмові заперечення, в яких позов не визнала та прохала відмовити в його задоволенні. При цьому прохала врахувати, що ОСОБА_5 при житті не мала претензій щодо відчуження житлового будинку та земельної ділянки, а ОСОБА_4 при своєму житті не зареєструвала право власності на ці будинок та ділянку, отже, на момент відкриття спадщини ці права їй не належали; оскільки згідно ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять лише ті майнові права, які належали спадкодавцю на момент його смерті, позивач ОСОБА_1 не може претендувати на вказане майно.

Відповідачка ОСОБА_3 та представник відповідача реєстраційної служби Вільнянського РУЮ у судове засідання не з'явилися, про дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Відповідачка ОСОБА_3 про причини своєї неявки суд не повідомила, а представник реєстраційної служби просить розглянути справу за своєї відсутності.

Суд, дослідивши доводи сторін та подані йому докази, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю.

Так, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла матір ОСОБА_7 - ОСОБА_5 (а.с.15). При житті 10.01.2001 року вона склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_4 (а.с.3)

За життя ОСОБА_5 належав житловий будинок АДРЕСА_1 та земельна ділянка за цією ж адресою під цим будинком. Після смерті ОСОБА_5 ОСОБА_4 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але не змогла в порядку спадкування оформити право власності на будинок та земельну ділянку, оскільки з'ясувалось, що ОСОБА_5 вже продала ОСОБА_2 на підставі договорів купівлі-продажу від 07.10.2008 року (а.с.16-18, 21-24).

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 21.10.2011 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 договір купівлі-продажу спірного житлового будинку від 07.10.2008 року був визнаний недійсним. Це рішення набрало законної сили 24.10.2012 року (а.с.21-24, 30-33). Крім того, рішенням Апеляційного суду Запорізької області від 20.08.2013 року за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 був визнаний недійсним й договір купівлі-продажу земельної ділянки, що був також укладений 07.10.2008 року (а.с.34-37).

Відповідно до ч.1 ст.216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України, нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Таким чином, зазначеними судовими рішеннями встановлена недійсність з моменту вчинення переходу права власності на будинок та земельну ділянку від ОСОБА_5, спадкоємцем якої є позивачка ОСОБА_4, до відповідачки ОСОБА_2 У зв'язку з цим слід вважати, що ОСОБА_5 на момент своєї смерті мала право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, і ОСОБА_7, а потім її правонаступник ОСОБА_1 мають право на захист своїх спадкових прав відносно зазначеного майна.

Згідно ст.1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

По справі вбачається, що ОСОБА_4 була єдиним спадкоємцем померлої ОСОБА_5 за заповітом, а позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 згідно її ж заповіту, обидва вони своєчасно прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до нотаріальної контори (а.с.21-24, 30-33, 71, 158). На момент розгляду справи спадкових прав ОСОБА_4 та ОСОБА_1 ніхто не оспорює.

Відповідно до ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини воно належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини.

Таким чином, ОСОБА_1 на законних підставах набув право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку в порядку спадкування після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Суд не приймає доводи відповідачки ОСОБА_2, що ОСОБА_1 не може претендувати на спірні будинок та земельну ділянку, тому що спадкодавець ОСОБА_4 не зареєструвала право власності на них, оскільки реєстрація цього майна за іншою особою, аніж ОСОБА_4, суперечить положенням ч.1 ст.216 ЦК України щодо наслідків недійсності правочину, і є такою, що існує без достатніх правових підстав. Крім того, суд враховує, що реєстрації права власності за позивачкою перешкоджала сама відповідачка ОСОБА_2, яка не визнавала прав ОСОБА_4 на спірні житловий будинок та земельну ділянку, у зв'язку з чим остання змушена була кілька разів звертатися до суду за захистом своїх прав.

Судом також встановлено, що після ухвалення судових рішень про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, укладених між ОСОБА_5 та ОСОБА_2, згідно договору купівлі-продажу № 2144 від 13.12.2012 року, зареєстрованого приватним нотаріусом Вільнянського нотаріального округу Сиротенком Г.О., спірний будинок був куплений відповідачкою ОСОБА_3, 21.12.2012 року за нею зареєстровано право власності на нерухоме майно (а.с.91). Зазначена угода була укладена всупереч волі тодішнього власника будинку ОСОБА_4, яка не була її учасником та не давала згоду на її вчинення.

Відповідно до ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. При цьому суд констатує, що з боку відповідачки ОСОБА_3 не наведено заперечень щодо добросовісності заволодіння нею спірним майном.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч.1 ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до ч.2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи наведене, заявлений позов має бути задоволений у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області, про скасування державної реєстрації права власності та визнання права власності - задовольнити повністю.

Скасувати державну реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на:

житловий будинок АДРЕСА_1

земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0900 га, розташовану по АДРЕСА_1 цільове призначення - обслуговування житлового будинку.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після померлих ОСОБА_5 та ОСОБА_4 право власності на:

житловий будинок АДРЕСА_1 що складається із: житлового будинку літ."А", літньої кухні літ."Б", сараю літ."В", вбиральні літ."Г", погребу з шийкою літ."пг", парканів №№ 1, 4, водопроводу № 5;

земельну ділянку кадастровий номер НОМЕР_1 площею 0,0900 га, розташовану по АДРЕСА_1 цільове призначення - обслуговування житлового будинку.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

31.03.2015 року

06.04.2015