РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/15610/15-ц

Провадження № 2-о/638/244/15

05 жовтня 2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого - судді Омельченко К.О.

при секретарі Помазан М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлена особа - Шоста Харківська державна нотаріальна контора про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, -

встановив:

ОСОБА_1, зацікавлена особа - Шоста Харківська державна нотаріальна контора звернулася до суду з завою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, у якій зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла мати заявника - ОСОБА_2, яка мешкала за адресою: АДРЕСА_1. З 2008 року заявниця постійно мешкала разом з нею, але без реєстрації за місцем проживання. Разом з ними мешкав син заявниці - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 04.03.2009 року він був зареєстрований за місцем проживання. Факт смерті матері підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1, виданим 01.11.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Родинний зв'язок між ними підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2, виданим 18.06.1971 року Палацом реєстрації новонароджених м. Харкова.

Після смерті матері відкрилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_2. Оскільки заявниця на момент смерті мешкала разом з матір'ю, здійснила її поховання, то вважала, що фактично прийняла спадщину і тому не подавала заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Але коли вона звернулась до нотаріальної контори з метою оформлення спадщини, нотаріус повідомила мене, що не може оформити спадщину, оскільки заявниця не зареєстрована разом з матір'ю. Також нотаріус повідомила, що для належного оформлення спадщини, їй необхідно в судовому порядку встановити факт спільного проживання зі спадкодавцем.

В судове засідання представника заявника не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, надали заяву про слухання справи у їх відсутність.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Разом з тим, ч.2 ст.256, ч.І ст.259 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд встановив цей факт.

Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 виданого 18.06.1971 року , ІНФОРМАЦІЯ_5 року народилася ОСОБА_4, матір'ю якої є ОСОБА_2, батьком - ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла в м. Харкові ОСОБА_2 у віці 74 років, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 01.11.2014 року.

Державним нотаріусом заявнику було відмовлено у одержанні свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ОСОБА_2 у зв'язку з тим, що заявниця не зареєстрована за місцем мешкання померлої.

ОСОБА_2 на момент смерті постійно проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4. Разом з останньою на момент смерті проживала її дочка - ОСОБА_1 та її син - ОСОБА_3. При цьому ОСОБА_1 опікувалася нею, забезпечував свою матір доглядом, харчуванням, допомагала по господарству. Так як остання внаслідок похилого віку та хворобливого стану здоров'я потребувала стороннього догляду. Поховання ОСОБА_2 було здійснено за рахунок ОСОБА_1.

За змістом ст.. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті,а у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом мають особи, зазначені у ст.. 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, тощо.

Відповідно до п.23 вказаної Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку з чим нотаріус відмовив особі в оформлені спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Також слід зазначити, що у Листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних, кримінальних справ від 16.05.2013 року за № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» зазначено, що заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи».

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших сторін, які мають значення для справи.

Ці дані, як передбачено приписами ч.2 ст. 57 ЦПК України, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, факт постійного спільного проживання ОСОБА_1 разом із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 підтверджено матеріалами справи.

На підставі викладеного, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожної обставини справи окремо, а також достатність та їх взаємний зв'язок в сукупності, суд вважає, що вказана заява підлягає задоволенню, оскільки наведена сукупність обставин справи підтверджує фактичне проживання заявника - ОСОБА_1 із померлою матір'ю ОСОБА_2 на момент її смерті у будинку АДРЕСА_1

Суд постановляє рішення в межах заявлених вимог та на підставі наявних у справі доказів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11,212-215,256-259 ЦПК України суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, разом із її матір'ю ОСОБА_2 на момент смерті останньої - ІНФОРМАЦІЯ_4 року за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через районний суд шляхом подання в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя