Справа №173/1765/15-ц
Провадження №2/173/863/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 р. м. Верхньодніпровськ

Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Шевченко О.Ю.

при секретарі судового засідання Демяненко С.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету про стягнення недоплаченої заробітної плати,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області з позовом до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету про стягнення недоплаченої заробітної плати. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 1 вересня 2003 року позивач була прийнята на роботу до Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету викладачем економічних дисциплін. В 2013-2014 роках позивач мала педагогічне навантаження 1004 годин. Протягом 2013-2014 навчального року відповідно до наказів позивач перебувала у відпустці та у відрядженні: з 16 по 25 вересня 2013 року у відпустці; 15 січня, 18 та 19 березня 2014 року у відрядженні, з 23 червня по 3 липня 2014 року у відпустці. У звязку із звільненням від занять педагогічне навантаження не було зменшено. Фактично в 2013-2014 навчальному році позивач виконала педагогічне навантаження у розмірі 1000 годин. Позивач вважає, що її педагогічне навантаження мало бути зменшене на 79 години. У звязку з виконанням протягом навчального року зверх зменшеного річного навантаження, позивач вважає, що відповідач мав провести оплату фактично виконаних годин педагогічного навантаження. На неодноразові звернення позивача провести з нею розрахунок по заробітній платі відповідач не реагує. На підставі вищевикладеного позивач просила суд стягнути з відповідача суму недоплаченої заробітної плати в розмірі 2566 грн. 42 коп., компенсацію у звязку з порушенням строків виплати заробітної плати, суму індексації заробітної плати та 3% річних від простроченої суми. Також у звязку з порушенням її трудових прав, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 2000 грн. Під час розгляду справи позивач неодноразово уточнювала свої позовні вимоги та остаточно просила суд стягнути з Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету на її користь 1623 грн. 51 коп.: 637 грн. 93 коп. інфляційні виплати та 985 грн. 58 коп. компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати та моральну шкоду в сумі 2000 грн. (а.с.246-247).

В судовому засіданні позивач позов підтримала, просила суд задовольнити заявлені позовні вимоги. Суду пояснила, що Верхньодніпровським коледжем було порушено її трудові права, а саме не лише не виплачено заробітну плату за відпрацьовані години, а і не нараховано її. Відповідачем було сплачено не донараховану заробітну плату в повному обсязі, також частково було сплачено інфляційні виплати та компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, а також було сплачено моральну шкоду в сумі 500 грн. Вважає, що внаслідок неправомірних дій відповідача їй завдано моральну шкоду, оскільки сума недоотриманої заробітної плати є для неї значними коштами, вона змушена була звертатися до суду з метою відновлення своїх порушених прав, вислуховувати образи та приниження.

Представник відповідачів в судовому засіданні позов визнав частково, проти стягнення з відповідача завданої моральної шкоди заперечував, оскільки позивачем не доведено в чому полягає завдана моральна шкода. Суду пояснив, що дійсно не донарахована заробітна плата була сплачена позивачу. Проти задоволення позовних вимог про стягнення з Верхньодніпровського коледжу інфляційних нарахувань та компенсації компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати не заперечував, вважаючи їх законними та обґрунтованими.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, приходить до таких висновків.

Судом встановлені такі обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 відповідно до наказу № 1-К від 28 серпня 2003 року з 1 вересня 2003 року була прийнята на роботу до Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрного університету викладачем економічних дисциплін. В 2009 році їй присвоєно вищу категорію, в 2013 році присвоєно педагогічне звання викладач-методист, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці (а.с.6-7).

Верхньодніпровський коледж Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (ДДАЕУ) є новим найменуванням Верхньодніпровського коледжу ДДАУ, правонаступником всіх прав та обовязків Верхньодніпровського коледжу ДДАУ та структурним підрозділом Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету.

В 2013-2014 навчальному році ОСОБА_1 мала педагогічне навантаження 1004 годин, що в судовому засіданні сторони визнали та це підтверджується витягом з наказу № 48-О від 9 вересня 2013 року (а.с.68). Виконання педагогічного навантаження в розмірі 1000 годин підтверджується звітами про облік годин учбової роботи за 2013-2014 навчальний рік (а.с.34-35).

Протягом 2013-2014 навчального року ОСОБА_1 двічі перебувала у додатковій оплачуваній відпустці по догляду за дитиною до досягнення 18 років: з 16 по 25 вересня 2013 року, та з 23 червня по 3 липня 2014 року, що підтверджується наказами: № 142-К від 4 вересня 2013 року (а.с.8) та № 19-В від 3 червня 2014 року (а.с.12) відповідно.

Також в 2013-2014 навчальному році ОСОБА_1 перебувала у відрядженні: 16 січня 2014 року на підставі наказу № 3-ВД від 15 січня 2014 року (а.с.9), 18 березня 2014 року на підставі наказу № 24-ВД від 18 березня 2014 року (а.с.10), 19 березня 2014 року на підставі наказу № 29-ВД від 19 березня 2014 року (а.с.11).

Відповідно до ч. 1 ст. 79 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти», затвердженої наказом міністерства освіти України № 102 від 15.04.1993 року та зареєстрованої міністерством юстиції України 27.07.1993 року № 56, у випадках, коли викладачі відповідно до діючого законодавства або з незалежних від них причин звільняються від навчальних занять (відпустка, відрядження, тимчасова непрацездатність, відволікання учнів на сільгоспроботи, зимові канікули тощо), встановлений їм обсяг річного навантаження зменшується на 1/10 частину за кожний повний місяць відсутності на роботі або відсутності занять із зазначених причин (за неповний місяць - виходячи з відповідної кількості робочих днів).

