У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Закропивного О.В.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Одеський м'ясокомбінат» до товариства з обмеженою відповідальністю «Віго», приватного підприємства «Транс-Ойл», ОСОБА_3 про виділ в натурі нерухомого майна, яке знаходиться у спільній частковій власності, та визнання права власності на самостійний об'єкт нерухомого майна, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Одеський м'ясокомбінат» на рішення апеляційного суду Одеської області від 2 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року приватне акціонерне товариство «Одеський м'ясокомбінат» (далі - ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що товариство та товариство з обмеженою відповідальністю «Віго» (далі - ТОВ «Віго»), приватне підприємство «Транс-Ойл» (далі - ПП «Транс-Ойл»), ОСОБА_3 є співвласниками виробничих будівель, кожному належать різні частки, які у ході експлуатації відчужувалися та змінювалися. Між співвласниками погоджено порядок користування земельною ділянкою, однак без виділу в натурі приміщень, тому ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат» не може приватизувати земельну ділянку та самостійно користуватися своїм майном. Оскільки між усіма співвласниками відсутня згода на виділення в натурі нежитлових приміщень, позивач просив задовольнити позов та виділити йому в натурі майно у комплексі нежитлових будівель, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, що знаходяться в спільній частковій власності, з одночасним припиненням права спільної часткової власності на нього, будівлі та споруди, що складають самостійний об'єкт нерухомого майна, без втрати цільового призначення.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 21 січня 2015 року позов ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат» задоволено. Виділено в натурі 755/1000 частки комплексу нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та складаються з приміщень і споруд, припинено право спільної часткової власності ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат» на 755/1000 частки.

Визнано за ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат» право власності на окремий об'єкт нерухомого майна, розташований за адресою: АДРЕСА_1, та складається з будівель та споруд, що розташовані на земельній ділянці площею 51 867 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 2 червня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат», посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до звіту про результати обстеження технічного стану та можливості подальшої експлуатації у якості самостійного об'єкта будівель і споруд по АДРЕСА_1, виконаного експертом ОСОБА_4, існує технічна можливість подальшої експлуатації будівель та споруд у якості самостійного об'єкта відповідно до їх функціонального призначення. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 24 вересня 2013 року № 488р вказаний вище висновок експерта було затверджено та на підставі довідки з адресного реєстру м. Одеси від 17 вересня 2013 року № 351906/1 про резервування адреси об'єкта нерухомого майна, присвоєно нумерацію новоутвореному об'єкту нерухомого майна - нежитловим будівлям, що належать позивачеві: АДРЕСА_1.

Скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив із того, що ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат» не звертався до компетентного органу для вирішення питання про виділення в інвентарну одиницю належну йому на праві власності 755/1000 частину нежитлових будівель і споруд по АДРЕСА_1, не зазначив причини, які перешкоджають вирішенню цього питання у позасудовому порядку, порушив порядок виділення частки, визначений Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 року № 55, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 року за № 774/14041, а тому правові підстави для задоволення позову відсутні.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами установлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 14 червня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_5, ПрАТ «Одеський м'ясокомбінат» є власником 755/1000 частки комплексу нежитлових будівель, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, та складаються з приміщень і споруд загальною площею 48 966,8 кв. м, що розташовані на земельній ділянці площею 51 867 кв. м. Право власності позивача на вказані приміщення було зареєстроване в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно.

Відповідачі у справі є співвласниками комплексу нежитлових будівель за вказаною адресою, а саме: ТОВ «Віго» належить 213/1000 частки, ПП «Транс-Ойл» - 13/1000 частки та 19/1000 частки належить ОСОБА_3

Відповідно до ст. ст. 364, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України. За відсутності згоди співвласників про поділ спільного майна це питання вирішується судом.

Позивач звернувся до співвласників об'єктів нерухомості з пропозицією про виділення в інвентарну одиницю частки комплексу та укладення договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, оскільки йому на праві власності належить 755/1000 частини нежитлових будівель, однак прохання позивача задоволено не було.

Відповідно до чч. 1, 3 та ст. 367 ЦК України поділ в натурі майна, яке перебуває у спільній частковій власності, може бути здійснено за домовленістю між співвласниками, шляхом укладання договору про поділ нерухомого майна, який повинен бути вчинений у письмовій формі з обов'язковим його нотаріальним посвідченням учасниками правочину. Однак, якщо один із співвласників виявив бажання, незалежно від його мотивів, здійснити поділ у натурі майна, що перебуває у спільній частковій власності, однак інший співвласник перешкоджає йому в реалізації такого права будь-яким шляхом, що унеможливлює досягнення домовленості між ними щодо укладання договору про поділ нерухомого майна, такий співвласник має право на звернення до суду з відповідним позовом про поділ (виділ) спільного майна в натурі, і таке право підлягає судовому захисту.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову з підстав того, що позивачем не було дотримано позасудовий порядок вирішення спору, апеляційний суд тим самим спір по суті не вирішив, право позивача на судовий захист, гарантований ст. ст. 55, 124 Конституції України та передбачений ст. ст. 3, 4 ЦПК України, не забезпечив, свої процесуальні функції у забезпеченні змагального цивільного процесу не виконав, всупереч ст. 303 ЦПК України фактично усунувся від виконання своїх процесуальних обов'язків та вказував на необхідність звернення позивача до компетентних органів з питанням про виділення майна в окремий об'єкт.

Апеляційний суд розглянув справу з порушенням вимог ст. ст. 212-214, 311-316 ЦПК України, а тому ухвалене апеляційним судом рішення не відповідає вимогам процесуального законодавства.

Оскільки апеляційним судом допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Одеський м'ясокомбінат» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 2 червня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

О.В. Закропивний

В.А. Черненко

С.П. Штелик