Провадження № 2/2013165/2015р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Алпенідзе К.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Інтерпайп Україна» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

29.07.2015р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ТОВ «Інтерпайп Україна» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд визнати незаконним наказ № 496-У від 30.06.2015р. про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату, поновити позивача на посаді керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна», стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь позивача невиплачену заробітну плату та різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з урахуванням індексації на суму у розмірі 175825 грн. 58 коп., компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 27605 грн. 76 коп., моральну шкоду у розмірі 10000 грн. та допустити негайне виконання судового рішення у частині поновлення позивача на роботі та стягненні заробітної плати за один місяць.

16.10.2015р. позивач збільшив розмір позовних вимог (а.с. № 147-151).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві (основній та уточненій) та в ході судового засідання, а також в ході судового розгляду справи і представник позивача - ОСОБА_2 (діє за дорученням від 25.07.2015р. - а.с. № 21), посилалися на те, що згідно з наказом № 25-П від 22.03.2010р. він був прийнятий на посаду провідного фахівця Групи залізничного транспорту відділу Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна». Наказом № 136-Р від 26.03.2013р. позивача було переведено на посаду керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна».

30.06.2015р. позивач був звільнений із займаної посади керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» згідно з наказом № 496-У від 30.06.2015р. на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату. В обґрунтування своїх позовних вимог в позовній заяві та в ході судового засідання, позивач посилався на те, що він був звільнений із займаної посади безпідставно та незаконно, оскільки при його звільненні відповідачем були допущені грубі порушення порядку звільнення. На думку позивача відповідач порушив передбачене законом переважне право позивача на залишення на роботі, оскільки більшість працівників ТОВ «Інтерпайп Україна», в тому числі підлеглі позивача, посади яких було ліквідовано разом з посадою, що займав позивач, в подальшому були працевлаштовані відповідачем на аналогічні посади з такими ж самими функціями, які вони виконували до скорочення штату. При цьому відповідач не враховував ділові якості позивача, його вищий у порівнянні з іншими працівниками рівень кваліфікації. При звільненні позивача відповідачем не отримувалась попередня згода виборного органу, як це передбачено ст. 43 КЗпП України. Питання переважного права на залишення позивача на роботі відповідачем взагалі не розглядалось. Тобто, відповідачем було порушено передбачений законом порядок звільнення.

Також, позивач та його представник посилалися на те, що відповідач не сплатив у повному обсязі заробітну плату та компенсацію за невикористану відпустку, оскільки відповідач без будь-яких підстав відмовився сплатити позивачу передбачену умовами трудового договору квартальну премію за І та ІІ квартали 2015р., яка є частиною заробітної плати. При цьому, позивач всі виробничі завдання виконував належним чином, будь-яких зауважень або стягнень не мав, наказу про зменшення заробітної плати позивача або позбавлення його премії відповідачем не виносилось. Вказаними незаконними діями відповідача позивачу спричинено значну моральну шкоду, оскільки після свого звільнення із займаної посади позивач залишився без роботи, не мав засобів для існування, що негативно позначилось на його фізичному стані. Після звільнення позивач нервував і знаходився у пригніченому стані, особливо приймаючи до уваги ті обставини, що його дружина була вагітна і зараз їх сімя очікує на поповнення. Все це призвело до тяжких моральних страждань позивача, втрати позивачем нормальних життєвих зв'язків і вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Спричинену моральну шкоду ОСОБА_1 оцінив у 10 000грн. Позивач та його представник просили позовні вимоги в редакції від 16.10.2015р. задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ «Інтерпайп Україна» - ОСОБА_3 (діє за дорученням від 27.11.2014р. а.с. № 27) проти задоволення позову заперечував, двічі надавав до суду письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначав, що позивач був звільнений із займаної посади у звязку зі скороченням чисельності та штату працівників. На його думку, позивачем не було доведено, в чому саме полягає його найбільш висока кваліфікація та продуктивність праці. В структурі ТОВ «Інтерпайп Україна» відсутня первинна профспілкова організація, що виключає отримання попередньої згоди на звільнення позивача. Премія позивачу дійсно не сплачувалась, оскільки на підставі діючого у відповідача «Положення про преміювання персоналу ТОВ «Інтерпайп Україна» безпосереднім керівником позивача було застосовано коригуючий коефіцієнт у розмірі 0 відсотків, і з урахуванням цього коефіцієнту премія позивача за І та ІІ квартали 2015р. складає 0 гривень. Моральної шкоди позивачу відповідач не завдавав, оскільки прав та свобод позивача не порушував, будь-яка вина відповідача відсутня (а.с. № 24-26, 157-159). Просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухав позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно з наказом № 25-П від 22.03.2010р. позивача був прийнято на посаду провідного фахівця Групи залізничного транспорту відділу Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна». На підставі наказу № 136-Р від 26.03.2013р. позивача було переведено на посаду керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» (а.с. № 6).

