АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6912/15 Головуючий 1 інст. - Подус Г.С.
Справа № 638/3063/15-ц Доповідач - Бурлака І.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«19» жовтня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Стандарт» про визнання окремих частин договорів застави недійсними,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота», Публічного акціонерного товариства «Комерційний Банк «Стандарт».

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що з 25 грудня 1993 року вона та ОСОБА_3 знаходяться в зареєстрованому шлюбі.

Зазначила, що 14 січня 2015 року їй стало відомо, що грошові кошти у сумі 1600000,00 доларів США, що були сумісно нажиті під час шлюбних відносин, передані ОСОБА_3 в заставу з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 527 від 27 грудня 2007 року.

Вважала, що її право на користування і розпорядження коштами порушено внаслідок передання їх в заставу без її згоди на це.

Просила визнати недійсним п.1.1. договору застави майнових прав № 527/6 від 22 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота» та громадянином України ОСОБА_3 в частині заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1678 ДВ1 від 21 червня 2012 року, визнати недійсним п.1.1. договору застави майнових прав № 527/7 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота» та громадянином України ОСОБА_3 в частині заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1679 ДВ1 від 21 червня 2012 року, визнати заставну вартість майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1678 ДВ1 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами) в розмірі 50000,00 доларів США, визнати заставну вартість майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1679 ДВ1 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами) в розмірі 750000,00 доларів США.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року в порядку ч. 5 ст. 209 ЦПК України залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Стандарт».

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено, визнано недійсним п.1.1 договору застави майнових прав № 527/6 від 22 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота» та громадянином України ОСОБА_3 в частині заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1678 ДВ1 від 21 червня 2012 року, визнано недійсним п.1.1 договору застави майнових прав № 527/7 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота» та громадянином України ОСОБА_3 в частині заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1679 ДВ1 від 21 червня 2012 року, визнано заставну вартість майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1678 ДВ1 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами) в розмірі 50000,00 доларів США, визнано заставну вартість майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1679 ДВ1 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами) в розмірі 750000,00 доларів США.

Не погоджуючись з рішенням суду Публічне акціонерне товариство «Банк Золоті Ворота» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Золоті Ворота» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення - скасувати.

При цьому посилався на неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважав, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що 28 листопада 2014 року між ПАТ «Банк Золоті Ворота» та ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» укладено договір № 2 про передачу його активів і зобов'язань ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт».

Таким чином ПАТ «Банк Золоті Ворота» є неналежним відповідачем у справі.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення з'явившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» в особі представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ «Банк Золоті Ворота» необхідно відхилити, рішення суду - залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обґрунтовано виходив з того, що майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Статтею 578 ЦК України майно, що є у спільній власності, може бути передане у заставу лише за згодою усіх співвласників.

Частиною 1 статті 6 Закону України «Про заставу» від 02 жовтня 1992 року із змінами та доповненнями передбачено, що майно, що перебуває у спільній власності, може бути передано в заставу тільки за згодою всіх співвласників.

Відповідно до частин 1-4 статті 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що у забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором № 527 від 27 грудня 2007 року на суму 21500000,00 грн., між банком та ОСОБА_3 укладено два договори застави майнових прав: № 527/7 від 21 червня 2012 року на суму 1500000,00 доларів США та № 527/6 від 22 червня 2012 року на суму 100000,00 доларів США.

Із матеріалів справи вбачається, що з 25 грудня 1993 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 знаходяться в зареєстрованому шлюбі.

Доказів того, що позивачка на укладення договорів застави надавала письмову згоду матеріали справи не містять і в суді апеляційної інстанції їх не надано.

За змістом частини першої статті 203, частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу, і, зокрема, коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства.

Отже, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину.

Оскільки зазначені договори застави повинні укладатися тільки за письмовою згодою одного із подружжя, в даному випадку - за згодою дружини, судова колегія вважає, що висновок суду щодо визнання недійсним п.1.1 договору застави майнових прав № 527/6 від 22 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота» та громадянином України ОСОБА_3 в частині заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1678 ДВ1 від 21 червня 2012 року, визнання недійсним п.1.1 договору застави майнових прав № 527/7 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами), укладеного між Акціонерно-комерційним банком «Золоті Ворота» та громадянином України ОСОБА_3 в частині заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1679 ДВ1 від 21 червня 2012 року, визнання заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1678 ДВ1 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами) в розмірі 50000,00 доларів США, визнання заставної вартості майнових прав за договором строкового валютного банківського вкладу (депозиту) № 1679 ДВ1 від 21 червня 2012 року (з усіма змінами, доповненнями та додатковими угодами) в розмірі 750000,00 доларів США є законним та обґрунтованим.

Посилання банку на те, що він не є належним відповідачем у справі, тому в задоволенні позову необхідно відмовити, судовою колегією не приймаються, оскільки як вбачається з матеріалів справи до участі у справі відповідно до ст. 37 ЦПК України залучено Публічне акціонерне товариство «Комерційний Банк «Стандарт», яке за договором № 2 від 28 листопада 2014 року отримав активи і зобов'язання неплатоспроможного банку Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота».

Перевіряючи законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги. Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» - відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 30 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії