Справа № 319/1509/15-ц
У х в а л а

"19" жовтня 2015 р. Суддя Куйбишевського районного суду Запорізької області Солодовніков Р.С., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням статті 119 ЦПК України, відповідно до вимог якої, позивач повинен зазначити виклад обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Відповідно до ч.4 ст.119 ЦПК України заява повинна відповідати іншим вимогам, встановлених законом.

В позовній заяві ціна позову зазначена довільно, будь-які докази про вартість майна на момент звернення до суду відсутні.

У позові зазначена ціна позову 21 920 гривень, однак не зрозуміло з чого позивач виходила, зазначаючи таку ціну позову, на підтвердження цього не наданий відповідний розрахунок та жодного документу про наявність майна в натурі.

Позивач, в порушення вимог ст.ст.80, ч.2 ст.119 ЦПК України, у позовній заяві не правильно зазначила ціну позову щодо вимог майнового характеру.

В порушення ч.2 ст.119 ЦПК України позовні вимоги не конкретизовані, належним чином не обґрунтовані, з урахування того, що позивачкою ставляться вимоги про майно: відсутнє зазначення складу та вартості спірного майна, часу, підстав та обставин його придбання, наявності або відсутності шлюбного договору, тощо), крім того, не додано письмових доказів на підтвердження обставин, викладених в позовній заяві (документи на спірне майно, документів щодо вартості спірного майна та часу його придбання, акту опису майна із зазначенням його вартості та часу придбання, висновку оцінки щодо дійсної (ринкової) вартості спірного майна, тощо.

Згідно постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Для вирішення питання щодо можливості розподілу майна подружжя, позивач повинен надати суду повний перелік всього сумісного майна подружжя з погодженою з відповідачем оцінкою цього майна, а у разі відсутності такого погодження зазначити джерело, час придбання майна та докази щодо визначення вартості майна на час розгляду справи, про що зазначалось вище.

У позові пункти 14 - 26 переліку спільного майна подружжя ідентичні з пунктами 53-65.

Крім того, в переліку майна не зазначені індивідуально визначені ознаки спільного майна подружжя, що позбавляє ідентифікувати його та відрізнити від аналогічного майна подружжя, яке позивач просить розділити між сторонами.

Зазначені обставини підлягають уточненню.

Позивачем не правильно визначена ціна позову, в порушення вимог ст.80 ЦПК України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.80 ЦПК України у позовах про визнання права власності на майно або його витребування ціна позову визначається вартістю майна.

Як випливає з позовних вимог, позивач просить виділити йому майна на загальну суму 32615 гривень, однак ціна позову зазначена 21920 гривень.

На підставі ст.ст.60,69,70 Сімейного Кодексу України, у разі поділу майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Однак, позивач просить виділити себе майна на загальну вартість 32615 гривень, при загальній вартості майна 43840 гривень, тобто відповідачу на меншу суму. У позові не обґрунтовано за яких обставин позивач наполягає на такому розподілі та на підставі чого відійшов від принципу рівності часток у спільному майні подружжя.

У позові позивач зазначив, що шлюб між сторонами розірвано, однак відповідно до п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України позивач в обґрунтування позову не зазначив докази, що підтверджують цю обставину, не додав до позову відповідні докази.

Відповідно до ч. 3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або, особа, щодо якої встановлено ці обставини, що є підставою для звільнення від доказування.

Таким чином, позивач у позовній заяві не зазначив наявність усіх підстав для звільнення від доказування, не надав суду належним чином завірене судове рішення про розірвання шлюбу.

Крім того, обовязковість надання рішень витікає також з ч.3 ст.131 ЦПК України, за якою сторони зобовязані повідомити суд про всі відомі їм рішення судів, що стосуються предмету спору, а також про всі відомі їм незавершені судові провадження, що стосуються предмету спору.

В позові не зазначені докази реєстрації права власності на спірний автомобіль за одним із подружжя, на підставі яких автомобіль вважається спільною власністю подружжя. Відповідно до наданих документів автомобіль належіть іншій особі.

В порушення ч.2 ст.119 ЦПК України позивач у позові не зазначив засоби звязку відповідача (номера телефона).

Звертаю Вашу увагу на те, що при подачі уточненого позову та додаткових документів, позивач повинен виконати вимоги ст.120 ЦПК України щодо надання копії уточненого позову та копій доданих до позову документів відповідно до кількості осіб, що приймають участь у справі.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-121 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У такому вигляді позов не може бути прийнятий, оскільки за формою та змістом складений в неналежному обсязі, необхідному для правильного і своєчасного розгляду і вирішення справи у визначений законом строк, тому підлягає залишенню без руху.

Додатково розяснюю, що відповідно до ст.69 СК України, дружина та чоловік мають право розділити майно за взаємною згодо тобто у позасудовому порядку, який посвідчується нотаріально.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву залишити без руху, надав позивачу пятиденний строк з дня отримання ухвали для усунення недоліків по заяві. В разі невиконання ухвали позов вважається неподаним, та буде повернутий позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Р.С.Солодовніков