УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_8 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 05 липня 2011 року між ним та його сестрою ОСОБА_7 була досягнута домовленість про продаж йому квартири, про що був укладений попередній договір у присутності свідків.

За попереднім договором він надав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 19 000 доларів США в якості сплати за Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Оскільки ОСОБА_7 оформила на себе право власності на квартиру та відмовилася від укладення договору купівлі-продажу квартири, посилаючись на вимоги ст. ст. 625, 1046-1050 ЦК України, просив стягнути борг за договором позики (розписки) з урахуванням індексу інфляції, трьох процентів річних та процентів за користування ними.

Заочним рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 суму основного боргу за договором позики у розмірі 29 187,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 239 337 грн 83 коп., в тому числі: 19 000 доларів США - сума основного боргу, 873,92 доларів США - урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 2 254, 83 доларів США - три відсотки річних від простроченої суми за весь час прострочення, 7058,79 доларів США - відсотки від суми позики з розрахунку облікової ставки НБУ. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Додатковим рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2014 року заочне рішення доповнено. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 29 187,54 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 239 337 грн 83 коп., яка складається із 19 000 доларів США - сума основного боргу, 873,92 доларів США - розмір індексу інфляції за період із 05 липня 2011 року по 12 листопада 2013 року, 2 254,83 доларів США - три відсотки річних за період прострочення із 05 липня 2011 року по 12 листопада 2013 року, 7 058,79 доларів США - відсотки від суми позики з розрахунку облікової ставки НБУ за період із 05 липня 2011 року по 25 жовтня 2013 року. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2014 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року та додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто із ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 аванс у розмірі 147 600 грн. Вирішено питання про стягнення судових витрат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 жовтня 2014 року касаційні скарги ОСОБА_6 та ОСОБА_8, який діє від імені ОСОБА_6, задоволено частково.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 липня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та його представник ОСОБА_8 просять скасувати (змінити) рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року, залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 05 липня 2011 року ОСОБА_6 надав ОСОБА_7 грошові кошти у сумі 18 000 дол. США в якості сплати за Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. Розписка написана власноруч ОСОБА_7 у присутності свідків. У розписці свідок ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_6 передав ОСОБА_7 19 000 дол. США.

05 липня 2011 року договором цільової позики ОСОБА_6 позичив у ОСОБА_9 грошові кошти в розмірі 19 000 дол. США з метою придбання квартири АДРЕСА_1. Відповідно до умов договору ОСОБА_6 мав повернути позику до 01 серпня 2012 року та сплачувати відсотки.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26 липня 2012 року у справі № 403/4941/12 ОСОБА_6 відмовлено у задоволенні позову до ОСОБА_7 про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що грошові кошти, отримані ОСОБА_7 за розпискою, не повернуті ОСОБА_6, а тому є підстави для стягнення боргу за договором позики (розписка), процентів за користування грошовими коштами та інфляційних витрат.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми боргу за договором позики, а як було встановлено судами, відповідач отримала від позивача гроші в рахунок укладення в майбутньому договору купівлі-продажу квартири, а не у позику, тобто між сторонами виникли правовідносини щодо купівлі-продажу, а не позики. Таким чином, висновок суду першої інстанції про задоволення позову є помилковим.

Проте з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна виходячи з наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Зі змісту позовної заяви ОСОБА_6 убачається, що між ним та відповідачем виникли правовідносини щодо невиконання попереднього договору та не укладення основного договору купівлі-продажу квартири, неповернення грошових коштів, які були отримані ОСОБА_7 Однак позивач заявив позов з підстав, визначених ст. ст. 1046-1050 ЦК України, які передбачають правовідносини за договором позики та повернення боргу за договором позики.

З′ясування підстави позову має суттєве значення для встановлення судом фактів матеріально-правового значення для вирішення спору по суті.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув та на виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України не роз'яснив ОСОБА_6 його право уточнити підстави позову з огляду на обраний ним спосіб захисту порушеного права.

Крім того, в матеріалах справи міститься розписка від 05 липня 2011 року, написана власноруч ОСОБА_7 про надання ОСОБА_6 їй грошових коштів у сумі 18 000 дол. США в якості сплати за Ѕ частини квартири АДРЕСА_1. Також у матеріалах справи є копія попереднього договору від 05 липня 2011 року, за яким ОСОБА_7 відповідно до його умов отримала від ОСОБА_6 грошові кошти у сумі 19 000 доларів США в якості сплати за Ѕ частини квартири АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції належним чином не визначив факти, які необхідно встановити для вирішення спору, які з них визнаються кожною стороною, а які підлягають доказуванню, не з'ясував підстави звернення позивача до суду (невиконання умов попереднього договору чи повернення коштів за договором позики), яку суму було отримано відповідачем (18 чи 19 тис. дол. США), та дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Таким чином, судом допущено порушення норм процесуального права, що відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення і передачі справи на новий розгляд. Оскільки зазначені порушення було допущено судом першої інстанції та не усунено судом апеляційної інстанції, справу необхідно передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 та його представника ОСОБА_8 задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 10 грудня 2013 року, додаткове рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2015 року скасувати, справу повернути на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік