Провадження № 2/127/4523/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

28.09.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: судді Бойка В.М.,

за участю секретаря Музики А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, суд, -

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Позовні вимоги аргументовані тим, що 08 червня 2012 року ОСОБА_1, та ОСОБА_2 було укладено договір позики у вигляді розписки, згідно якої відповідач отримав від ОСОБА_1 кошти в сумі 30000, 00грн., які зобов'язувався повернути до 18 червня 2012 року. На момент пред'явлення даного позову, відповідачем кошти не повернуто.

Позивач вказує, що борг відповідача становить 53838, 00 грн, а саме складається з 30 000 грн. - суми основного боргу, індексу інфляції за період з 18.06.2012р. по 18.05.2015р. становить 170,71 % становить 21213, 00 грн. 3% річних за період з 18.06.2012р. по 18.05.2015р. 2625 грн.

Позивач в заяві від 28.09.2015р. зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 53838 з них 30 000 грн. - суми основного боргу, індексу інфляції 21213 грн. 3% річних за 2625 грн.

Позивач надав заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі.

В судове засідання відповідач не з'явився з невідомих суду причин, хоча повідомлявся належним чином, повідомлення про причини неявки до суду не надійшло.

Керуючись ч.1 ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи.

Судом по справі встановлені наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до розписки від 08.06.2012р. ОСОБА_2 отримав в борг 30 000 грн. у ОСОБА_1 та зобовязався повернути вказану суму позивачу до 18.06.2012р. ( а. с.4)

Позивачем надано розмір індексу інфляції по Україні, починаючи з 2000 року по 2015р., який використано позивачем при здійсненні розрахунку боргу. (а.с.5)

ст. 58 ЦПК України, встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст.ст. 15 та 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та

інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно із ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання; на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % від простроченої суми.

Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, може бути надана розписка позичальника.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що позивач звертався до відповідача з вимогою про повернення коштів за вищевказаним договором позики.

Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, тому суд вважає стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 53838 з них 30 000 грн. - суми основного боргу, індексу інфляції 21213 грн. 3% річних 2625 грн.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 538,38 гривень, який слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 527, 530, 610, 1046, 1047, 1049, ЦК України,. ст.ст.15, 81, 88, 209- 215, ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 53838 з них 30 000 грн. - суми основного боргу, індексу інфляції 21213 грн. 3% річних 2625 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий зьір в розмірі 538,38 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: