АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2268/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Бесараб Н.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоХрапка В. Д.
суддівВініченка Б. Б. , Бондаренка С. І.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року у справі за заявою ОСОБА_6, зацікавлена особа : відділ державної РАЦС Лисянського РУЮ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Ухвалою Лисянського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_6, зацікавлена особа: відділ РАЦС Лисянського РУЮ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, оскільки заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить ухвалу суду скасувати, як необґрунтовану та постановлену із порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно з положеннями ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Статтею 256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Вказана норма не передбачає можливості розгляду у порядку окремого провадження заяв про встановлення факту національності. Хоча зазначений перелік справ, не є вичерпним, проте із змісту зазначених вище норм вбачається, що суд може встановлювати факти, які тягнуть для заявника правові наслідки.

Частина 2 вказаної статті передбачає, що у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що встановлення юридичного факту для ОСОБА_6 потрібно для відновлення та підтвердження національності його матері і що встановлення факту національності не тягне для заявника правових наслідків.

На підставі Указу Президента України № 70/99 від 27 січня 1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991р. "Про порядок зміни громадянами України національності", і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Крім того, за змістом положень Конституції України, Закону України "Про національні меншини в Україні" належність особи до певної національності залежить від її вільного волевиявлення і для реалізації особою своїх прав у цій сфері не потребує встановлення цього факту судовим рішенням, а не зазначення в актах реєстрації цивільного стану національності заявника та його матері «єврейка», не перешкоджає заявнику дотримуватися єврейських звичаїв, традицій, культури та позиціонувати себе євреєм, виявляти почуття національного самоусвідомлення.

Тому суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову у відкритті провадження з підстав передбачених п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на ухвалу Лисянського районного суду Черкаської області від 30 червня 2015 року відхилити, а ухвалу суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції. .

Головуючий :

Судді :