Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ

Журавель В.І.,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 1 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсними кредитного договору та договору застави транспортного засобу,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаним вище позовом, у якому просила визнати недійсним п. 1.3.1 Загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50008100 від 5 квітня 2013 року); визнати недійсним п. 1.3 додаткової угоди до кредитного договору № 50008100 від 5 квітня 2013 року; визнати недійсним п. 5.5 Загальних умов кредитування (додаток до кредитного договору № 50008100 від 5 квітня 2013 року); визнати недійсним графік погашення кредиту за кредитним договором від 5 квітня 2013 року; визнати недійсним кредитний договір № 50008100 від 5 квітня 2013 року; визнати недійсним договір застави транспортного засобу № 50008100, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 20 квітня 2013 року, р. № 981; зобов'язати приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 вилучити запис з Державного реєстру обтяжень рухомого майна за реєстраційним номером обтяження 13672680, контрольна сума 0Г9Д8Е8395.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що кредитний договір суперечить вимогам ст. ст. 11, 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», є таким, що укладений із застосуванням відповідачем нечесної підприємницької практики, вводить в оману відносно валюти зобов'язання та містить дискримінаційні умови.

Зокрема, в кредитному договорі не вказано сукупну вартість кредиту та усі супутні втрати; передбачено дискримінаційні правила щодо зміни відсоткової ставки, яка поставлена в залежність від економічних умов та вартості кредитних ресурсів, а також нарахування плати за методом «факт/360», що призводить до прихованого збільшення плати за користування кредитними коштами.

Крім того, кредитний договір не відповідає Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», який забороняє фінансовим установам в односторонньому порядку змінювати розмір процентної ставки.

Враховуючи викладені обставини, просила позов задовольнити.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 1 жовтня 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження по вищевказаній справі слід відмовити, виходячи з наступного.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішень судів попередніх інстанцій.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевий суд, із висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно застосувавши положення ст. ст. 524, 533, 627 ЦК України, на підставі поданих сторонами доказів, які оцінені відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із відсутності підстав для визнання оспорюваних правочинів недійсними.

При цьому, суд першої інстанції зазначив, що визначення сторонами еквіваленту грошового зобов'язання, яке сплачується у національній валюті України - гривні, а також розміру щомісячної суми платежу та всіх його складових у доларах США відповідає вимогам цивільного законодавства України.

Суд правильно відхилив доводи про необхідність складення графіку погашення кредиту із визначенням розміру щомісячної суми платежу та всіх його складових у національній валюті України, оскільки неможливо передбачити офіційний курс долара США протягом усього періоду дії договору.

Що стосується зміни процентної ставки, то Загальними умовами кредитування, що є додатком до договору, передбачено можливість такої зміни в залежності зміни трьохмісячної ставки LIBOR.

За таких обставин, встановивши факти та зумовлені ними правовідносини, суди правильно застосували правові норми та ухвалили правильні по суті рішення, підстав для скасування яких не вбачається.

Доводи скарги зводяться до оцінки доказів, проте в силу ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження в справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» про визнання недійсними кредитного договору та договору застави транспортного засобу.

Копію ухвали разом з доданими до касаційної скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.І. Журавель