28.04.2015р. відповідач попередив позивача про наступне звільнення на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України та наказу відповідача № 61 від 27.04.2015р. та надав позивачу письмове Попередження про звільнення (а.с. № 7,9,10).

Згідно з наказом № 496-У від 30.06.2015р. позивач був звільнений із займаної посади керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату (а.с. № 11).

У відповідності до ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Згідно зі статтею 42 КЗпП України при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

При рівних умовах продуктивності праці і кваліфікації перевага в залишенні на роботі надається:

1) сімейним - при наявності двох і більше утриманців;

2) особам, в сім'ї яких немає інших працівників з самостійним заробітком;

3) працівникам з тривалим безперервним стажем роботи на даному підприємстві, в установі, організації;

4) працівникам, які навчаються у вищих і середніх спеціальних учбових закладах без відриву від виробництва;

5) учасникам бойових дій, інвалідам війни та особам, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";

6) авторам винаходів, корисних моделей, промислових зразків і раціоналізаторських пропозицій;

7) працівникам, які дістали на цьому підприємстві, в установі, організації трудове каліцтво або професійне захворювання;

8) особам з числа депортованих з України, протягом п'яти років з часу повернення на постійне місце проживання до України;

Відповідно до ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктом 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації) статті 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник. Подання власника або уповноваженого ним органу має розглядатися у присутності працівника, на якого воно внесено. У разі якщо виборний орган первинної профспілкової організації не утворюється, згоду на розірвання трудового договору надає профспілковий представник, уповноважений на представництво інтересів членів професійної спілки згідно із статутом.

З наданих до матеріалів справи доказів вбачається, що позивач неодноразово проходив навчання та підвищував свою кваліфікацію на спеціальних курсах та тренінгах, отримував від керівництва ТОВ «Інтерпайп Україна» відзнаки за трудові досягнення та успіхи в роботі, постійно перевиконував виробничі плани, що, на думку суду, свідчить про високий рівень кваліфікації позивача та не спростовується відповідачем (а.с. № 104-113). Суд критично відноситься до твердження відповідача про те, що позивач не довів, в чому саме полягає його найбільш висока кваліфікація та продуктивність праці. Чинним законодавством України не передбачений обовязок позивача доводити рівень своєї кваліфікації, оскільки роботодавець у разі необхідності не позбавлений можливості провести атестацію, тестування чи у інший спосіб перевірити рівень кваліфікації працівника. Крім того, позивач на час свого звільнення займав саме керівну посаду, що само по собі вже свідчить про його більш високий рівень кваліфікації у порівнянні з підлеглими йому працівниками.

Також, дружина позивача ОСОБА_4 станом 07.10.2015р. знаходиться на 28-му тижні вагітності, що підтверджується довідкою медичного закладу, і свідчить про те, що в сім'ї позивача відсутні інші працівники із самостійним заробітком (а.с. № 119-121).

Відповідачем до матеріалів справи надано копію колективного договору, з якого вбачається, що у ТОВ «Інтерпайп Україна» є уповноважений представник трудового колективу, який підписав колективний договір та який може надавати попередню згоду на звільнення працівників у випадках передбачений законодавством (а.с. № 141-147).

Як встановлено судом, відповідачем взагалі не розглядалось питання про переважне право позивача на залишення на роботі та можливість проведення в межах однорідних професій і посад перестановки (перегрупування) працівників і переведення більш кваліфікованого працівника, посада якого скорочується, з його згоди на іншу посаду, звільнивши з неї з цих підстав менш кваліфікованого працівника.