Таким чином відповідно до положень зазначеної Інструкції педагогічне навантаження ОСОБА_1 повинно було бути зменшене відповідно до розрахунку наведеного позивачем в позовній заяві, з яким погоджується суд, на 79 години. Проте цього зроблено не було, що не заперечував представник відповідача у судовому засіданні.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» - встановлена викладачам на початку навчального року середня місячна заробітна плата в зазначених випадках зменшуватись не повинна. Години викладацької роботи, виконані викладачем протягом навчального року зверх зменшеного річного навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками після виконання зменшеного навчального навантаження.

Відповідно до ст. 80 Інструкції «Про порядок обчислення заробітної плати працівників освіти» - години викладацької роботи, виконані понад встановлене річне навантаження, оплачуються додатково за годинними ставками(визначеними відповідно до п.78) після виконання викладачем річного навчального навантаження. Ця оплата провадиться щомісячно або в кінці навчального року.

Згідно з розрахунком позивача, з яким погодився відповідач, сума не донарахованої заробітної плати за виконання педагогічного навантаження в 2013-2014 навчальному році становить 2566 грн. 45 коп. (а.с.242-243).

Також відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці» компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у звязку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Відповідно до п.4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів в звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого Постановою КМ України від 21.02.2001 року визначено, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Станом на 7 липня 2015 року (дату фактичної виплати заборгованості по заробітній платі) згідно з розрахунком позивача, з яким погодився відповідач, інфляційні нарахування становлять 873 грн. (1218Х71,7%), а компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати становить 1170 грн. 30 коп. (2566,45 Х (2,9+2,4+1,9+3+3,1+5,3+10,8+14+2,2):100 (а.с.246-247). згідно з ч 1 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини визнані сторонами не підлягають доказуванню. У звязку з чим суд вважає, що суми інфляційних нарахувань та компенсації за час затримки виплати заробітної плати, сторони визнали, а тому ця обставина не підлягає доказуванню.

Також встановлено, що 23 червня 2015 року Верхньодніпровський коледж ДДАЕУ сплатив на користь позивача: 2566 грн. 45 коп. недоплачену заробітну плату; 235 грн. 07 коп. інфляційні нарахування; 184 грн. 77 коп. компенсація за час затримки виплати заробітної плати, що підтверджується довідкою Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ № 863 від 20 жовтня 2015 року. Зазначені кошти позивач отримала, що вона не заперечувала в судовому засіданні та підтверджується випискою по картковому рахунку ОСОБА_1 від 23 вересня 2015 року (а.с.244-245).

У звязку з чим суд вважає законним та обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача, Верхньодніпровського коледжу ДДАЕУ, на її користь інфляційних виплат та компенсації з урахуванням вже сплачених сум відповідачем: 637 грн. 93 коп. інфляційні витрати (873 грн. 235 грн. 07 коп.) та 985 грн. 58 коп. компенсація за час затримки виплати заробітної плати (1170 грн. 30 коп. 184 грн. 72 коп.). А тому в цій частини позов підлягає задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача завданої моральної шкоди, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди проводить у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року визначено, що невиплата належних працівнику грошових сум є порушенням прав працівника у сфері трудових відносин.

Постановою Верховного Суду України від 16 січня 2012 року у справі № 6-54цс11 визначено, що передумовою відшкодування працівнику моральної шкоди на підставі ст. 237-1 Кодексу законів про працю України є наявність порушення прав працівника у сфері трудових відносин. Суд установивши порушення трудових прав позивача та наявність підстав для покладення на роботодавця відповідальності за завдану працівникові моральну шкоду, повинен застосувати відповідальність, що передбачена ст.. 237-1 Кодексу законі про працю України.

Суд вважає, що не нарахування та невиплата позивачу заробітної плати, на яку вона мала право у відповідності до норм чинного законодавства, є порушенням прав працівника з боку роботодавця у сфері трудових відносин. Моральні страждання позивача полягають у втраті нормальних життєвих звязків (напружена обстановка в трудовому колективі у звязку із зверненням позивача до суду) та вимаганні від неї додаткових зусиль для організації свого життя (звернення до суду та відвідування судових засідань з метою відновлення своїх порушених законних прав), тощо. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідача, Верхньодніпровського коледжу, грошових коштів в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

При визначенні грошового відшкодування моральної шкоди суд, керуючись ст. 23 Цивільного кодексу України, враховує глибину душевних страждань позивача та вимоги розумності та справедливості, та вважає за необхідне визначити його в розмірі 500 грн.

У звязку з чим позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, приймаючи до уваги, що позивача у відповідності до п.1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» було звільнено від сплати судового збору, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави відповідно до ставок судового збору на час ухвалення рішення суду.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету, Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету про стягнення недоплаченої заробітної плати задовольнити частково.

Стягнути з Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (51600, Дніпропетровська область м. Верхньодніпровськ, вул.Дедишка, 1, , р/р № 0605 в ГУ ДКСУ Дніпропетровської області, МФО 805012) на користь ОСОБА_1 (ін..н. НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1) 2123 грн. 51 коп.:

637 грн. 93 коп. інфляційні виплати;

985 грн. 58 коп. компенсація втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати;

500 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Верхньодніпровського коледжу Дніпропетровського державного аграрно-економічного університету (51600, Дніпропетровська область м. Верхньодніпровськ, вул.Дедишка, 1, , р/р № 0605 в ГУ ДКСУ Дніпропетровської області, МФО 805012) судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Ю.Шевченко