У Х В А Л А

Іменем України

"21" жовтня 2015 р. Справа153/1589/14

Ямпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Любинецької-Онілової А.Г.

за участю секретаря судового засідання Сарафімовської Т.О.

розглянувши подання заступника начальника відділу Державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України боржника ОСОБА_1,

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника відділу ДВС Ямпільського РУЮ у Вінницькій області звернулася до суду за погодженням начальника відділу ДВС Ямпільського РУЮ із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 Вказала, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції знаходяться виконавчі листи №153/1589 від 18.08.2015, №153/1589 від 09.12.2014 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 57984 гривні 70 копійок, стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 3626 гривень 87 копійок процесуальних витрат, пов'язаних із залученням експертів. Заявник просить суд з метою попередження можливого ухилення боржника від виконання судового рішення, винести ухвалу про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України до повного виконання ним судового рішення.

Заступник начальника відділу ДВС Ямпільського РУЮ Вінницької області ОСОБА_3, яка діє на підставі Доручення №7160/3-30/3 від 20.10.2015, подання підтримала, про що надала суду заяву від 21.10.2015 із клопотанням справу розглянути без її участі, подання підтримує повністю.

Відповідно до ст.377-1 ч.2 ЦПК України суд негайно розглядає подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Із досліджених доказів, а саме копій виконавчих листів, постанов про відкриття виконавчого провадження від 04.06.2015, 04.09.2015 встановлено, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції знаходяться виконавчі листи №153/1589 від 09.12.2014, №153/1589 від 18.08.2015 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 57984 гривні 70 копійок, стягнення з ОСОБА_1 на користь держави 3626 гривень 87 копійок процесуальний витрат, пов'язаний із залученням експертів. Із актів державного виконавця від 19.10.2015 встановлено, що майна та коштів за рахунок якого можна було б погасити борг за ОСОБА_1 не виявлено. ОСОБА_1 по вул. Прикордонна,4 в с. Михайлівка Ямпільського району Вінницької області не проживає, постійного місця проживання не має. Із повідомлень Пенсійного фонду України, відділу Держгеокадастру, Ямпільського районного центру зайнятості встановлено, що будь-яких земельних ділянок у ОСОБА_1 немає. Із копії закордонного паспорту, виданого 20.11.2006 встановлено, що ОСОБА_1 07.09.1979 народження отримав 20.11.2006 закордонний паспорт.

Державним виконавцем у цьому провадженні не заявлено клопотань про витребування інших доказів, виклик свідків чи призначення судових експертиз, а тому суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів, відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України.

Оцінюючи усі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному дослідженні в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності та враховуючи, що відповідно до ст.60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що заявлені вимоги є такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

В матеріалах подання відсутні будь-які докази, які б підтвердили ту обставину, що боржник ОСОБА_1 має намір перетнути Державний кордон України, з метою ухилення від виконання судового рішення. Вказані в поданні державним виконавцем обставини про необхідність обмеження права боржника у виїзді за кордон не ґрунтуються на вимогах закону та не є підставою вважати, що боржник ухиляється від виконання судового рішення або може виїхати за кордон саме з метою ухилення від виконання судового рішення. Із наданих державним виконавцем доказів а саме акту державного виконавця від19.10.2015 встановлено, що майна та коштів за рахунок якого можна було б погасити борг за ОСОБА_1 не виявлено. ОСОБА_1 по вул. Прикордонна,4 в с. Михайлівка Ямпільського району Вінницької області не проживає, постійного місця проживання не має. Відсутність доходів та майна у боржника не свідчить про його ухилення від виконання судового рішення. Доводи державного виконавця про наміри боржника виїхати за кордон з метою ухилення від сплати боргу є лише її припущенням, не підтвердженим жодним доказом. Наявність у боржника закордонного паспорту, виданого раніше відкриття виконавчого провадження, не дає підстав вважати, що боржник може виїхати за кордон саме з метою ухилення від виконання судового рішення.

Крім цього, державним виконавцем не витребувано відомостей про наявність у боржника грошових вкладів в інших, крім Ощадбанку, банківських та фінансових установах, що свідчить про неповноту вчинених виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так п. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Неповнота вчинення виконавчих дій у цьому виконавчому провадженні, відсутність доказів на підтвердження факту ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань, дає підставу суду вважати недоведеними обставини, на які державний виконавець посилається у своєму поданні.

Оскільки заявником не надано суду переконливих та достовірних доказів на підтвердження його вимог, суд вважає подання необґрунтованим і має підстави відмовити у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.5, 8, 10, 11, 60, 208, 212, 213, 214, 215, 293, 377-1 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні подання заступника начальника Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції у Вінницькій області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорту громадянина України боржника ОСОБА_1.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Ямпільський районний суд Вінницької області. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

ГОЛОВУЮЧИЙ А.Г. ЛЮБИНЕЦЬКА-ОНІЛОВА