Також, суд зобовязував відповідача надати штатний розклад ТОВ «Інтерпайп Україна» станом на дату розгляду справи. Однак, відповідачем до матеріалів справи надано штатний розклад ТОВ «Інтерпайп Україна» станом на 30.06.2015р., тобто на дату останнього дня роботи позивача (день звільнення вважається за законом останнім робочим днем). Таким чином, відповідачем не доведено, що станом на дату розгляду справи у штатному розкладі ТОВ «Інтерпайп Україна» відсутня посада керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики, або інша аналогічна посада з такими ж самими виробничими функціями, які виконував позивач до свого звільнення (а.с. № 131-140).

Отже, суд вважає, що позивач був звільнений із займаної посади із порушенням передбаченого законом порядку звільнення. Переважне право позивача на залишення на роботі відповідачем дотримане не було, що призвело до порушення гарантованого ст. 43 Конституції України права позивача на працю.

Також судом встановлено, що заробітна плата позивача під час його роботи в ТОВ «Інтерпайп Україна» складалась із посадового окладу та квартальної премії за результатами праці, яка сплачувалась після закінчення трудового кварталу.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про оплату праці» до структури заробітної плати разом з основною заробітною платою входить додаткова заробітна плата винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою КМУ № 100 від 08.02.1995р., при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження включаються: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час; суміщення професій і посад; розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками; високі досягнення в праці (високу професійну майстерність); умови праці; інтенсивність праці; керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи та вислугу років тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Премії, які виплачуються за квартал і більш тривалий проміжок часу, при обчисленні середньої заробітної плати за останні два календарні місяці, включаються в заробіток в частині, що відповідає кількості місяців у розрахунковому періоді. У разі коли число робочих днів у розрахунковому періоді відпрацьовано не повністю, премії, винагороди та інші заохочувальні виплати під час обчислення середньої заробітної плати за останні два календарні місяці враховуються пропорційно часу, відпрацьованому в розрахунковому періоді.

Отже премія, яка пов'язана з виконанням виробничих завдань і функцій і сплачувалась позивачу відповідачем, є частиною заробітної плати.

Відповідачем на вимогу суду не було надано жодних документів, на підставі яких позивача було позбавлено премії за І та ІІ квартали 2015р. Із наданих копій наказів про виплату премій за І та ІІ квартали 2015р. вбачається, що преміюванню підлягали всі без винятку співробітники ТОВ «Інтерпайп Україна».

Крім того, відсутні будь-які докази притягнення відповідачем позивача до дисциплінарної відповідальності, що могло б унеможливити виплату премії. Разом з тим, із наданих до матеріалів справи копій звітів відповідача про оцінку результатів праці позивача по підсумках кварталу, вбачається, що планові показники позивачем перевиконувались, однак фактичний відсоток премії з врахуванням коригування зі сторони директора по закупках складає 0 % (а.с. № 28-42, 124-125).

Представник відповідача у судовому засіданні не зміг пояснити, у звязку з чим при належному виконанні позивачем планових завдань позивач був позбавлений премії за І та ІІ квартали 2015р.

Також, про зміну істотних умов праці позивач у встановленому порядку відповідачем не попереджався, що свідчить про необґрунтованість та безпідставність відмови відповідача виплатити позивачу квартальні премії за І та ІІ квартали 2015р., які є частиною заробітної плати позивача. За таких обставин вимоги позивача про стягнення з відповідача несплаченої премії, як частини заробітної плати, підлягають задоволенню.

Згідно з п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Відповідно до п. 3 Порядку обчислення середньої заробітної плати усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Згідно з п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Для визначення середньої заробітної плати позивача необхідно виходити із виплат за останні два місяця, що передували позбавленню позивача премії відповідачем (листопад-грудень 2014р.)

Згідно з особовим рахунком позивача нарахована позивачу за листопад 2014р. сума посадового окладу складає 7 694 грн. 88 коп., за грудень 2014р. 7 728 грн. Крім того, за IV квартал 2014р. (3 міс.) позивачу була виплачена квартальна премія у сумі 45 708 грн. Відповідно за два місяці листопад та грудень 2014р., премія позивача складала: 45 708 грн. : 3 х 2 = 30 472 грн.

Середня заробітна плата позивача за листопад та грудень 2014р. складала: 7 694 грн. 88 коп. + 7 728 грн. + 30 472 грн. = 45 894 грн. 88 коп.

Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України № 9884/0/14-13/13 від 04.09.2013р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014р.» у листопаді 2014р. було 20 робочих днів, а в грудні 23 робочих дні. Всього: 43 робочих дні.

Середньоденна заробітна плата позивача за листопад та грудень 2014р. складала: 45 894 грн. 88 коп.: 43 дні = 1 067 грн. 32 коп.

Згідно зі ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

У відповідності до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 708/0/4-13 від 07.05.2013р. «Про індексацію заробітної плати» згідно з частиною шостою статті 95 КЗпП України заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення), як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з підпунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004р. № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004р. за № 114/8713. Згідно з частиною другою статті 233 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і, у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

У відповідності до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999р. «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Згідно з повідомленнями Держкомстату України індекс інфляції у 2015р. складав: січень 103,1%, лютий 105,3%, березень 110,8%, квітень 114,0%, травень 102,2%, червень 100,4%, липень 99,0%, серпень 99,2%, вересень 102,3%.

Згідно з листом Міністерства соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015р.» кількість робочих днів в період з 01.01.2015р. по 30.10.2015р. складає: січень 20, лютий 20, березень 21, квітень 21, травень 18, червень 20, липень 23, серпень 20, вересень 22, жовтень 22.

Згідно з наданими відповідачем розрахунковими листами відповідачем у 2015р. було нараховано позивачу заробітну плату: у січні 6 569 грн., у лютому 3 091 грн., у березні 7 728 грн., у квітні 7 728 грн., у травні 7 280, 59 грн., у червні 7 728 грн.

Добуток індексів інфляції в період лютий-вересень 2015 р. складає 137,11 %.

З врахуванням індексу інфляції недоплачена сума заробітної позивача плати за січень 2015р. складає: (20 днів х 1 067 грн. 32 коп. 6 569 грн.) х 137,11 %. = 20 261 грн. 29 коп.

Добуток індексів інфляції в період березень-вересень 2015р. складає 130,21%.

З врахуванням індексу інфляції недоплачена сума заробітної позивача плати за лютий 2015р. складає: (20 днів х 1 067 грн. 32 коп 3 091 грн.) х 130,21 %. = 23 770 грн. 36 коп.

Добуток індексів інфляції в період квітень-вересень 2015 р. складає 117,52%

З врахуванням індексу інфляції недоплачена сума заробітної позивача плати за березень 2015р. складає: (21 день х 1 067 грн. 32 коп. 7 728 грн.) х 117,52 %. = 17 258 грн. 66 коп.

Добуток індексів інфляції в період травень-вересень 2015 р. складає 103,09%.

З врахуванням індексу інфляції недоплачена сума заробітної позивача плати за квітень 2015р. складає: (21 день х 1 067 грн. 32 коп. 7 728 грн.) х 103,09 %. = 15 139 грн. 51 коп.

Добуток індексів інфляції в період червень-вересень 2015 р. складає 100,87%.

З врахуванням індексу інфляції недоплачена сума заробітної позивача плати за травень 2015р. складає: (18 днів х 1 067 грн. 32 коп. 7 280 грн. 59 коп.) х 100,87 %. = 12 034 грн. 97 коп.

У липні 2015р. індекс інфляції має відємне значення, індексація заробітної плати за червень 2015 р. не проводиться. Недоплачена сума заробітної позивача плати за червень 2015р. складає: 20 днів х 1 067 грн. 32 коп. 7 728 грн. = 13 618 грн. 40 коп.

Після звільнення позивача з займаної посади у ТОВ «Інтерпайп Україна» (30.06.2015р.) позивач з 20.07.2015р. почав працювати на посаді комерційного директора ТОВ «Зертранс» із випробувальним строком. Згідно з довідкою № 5 від 05.10.2015р. в ТОВ «Зертранс» за липень 2015р. позивачу нараховано 1 391 грн. 30 коп. (а.с. № 152).

Оскільки робота позивача в ТОВ «Зертранс» є нижчеоплачуваною, згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України з відповідача підлягає стягненню різниця в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. У серпні 2015р. індекс інфляції має відємне значення, тому індексація заробітної плати за липень 2015р. не проводиться.

Різниця в заробітку за липень 2015р. складає: 23 дні х 1 067 грн. 32 коп. 1 391 грн. 30 коп. = 23 157 грн. 06 коп.

У вересні 2015р. індекс інфляції складає 102,3 %. В ТОВ «Зертранс» позивачу за серпень 2015р. позивачу нараховано 3 200 грн.

Різниця в заробітку за серпень 2015р. складає: 20 днів х 1 067грн. 32 коп. 3 200грн. = 18 146 грн. 40 коп.

В ТОВ «Зертранс» позивачу за вересень 2015р. позивачу нараховано 3 200 грн. Індекс інфляції за жовтень 2015 р. відсутній.

Різниця в заробітку за вересень 2015р. складає: 22 дні х 1 067грн. 32 коп. 3 200грн. = 20 281 грн. 04 коп.

Різниця в заробітку за жовтень 2015р. за вирахуванням середньої заробітної плати позивача у ТОВ «Зертранс» (3 200 грн.) складає: 17 днів (тобто по 26.10.2015р. включно за вирахуванням 14.10.2015р. святковий день) х 1 067 грн. 32 коп. 3 200 грн. = 14 944 грн. 44коп.

За жовтень 2015р. суд бере за основу розрахунку 17 робочих днів з огляду на те, що 14.10.2015р. оголошено святковим днем вже після листа Міністерства соціальної політики України № 10196/0/14-14/13 від 09.09.2014р. «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2015р.».

Загальна сума невиплаченої позивачу заробітної плати та різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з урахуванням індексації складає: 20 261 грн. 29 коп. + 23 770 грн. 36 коп. + 17 258 грн. 66 коп. + 15 139 грн. 51 коп. + 12 034 грн. 97 коп. + 13 618 грн. 40 коп. + 23 157 грн. 06 коп. + 18 146 грн. 40коп.+ 20 281 грн. 04 коп. + 14 944грн. 44коп. = 178 612грн. 13коп.

При розрахунку компенсації за невикористану відпустку відповідач виходив з розрахунку заробітної плати у розмірі 222 464грн. 32 копійки. Разом з тим, відповідачем при розрахунку компенсації не бралась до уваги недоплачена відповідачем сума заробітної плати позивача з урахуванням індексу інфляції за період січень-червень 2015р. включно, що складає: 20 261 грн. 29 коп. + 23 770 грн. 36 коп. + 17 258 грн. 66 коп. + 15 139 грн. 51 коп. + 12 034 грн. 97 коп. + 13 618 грн. 40 коп. = 102 083 грн. 19 коп.

З врахуванням недоплаченої позивачу частини заробітної плати для розрахунку компенсації необхідно брати суму у розмірі: 222 464 грн.32 коп. + 102 083 грн. 19 коп. = 324 547 грн. 51 коп.

Згідно з розрахунковим листком період, за який нараховується компенсація, складає 355 календарних днів. Середньоденна сума компенсації за невикористану відпустку складає: 324 547 грн. 51 коп. : 355 днів = 914 грн. 22 коп.

За вирахуванням раніше сплаченої позивачу компенсації у сумі 60 159 грн. 36 коп. (а.с. № 12), залишок суми компенсації за невикористану відпустку, що підлягає стягненню з відповідача, складає: 914 грн. 22 коп. х 96 днів 60 159,36 грн. = 27 605 грн. 76 коп.

Загальна сума невиплаченої позивачу заробітної плати, різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з урахуванням індексації та компенсації за невикористану відпустку складає: 178 612грн. 13коп. + 27 605 грн. 76 грн. = 206 217 грн. 89коп.

Частина 1 статті 237-1 КЗпП України передбачає, що відшкодування власником або уповноваженим їм органом моральної шкоди працівникові проводиться у випадку, якщо порушення його законних прав привело до моральних страждань, втраті нормальних життєвих зв'язків і жадають від його додаткових зусиль для організації свого життя.

В позовній заяві та під час судового розгляду позивачем було надано належні докази наявності моральної шкоди та підтвердження факту заподіяння позивачу відповідачем моральних страждань. Своїми незаконними діями відповідач спричинив позивачу значну моральну шкоду. Після свого звільнення із займаної посади позивач залишився без роботи і без засобів для існування, що негативно позначилось на його фізичному стані. Одразу після звільнення позивач знаходився у пригніченому стані, переживав через неможливість утримання сімї, оскільки дружина позивача була вагітною і позивач до свого звільнення залишався єдиним годувальником сімї (а.с. № 121). Вказана ситуація призвела до тяжких моральних страждань позивача, яка весь час через незаконне звільнення нервував і знаходився у депресивному стані. Порушення трудових прав позивача призвело до втрати позивачем нормальних життєвих зв'язків і вимагало додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає за можливе в цій частині позовних вимог їх задовольнити частково, а саме в межах 2500 грн., а в задоволенні решти вимог відмовити, оскільки сума у 10 000 грн. є, на думку суду, завищеною.

