Справа № 490/3985/15-ц
н/п 2/490/3023/2015
28 вересня 2015 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Подзігун Г. В.
при секретарі Кошевій О. С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» про захист конституційних прав людини і громадянина,
Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача в особі філії «Південне регіональне управління», в якому просила стягнути з останнього на її користь грошове зобовязання на загальну суму у розмірі 254 616 грн. 96 коп., з яких: 192 000 грн. грошове зобовязання банку; 51 648 грн. інфляційні втрати; 1 057 грн. 92 коп. 3 % річних; 9 911 грн. 04 коп. пеня.
В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що ОСОБА_2 на підставі Анкети-Заяви № 6083 від 18.02.2015 року відкрив на імя позивачки поточний рахунок № 2620.4.017088.001, на який 19.02.2015 року було зараховано 192 000 грн. Позивачка за період з 19.02.2015 року по 20.03.2015 року неодноразово зверталася до Банку з розпорядженням видати їй вищезазначені грошові кошти, однак співробітники Банку відмовляли у їх видачі, що, на думку позивачки, є порушенням її конституційних прав як людини і громадянина.
Позивачка у судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
Із матеріалів справи вбачається, що на підставі Анкети-Заяви № 6083 від 18.02.2015 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» відкрило на імя ОСОБА_1 поточний рахунок у гривні № 2620.4.017088.001. Вказана Анкета-Заява разом з Публічною пропозицією Банку на укладання ОСОБА_2 про відкриття поточних рахунків, надання і використання платіжних карток, та комплексного обслуговування фізичних осіб, та додатками до неї (правилами, умовами, тарифами) становить між сторонами Договір про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки (далі Договір).
19 лютого 2015 року на вказаний поточний рахунок було зараховано грошові кошти у розмірі 192 000 грн., призначення: «Зворотня фінансова допомога, згідно договору б/н від 19.02.2015 року». Вказана обставина підтверджується наявною у матеріалах справи копією виписки по вищевказаному особовому рахунку за період з 18.02.2015 року по 22.04.2015 року.
Позивачка зазначає, що вона неодноразово за період з 19.02.2015 року по 20.03.2015 року зверталася до Банку з розпорядженням про видачу їй зазначених коштів, однак співробітники Банку відмовляли їй у їх видачі через відсутність грошових коштів у Банку.
У звязку з цим, в порядку досудового врегулювання спору, 20 березня 2015 позивачка звернулася до Південного регіонального управління Банку із заявою про видачу їй з поточного рахунку № 2620.4.017088.001 грошових коштів в розмірі 192 000 грн., однак станом на дату подання позовної заяви до суду відповіді на вищевказану заяву позивачка від Банку не отримала, грошові кошти їй видано не було. Станом на 01.04.2015 року вихідний залишок на рахунку № 2620.4.017088.001 становить 192 040 грн. 03 коп.
Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються положеннями глави 72 Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.
Згідно з ч. 1 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка.Частиною 3 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.
Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму чи фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом.
Статтею 1073 ЦК України передбачено правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. Так, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.
Банк взяв на себе зобовязання з прийняття і зарахування на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконання розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
В той же час, судом встановлено, що зобовязання за ОСОБА_2 належним чином не виконав, розпорядження позивачки про видачу їй відповідних сум у встановлений строк (в день надходження до Банку розрахункового документа) не виконав, у звязку з чим у відповідача перед позивачкою виникла заборгованість у розмірі 192 000 грн.
Оскільки станом на час розгляду справи ОСОБА_2 зобовязання не виконав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення з Банку грошового зобовязання за ОСОБА_2 у розмірі 192 000 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Цивільним кодексом України передбачено відповідальність сторони зобовязання у випадку невиконання такого зобовязання належним чином.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 в день надходження розрахункового документа позивачки зобовязання за ОСОБА_2 не виконав, у звязку з чим він вважається таким, що прострочив виконання зобовязання.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім того, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно із ст. ст. 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» від 22.11.1996 року платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Оскільки ОСОБА_2 між сторонами не встановлено іншого розміру пені за невиконання грошового зобовязання, суд приходить до висновку, що пеня має обраховуватися у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення виконання зобовязання.
За такого, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню: з відповідача на користь позивачки слід стягнути суму заборгованості за ОСОБА_2 про відкриття поточного рахунку; збитки, завдані внаслідок інфляційних процесів; 3% річних від простроченої суми; пеню за час прострочення виконання зобовязання виходячи із наступних розрахунків.
Індекс інфляції за період з 19.02.2015 року по 27.04.2015 року становить 126,3%. З урахуванням загальної суми боргу у розмірі 192 000 грн., сума індексації становить:
192 000 грн. х 126,3% / 100 192 000 = 50 496 грн. 00 коп.
При цьому, при розрахунку збитків, завданих внаслідок інфляційних процесів, суд враховує Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі Верховного Суду України від 03 квітня 1997 р. № 62-97р. Так, згідно із зазначеними Рекомендаціями призастосуванні індексу інфляції слід мати на увазі , що індексрозраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць;тому умовно слід вважати, що сума, внесена за період з1 по 15 число відповідного місяця, наприклад, травня,індексується за період з урахуванням травня, а якщо з 16 по 31 число, торозрахунок починається з наступного місяця - червня.
Три відсотки річних від простроченої суми. Так, прострочений період від 19.02.2015 року по 27.04.2015 року становить 67 днів. З урахуванням загальної суми боргу у розмірі 192 000 грн., 3% річних становить:
192 000 грн. х 3% / 365 днів х 67 днів = 1 057 грн. 32 коп.
192 000 грн. х (19,5 х 2)% / 365 днів х 13 днів = 2 666 грн. 96 коп.
192 000 грн. х (30,0 х 2)% / 365 днів х 54 дні = 17 043 грн. 29 коп.
Загальний розмір пені за період з 19.02.2015 року по 27.04.2015 року становить:
2 666 грн. 96 коп. + 17 043 грн. 29 коп. = 19 710 грн. 25 коп.
В той же час, оскільки позивачка просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 9 911 грн. 04 коп., а суд при винесенні рішення не може виходити за межі позовних вимог, суд вважає, що з відповідача слід стягнути пеню саме у розмірі 9 911 грн. 04 коп.
Таким чином, з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивачки слід стягнути заборгованість за ОСОБА_2 у розмірі 253 464 грн. 36 коп., з яких: 192 000 грн. грошове зобовязання банку; 50 496 грн. інфляційні втрати; 1 057 грн. 32 коп. 3 % річних; 9 911 грн. 04 коп. пеня.
Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2 534 грн. 64 коп.
Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
Позов задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Південне регіональне управління» на користь ОСОБА_1 заборгованість за ОСОБА_2 про відкриття поточного рахунку та надання і використання платіжної картки, укладеного на підставі Анкети-Заяви № 6083 від 18.02.2015 року, у розмірі 253 464 грн. 36 коп., з яких: 192 000 грн. грошове зобовязання банку; 50 496 грн. інфляційні втрати; 1 057 грн. 32 коп. три відсотки річних; 9 911 грн. 04 коп. пеня.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 2 534 грн. 64 коп.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва протягом 10 днів після проголошення рішення.

СУДДЯ ОСОБА_3