АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Побірченко Т.І., Поливач Л.Д.

при секретарі - Бугай О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва про тимчасове обмеженні у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2015 року держаний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції м. Києва Вегера А.С. звернувся до суду з зазначеним поданням, мотивуючи свої вимоги тим, що відділ ДВС Оболонського районного управління юстиції проводить примусове виконання виконавчих листів: №2/2605/4395/12 виданого 12 грудня 2012 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Співдружність» боргу в розмірі 2143,28 грн.; №2-1563-1/09 виданого 20 жовтня 2009 року Солом'янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь КС «Співдружність» боргу у розмірі 9713,86 грн.; №2-н-258 виданого 12 березня 2009 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УПБ» боргу у розмірі 729159,26 грн.; №2-2980 виданого 23 вересня 2011 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у розмірі 124331, 93 грн.; №2-1293 виданого 26 липня 2009 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» боргу у розмірі 189855,45 грн.; №2-395 виданого 02 червня 2010 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» боргу у розмірі 17685,67 грн.; №2-1124, виданого 27 липня 2011 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «АНСУ» боргу у розмірі 34825,34 доларів США та 59441,81 грн.; №2-2220/09, виданого 11 листопада 2010 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «ПроКредит Банк» боргу у розмірі 39486,83 грн. Рішення суду боржником у добровільному порядку не виконується, борги не сплачуються, боржник до відділу ДВС не з'являється.

Посилаючись на вимоги ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України», ст.377- 1 ЦПК України, просить суд винести ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до виконання рішення суду громадянки України ОСОБА_1

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року подання задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 громадянці України, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (раніше була зареєстрована АДРЕСА_2) у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань по зведеному виконавчому провадженню №45299767.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу та посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні подання.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт вказує на неповноту з'ясування судом обставин справи та їх недоведеність, оскільки боржник свідомо не ухиляється від виконання зобов'язань і виконує їх за наявності фінансової можливості.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4. підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представник скаржника - ОСОБА_5 та представники заінтересованих осіб заперечували проти задоволення апеляційної скарги, просили її відхилити, ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене у частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ч. 3 п. 18 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Відповідно до норм ЦПК України та Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України» (ст. 6 вказаного Закону) одним із заходів забезпечення виконання рішення може бути тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документа чи без такого, причому таке обмеження можливо на підставі судового рішення за поданням державного виконавця лише у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Судом встановлено, що за судовими рішеннями з ОСОБА_1 стягнуто на користь: КС «Співдружність» борг в розмірі 9713 грн. 86 коп. та 2 143.28 грн.; - на користь ПАТ «Український Професійний Банк» борг в сумі 729 159.26 грн.; - на користь ПАТ «Універсал Банк» борг в сумі 124 331.93 грн. та в сумі 189 855.45 грн.;- на користь АТ «Банк Фінанси та Кредит» борг в сумі 17 685.67 грн.;- на користь ТОВ «АНСУ» борг в сумі 34 825.34 дол. США і 59 441.81 грн.; - на користь ПАТ «ПроКредитБанк» борг в сумі 39 486.83 грн.

Добровільно рішення суду боржницею не виконані, тому були відкриті виконавчі провадження на примусове виконання за зверненнями стягувачів.

Обґрунтовуючи своє подання державний виконавець зазначав, що боржниця ухиляється від виконання судових рішень щодо сплати заборгованості за кредитними договорами, на підтвердження такому надав належним чином завірену копію зведеного виконавчого провадження.

Задовольняючи подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України суд вважав, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань за судовими рішеннями.

Вказаний висновок суду є законним і обґрунтованим.

Як убачається з матеріалів справи, встановлено судом боржниці відомо про наявність боргових зобов'язань та зведеного виконавчого провадження про примусове стягнення цих боргів.

Проте, до тепер борги ОСОБА_1 не сплачені.

У доводах апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначала, що державним виконавцем не доведено навмисного ухилення її від погашення боргів.

З вказаними доводами апелянта погодитись не можливо.

Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з погляду значення словосполучення «ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-ХІV, означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Встановлення наявності зобов'язання у боржника, в даному випадку грошових зобов'язань, та факту ухилення ОСОБА_1 від їх виконання (бездіяльність, свідоме невиконання зобов'язання), дозволило суду першої інстанції, при вирішенні подання керуватись положеннями ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України», згідно з якою громадянинові України, який має паспорт для виїзду за кордон, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо такий громадянин ухиляється від виконання зобов'язань покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобов'язань.

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги про відсутність факту ухилення, за сукупністю обставин даної справи, є безпідставними і не обґрунтованими. Докази подані до письмових пояснень про часткову оплату були предметом розгляду суду першої інстанції та отримали належну правову оцінку.

Інші доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасована з підстав наведених в апеляційній скарзі.

В порядку ст. 307 ч. 2 п. 1, ст. 312 ч. 1 п. 1 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право, зокрема, постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 312- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддя:

Судді