За таких обставин суд вважає можливим позовні вимоги задовольнити частково, а саме визнати незаконним наказ № 496-У від 30.06.2015р. про звільнення позивача ОСОБА_1 з посади керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату, поновити ОСОБА_1 на посаді керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна», стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь ОСОБА_1 невиплачену позивачу заробітну плату та різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з урахуванням індексації на суму у розмірі 178 612 грн.13коп., стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 27 605 грн. 76 коп., стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2500 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Інтерпайп Україна» про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

Відповідно до положень п.п.2,4 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині вимог про поновлення на роботі та стягненні середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 22 947грн. 44коп. слід допустити до негайного виконання.

Для визначення середньої заробітної плати за один місяць суд бере за основу заробітну плату позивача за останні два місяця, що передували позбавленню позивача премії відповідачем (п. 2 Порядку), а саме листопад та грудень 2014р. (45894грн.88коп. /розрахунок цієї суми приведений вище/ : 2 = 22 947грн.44коп.).

Обговорюючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати по справі по сплаті судового збору в розмірі 5833грн. 77коп. стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь державі, оскільки позивач був звільнений від сплати державного мита за законом, а його позовні вимоги задоволено частково.

З огляду на те, що позовні вимоги позивача, який при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, задоволено частково, судові витрати по справі слід розподілити наступним чином.

Відповідно до положень ч.3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі, коли в позовній заяві обєднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою то, враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог.

При визначені суми судового збору, судом застосовано положення ст. 4 Закону України «Про судовий збір» зі змінами, які набрали законної сили 01.09.2015р. та з подальшими змінами та доповненнями.

Враховуючи, що судом задоволено дві вимоги немайнового характеру (визнано незаконним наказ про звільнення та поновлено позивача на роботі), та приймаючи до уваги, що відповідачем по справі є юридична особа, то з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір в загальному розмірі 2436грн. (1218грн. розмір судового збору для юридичних осіб за вимогами немайнового характеру *2 = 2436грн.).

З огляду на те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково, та стягнута сума, яка складає ? частину від заявлених вимог, то з відповідача на користь держави підлягає сплаті судовий збір у розмірі 304грн.50коп. (1218грн. : 4 = 304грн.50коп.), а в іншій частині, витрати по сплаті судового збору слід віднести на рахунок держави, оскільки позивач за трудовим спором звільнений від сплати судових витрат.

Таким чином, загальний розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача на користь держави за вимогами немайнового характеру становить 2740грн. 50 коп. (2436грн. + 304грн.50коп. = 2740грн.50коп.).

Враховуючи, що загальний розмір задоволених позовних вимог складає 206 217грн. 89коп., то з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 3093грн. 27коп. (206 217грн.89коп. *1,5% = 3093грн. 27коп.).

Загальний розмір судового збору, який підлягає сплаті відповідачем на користь держави ( з урахуванням вимог майнового та немайнового характеру) складає 5833грн. 77коп. (2740грн. 50коп.+ 3093грн. 27коп.= 5833грн. 77коп.).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 21, 23, 40, 95, 116, 117, 221, 232, 233, 235, 237-1 КЗпП України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Інтерпайп Україна» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, компенсації за невикористану відпустку та моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ № 496-У від 30.06.2015р. про звільнення ОСОБА_1 з посади керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

Поновити ОСОБА_1 на посаді керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна».

Стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь ОСОБА_1 невиплачену позивачу заробітну плату та різницю в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи з урахуванням індексації на суму у розмірі 178 612грн. 13коп.

Стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь ОСОБА_1 компенсацію за невикористану відпустку у розмірі 27 605 грн. 76 коп.

Стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 2 500 грн.

В задоволені іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ «Інтерпайп Україна» відмовити.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі на посаді керівника Групи з відвантаження з виробничих активів відділу доставки залізничним транспортом Управління логістики ТОВ «Інтерпайп Україна» та стягненні середньої заробітної плати за один місяць в розмірі 22 947грн. 44коп. - допустити до негайного виконання.

Стягнути з ТОВ «Інтерпайп Україна» на користь держави судовий збір у розмірі 5833грн. 77коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко