Справа № 369/1563/15-ц Головуючий у І інстанції Медвідь Н.О.
Провадження № 22-ц/780/4639/15 Доповідач у 2 інстанції Воробйова Н. С.
Категорія 23 21.09.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

21 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Голуб С.А., Верланова С.М.

при секретарі Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 7" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги,-

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ТОВ «РАДА 7» звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30 липня 2010 року. Квартира загальною площею 170,4 кв. м. Житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок, є позивач. Відповідачка отримувала комунальні послуги та послуги з утримання будинку та прибудинкової території.

02 липня 2013 року сторонами було укладено договір „Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території» № 134/07/УК.

Відповідно до п. 2.2 договору ОСОБА_2 взяла на себе зобов'язання вносити передбачену договором плату за послуги по авансовій системі оплати послуг, платежі по авансовій системі вносяться за один місяць.

Пунктом 8.11.договору обумовлено обов»язок споживача сплатити позивачу за надані послуги з 28.05.2010 року. Проте зобов'язання, передбачене зазначеним положенням договору споживачем не виконується належним чином, внаслідок чого станом на 03.02.2015 за відповідачкою утворився борг в розмірі 44 312 грн. 68 коп.

Крім того, відповідно до ст..625 ЦК України з відповідачки, як боржника, підягають стягненню інфляційні витрати та 3% річних з простроченої суми. Складова боргу відповідно до розрахунку становить 288,15 грн., розмір 3 % річних з простроченої суми відповідно до розрахунку становить 1918, 58 грн.

Позивач зазначав, що відповідачка неодноразово попереджався про необхідність розрахуватись за житлово-комунальні послуги, але бажаних результатів досягнуто не було.

З урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив стягнути з відповідачки 53 965 грн. 53 коп. заборгованості та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідачки позов не визнав, зазначивши, що договір про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкових територій № 134/07/УК, датований 02.07.2013. Пунктом 1.3. зазначеного договору встановлено, що розмір щомісячної оплати за надання послуг на дату укладання цього договору становить 761,69 грн.

Згідно п. 1.4. договору надані послуги з водопостачання та водовідведення компенсуються споживачем згідно даних показників приладів обліку відповідно встановлених тарифів або згідно з показниками будинкових засобів води шляхом пропорційного розподілу між споживачами, які не мають засобів обліку.

Розрахунок заборгованості позивача свідчить про вимогу оплати послуги за спірний період з грудня 2011 року по червень 2013 року за відсутності договірних правовідносин між сторонами щодо надання послуг, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Крім того, розрахунок заборгованості містить неточності, позивачем не враховано усі оплати, що мали місце з грудня 2011р. по листопад 2014 року.

Так, до розрахунку включено один місяць 2011 року - грудень. Заборгованість за грудень склала 1 298,43 грн. При цьому заборгованість за 2011 склала 32 207,60 грн., а сплата за грудень 2011 року склала 683,98 грн., тоді як дату оплати вказано 26.05.2014. Розрахунок заборгованості за експлуатаційними витратами в 2012 році розраховано у сумі 8 886,60 грн., за опалення - 1 459,56 грн., при цьому загальна заборгованість за 2012 рік склала 3 744,63 грн. Станом на 03.02.2015 за відповідачем утворився борг в розмірі 44 312,68 грн. Проте, у додатку до позову наведено розрахунок на суму 44 312,68 грн. за період з грудня 2011р. по листопад 2014. Однак до розрахунку не включено оплати відповідачем послуг позивача за наведений період на загальну суму 35 002,04 грн., а саме: серпень 2013 - 761,69 грн.; серпень 2013 - 761,69 грн.; травень 2014- 18 117, 12 грн.; червень 2014-9 259,71 грн.; січень 2015 - 6 101,83 грн.

На думку представника відповідачки, позивач не надав жодного документу, який би підтверджував надання позивачем зазначених у заяві послуг відповідачу у визначеному обсязі, як до дати укладання договору, доданого до заяви, так і після неї, тобто в період з грудня 2011р. по листопад 2014р., не намагався врегулювати спір у позасудовому порядку, не провів звірку розрахунків.

Також, позивач безпідставно вимагає стягнення з відповідача інфляційних витрат та 3 % річних з простроченої суми, що не відповідає вимогам статті 258 ЦК України.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 02 липня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «РАДА 7» 53 695 грн. 53 коп. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 465 грн. 19 коп. судового збору, а всього 54 160 грн. 72 коп.

В апеляційній скарзі відповідачка, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у позові позивачу.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

Відповідно до ч.ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Ст. 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний вчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

По справі встановлено, що відповідачка є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності від 30 липня 2010 року. Квартира загальною площею 170,4 кв. м.

Відповідно до Акту державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта № 400 від 10.11.2008 року, ТОВ «Рада 7» є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує даний будинок з 10.11.2008 року.

Згідно положень ч.. З ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17.05.2005, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 927/11207 від 25.08.2005 року «Про затвердження правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій» комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на проведення ремонтних і профілактичних робіт, міжопалювальний період, ліквідацію наслідків аварій або дії обставин непереборної сили.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо.

З матеріалів справи видно, що Розпорядженням КМДА № 641 від 30.05.07 затверджено коефіцієнт підвищення розміру тарифу на утримання будинків та прибудинкових територій у розмірі 1,9 та введено в дію з 01.12.2006 р.,з 20.05.09 року по травень 2012 року нарахування за експлуатаційні послуги здійснювалися по тарифах дійсних для м. Києва, затверджених Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 19 травня 2000 року № 748 «Про встановлення розмірів тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві», вартість за 1 м2 = 0,58 грн.; з 10.03.2012 року по будинку АДРЕСА_1 КМДА узгоджено тарифи та затверджено розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) №2380 від 15.12.2011 р. зареєстрованому в Головному управлінні юстиції у місті Києві № 9/926 від 17.02.2012 р. «Про встановлення тарифів та структури тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій», розмір тарифу = 4,47 грн. за 1 м2 загальної площі квартири.

Будь-які дані, що позивачем, зокрема за період з 2010 року ( з моменту отримання відповідачкою квартири у власність ) не надавалися належним чином послуги з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території матеріали справи не містять, докази цьому відповідачка не надала.

При апеляційному розгляді справи представник відповідачки підтвердила, що зазначеними послугами ОСОБА_2 користувалася.

02 липня 2013 року сторонами було укладено договір „Про надання послуг з управління та утримання будинку, споруд та прибудинкової території» № 134/07/УК. Пунктом 8.11.договору взяла на себе зобов»язання здійснити оплату позивачу за надані послуги з 28.05.2010 року.

Доводи відповідачки про те, що з ТОВ «Рада 7» в договірних відносинах вона не перебувала, договір про надання послуг з нею було укладено лише в 2013 році, а тому вимоги позивача щодо оплати послуг до укладання договору не підлягають до задоволення, не заслуговують на увагу.

Задовольняючи позов, суд обґрунтовано виходив з того, що відповідачці надавалися комунальні послуги позивачем, даними послугами вона користувалася та претензій щодо їх якості не заявляла, а тому вимоги позивача про стягнення заборгованості з відповідачки підлягають до задоволення.

Наданий позивачем розрахунку заборгованості відповідачки містить дані щодо нарахування коштів, що підлягають оплаті за надані послуги, дані щодо їх оплати споживачем, суму заборгованості за кожен період (а.с.77). Даний розрахунок боргу відповідачкою та її представником в порядку, встановленому законом, не спростовано, будь-який інший розрахунок не надано.

Разом з тим, колегія не може вважати обґрунтованим висновок суду про задоволення вимог позивача щодо стягнення з відповідачки суми боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 відсотків річних з простроченої суми в розмірі 22 988, 31 грн.

На думку колегії, суд помилково застосував до договірних правовідносин щодо надання комунальних послуг, що виникли між сторонами, положення ст..625 ЦК України, якою передбачено відповідальність за порушення грошового зобов»язання.

В силу ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції не може бути залишеним без змін, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення, яким слід задовольнити вимоги позивача частково, а саме, в частині стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованість за надані комунальні послуги, які згідно з розрахунком складають 30707,23 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 липня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 7" - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Рада 7" заборгованість за комунальні послуги в сумі 30 707, 23 грн. та судові витрати в сумі 307, 07 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: