Справа № 524/263/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2015 року, Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.

з участю позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Зазначав, що 31 липня 2014 року на підставі укладеного договору позики з відповідачем, надав останньому у борг 5000 грн. строком на 3 місяці, до 31 жовтня 2014 року зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 15 % щомісячно від суми позики, тобто 750 грн. щомісячно. Відповідач на підтвердження взяття коштів у позику надав розписку. У вказаний в договорі та розписці строк відповідач кошти не повернув і на прохання про повернення коштів не реагує.

Просив стягнути на свою користь з відповідача суму боргу за договором позики в розмірі 10250 та у повернення сплачених коштів по оплаті вартості правової допомоги і судові витрати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив задовольнити, посилаючись на обставини і підстав, викладені у позовній заяві. Відмовився збільшувати позовні вимоги і просив розглянути в межах заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей такого ж роду і якості. Договір позики є укладеним у момент передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно ч.1 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Згідно ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Згідно частини 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Судом достовірно встановлено, що 31 липня 2014 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_2 взяв у позику у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 5000 грн. Дана обставина постає з пояснень позивача та підтверджується договором позики від 31 липня 2014 року, укладеного між позивачем та відповідачем, розпискою, копії яких наявні в матеріалах справи (а. с. 9, 10, 30), та оглянутих в оригіналі в судовому засіданні.

З наведеного договору та розписки постає, що ОСОБА_2 взяв кошти в сумі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування грошовими коштами у розмірі 15 % щомісячно від суми позики, тобто 750 грн. щомісячно, які зобов'язався повернути в строк до 31 жовтня 2014 року.

Станом на 20 січня 2015 року та на день розгляду справи відповідач фактично не повернув позивачеві взяті в останнього кошти в розмірі 5000 грн. та 5250 грн. як відсотки за користування коштами.

Строк позовної давності позивачем не було пропущено, оскільки позов подано до суду 20 січня 2015 року.

Відповідач не подав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом вказаних обставин та позову в цілому.

Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики у розмірі 10250 грн., тобто в межах заявлених позовних вимог, у повернення сплачених коштів по оплаті вартості правової допомоги - 500 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 12, 13, 14, 15, 16, 525, 526, 625, 1046 - 1051 ЦК України, ст.ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 10250 (десять тис. двісті п'ятдесят) грн., у повернення сплачених коштів по оплаті вартості правової допомоги - 500 грн. та судового збору в розмірі 243,60 грн.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення упродовж десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу упродовж десяти днів з дня отримання копії цього рішення після розгляду заяви про перегляд заочного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним Судом Полтавської області.

Повне рішення виготовлено 06 березня 2015 року.

Суддя: