АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Добролюбова І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

В серпня 2012 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року в задоволенні позовних вимог Публічному акціонерному товариству комерційний банк "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості - відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» просить скасувати рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.2 ст. 527 ЦПК України кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з матеріалів справи 05.04.2007 року між ПАТ Комерційний Банк "ПриватБанк" та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір № dn/506 про надання кредиту у розмірі 100 000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.04.2012 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №dn/506 від 05 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 був укладений Договір поруки DN/506-2 від 05 квітня 2007 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 був укладений Договір поруки №DN/506-3 від 05 квітня 2007 року, ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений Договір поруки №DN/506-4 від 05 квітня 2007 року та зобов'язання за вказаним договором №dn/506 від 05 квітня 2007 року забезпечено порукою в розмірі 10000 грн. на підставі договору поруки №167 від 20.10.2010 року, укладеного ПАТ КБ «ПриватБанк» з поручителем ПАТ «Акцент-Банк». Предметом вказаного договору є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання боржником ОСОБА_3 всіх своїх обов'язків за кредитним договором. Розмір відповідальності поручителя перед кредитором 10000 грн.

ПАТ Комерційний банк «ПриватБанк» посилався в позові на те,що відповідачем ОСОБА_3 було порушено умови кредитного договору № dn/506 від 05.04.2007 року в результаті чого виникла заборгованість, яка станом на 11.06.2012 року складає 203 985,17 дол. США, зокрема: заборгованість за кредитом - 78 556,91 дол. США; заборгованість по процентам за користування кредитом - 80 255,57 дол. США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 0,00 дол. США; пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 45 172,69 дол. США.

Заперечуючи проти позову представник відповідача ОСОБА_3 зазначив, що ОСОБА_3 кредитний договір не підписувала, гроші були отримані шахрайським шляхом гр. ОСОБА_7 на що вказує заява про вчинення злочину від 08 січня 2008 року, яка була надана представником банку, що підтверджується заявою ПАТ КБ ПриватБанк.

Як вбачається із заяви на видачу готівки №01 від 06 квітня 2007 року кредитні кошти за кредитним договором № dn/506 від 05.04.2007 року в розмірі 100000 дол. США отримані ОСОБА_7 (а.с.124,157) як пояснив представник позивача-співробітником банку.

Відповідно до ст. 60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які встановлюються на підставі пояснень сторін, речових доказів, висновків експертів. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже позивачем не було доведено обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а саме не було надано доказів перерахування позивачем та отримання ОСОБА_3 грошових коштів за кредитним договором № dn/506 від 05.04.2007 року.

Враховуючи що ОСОБА_3 не отримувала грошових коштів за кредитним договором № dn/506 від 05.04.2007 року, а позивачем не було надано доказів на підтвердження зворотнього, позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором № dn/506 від 05.04.2007 року є незаконними та безпідставними.

Відмовляючи в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, районний суд прийшов до обґрунтованого висновку, що оскільки позивачем не надано доказів щодо зобов'язання з боку ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором № dn/506 від 05.04.2007 року,оскільки гроші відповідачем не були отримані, а тому і не підлягає задоволенню позов відносно стягнення з солідарних боржників поручителей - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 , Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк».

Окрім того, судом апеляційної інстанції за клопотанням сторін неодноразово направлялись запити, щодо порушеної кримінальної справи по заяві Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк до АНД РВ ДМУ ГУМВС України відносно ОСОБА_7,співробітника банку, який отримав гроші по спірному кредиту і як вбачається з відповіді від 24.07.2015 року: 16.04.2013 року заява внесена до ЄРДР і на сьогоднішній час справа знаходиться у архіві .

Отже, позивач не довів ті обставини,на які посилався як на підставу своїх вимог ні в суді першої інстанції ,ні в апеляційній інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі доводи Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанкпро те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

В.С.Городнича