АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7622/15 Справа № 199/1739/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Руденко В. В. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Добролюбовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Державтоінспекції Управління Міністрества внутрішніх справ України в Херсонській області, Державної казначейської служби України, третя особа: приватне акціонерне товариство "Броварське шляхово-будівельне управління № 50", про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 21 червня 2013 року близько 05 години ранку при русі його автомобілю НОМЕР_1 в напрямку з м. Херсону до м. Миколаїв, за вказівкою інспектора ДАІ, який виконував функції регулювальника та жезлом перенаправляв рух автомобілів на 185 км ділянки автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» з правої полоси автодороги на закритий для руху відрізок дороги у технологічний розрив транспортного огородження, на якому фактично проводились дорожні роботи. Через одну хвилину після того, як він на своєму автомобілі за вказівкою інспектора ДАЇ повернув на закриту ділянку дороги та продовжив по ній рух - відбулася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль, яким він керував, отримав механічні пошкодження, а позивач зазнав ушкодження здоров'я. Вказане ДТП спричинило йому матеріальну шкоду в розмірі 33 741,74 грн. та моральну шкоду, яку він оцінює у сумі 6200,00 грн.

В зв'язку з вищенаведеним, ОСОБА_2 просив суд стягнути з відповідачів матеріальну шкоду в розмірі 33741,74 грн. та моральну шкоду в розмірі 6200 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року у задоволені позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін, з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно договору № 1р-ШБУ/12 від 09.11.2012 року, укладеного Службою автомобільних доріг у Херсонській області на проведення будівельних робіт на реконструкцію автомобільної дороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ на ділянці км 171+650 - км 173+00 роботи виконувала ПрАТ «Броварське ШБУ-50».

Згідно вимог СОУ 45.2-06:2006 Службою автомобільних доріг у Херсонській області розроблено та погоджено з УДАІ УМВС схему ОДР на реконструкцію автомобільної дороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ на ділянці км 171+650 - км 173+00.

На підставі Закону України «Про дорожній рух» Службою автомобільних доріг у Херсонській області видано ордер на проведення будівельних робіт ПрАТ «Броварське ШБУ-50». На реконструкції ділянки км 171+650 - км 173+00 автомобільної дороги М-14 Одеса - Мелітополь - Новоазовськ дорожні знаки були установлені відповідно схеми ОДР (дорожні роботи, обмеження швидкості до 50 км/год і т.ін.) та згідно вимог СОУ 45.2-06:2006.

Дані обставини також підтверджуються актом обстеження ділянки реконструкції автомобільної дороги М-14 Одеса Мелітополь-Новоазовськ (на Таганрог) км 184+281-км 188+631 від 17.06.2013 р. та листом начальника УДАІ у Херсонській області від 19.09.20123 р. № 6/4-3-І1И, де він зазначив, що перевіркою утримання та обладнання технічними засобами регулювання дорожнього руху відрізку автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, на ділянці а 184+281-км 185+683, де проводились дорожні роботи, недоліків не виявлено.

21 червня 2013 року близько 05 години ранку на 185 км ділянки автодороги М-14 «Одеса-Мелітополь-Новоазовськ» сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2, який виїхав з правої полоси автодороги на закритий для руху відрізок дороги у технологічний розрив транспортного огородження, на якому фактично проводились дорожні роботи. В ході вказаних обставин автомобіль позивача перевернувся.

Встановлено, що схеми та відеозапис з відеореєстратора автомобіля позивача, на відрізку автодороги М-14 Одеса-Мелітополь-Новоазовськ, з боку м. Херсона у напрямку м. Миколаєва, а також у зворотному напрямку на початку та у кінці дорожніх робіт, встановлені дорожні знаки 5.24.1 і 5.24.2 «Зміна напрямку руху 32 дорозі з розділювальною смугою» з табличками 7.1.1 «відстань до об'єкта» та за 300 метрів до місця початку робіт з обох боків інформаційні панно на жовтому фоні «УВАГА!» Просимо вибачення за тимчасові незручності в зв'язку з ремонтом автодороги» та всі тимчасові дорожні знаки згідно схеми.

Згідно з відеозапису, у зв'язку із оформленням 21.06.2013 дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої пошкоджені транспортні засоби повністю перекрили одну смугу руху, працівниками ДПС роти ДПС ДАІ УМВС України в Херсонській області на 187 км а/д Одеса-Мелітополь-Новоазовськ було організовано реверсивний рух, шляхом зупинки, накопичення транспорту та почергового пропускання колон автотранспорту з боку м. Херсона та м. Миколаєва, про що свідчив відповідний дорожній знак 5.13 «Дорога з реверсивним рухом».

Відповідно до відеозапису, інспектор ДАІ подав позивачу вимогу про зупинку, а саме зігнув руку із жезлом, що світився, перед грудьми та показав місце зупинки з правого боку біля транспортного огородження. При цьому позивачем було проігноровано вказану вимогу, здійснено поворот праворуч у технологічний розрив транспортного огородження та продовжено рух по смузі, на якій проводились дорожні роботи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що не встановлено неправомірних дій працівника ДАІ, а також відсутній причинний зв'язок між діями інспектора ДАІ та дорожньо-транспортною пригодою, в яку потрапив позивач.

З'ясувавши в достатньо повному обсязі права та обов'язки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що судом першої інстанції було неправильно встановлені обставини, які мають значення для справи і помилково зроблено висновок, що позивач проігнорував дію дорожнього знаку 5.13 «Дорога з реверсивним рухом», якого фактично не було. Більш того, суд не надав оцінки доказу, що був наданий третьою особою - ПрАТ «Броварське шляхово-будівельне управління № 50», а саме письмовим поясненням по справі. А також, суд не надав оцінки доказам позивача, серед яких: по-секундна роздруківка фотокадрів з відеорегістратора, звукова доріжка запису відеорегістратора.

Однак, з такими доводами апелянта погодитися не можна, з таких підстав.

Згідно із ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 1166, 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача майнової та моральної шкоди, у тому числі в результаті бездіяльності заподіювача, необхідна сукупність таких обов'язкових умов: а) наявність шкоди; б) протиправність дій заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою; г) вина у заподіянні шкоди.

Таким чином деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв'язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов'язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об'єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Відповідно до п. 8.8. б) Правил дорожнього руху України жестом регулювальника, який дозволяє рух праворуч є жест рукою (в тому числі з жезлом або диском з червоним світлоповертачем), яка витягнута вперед.

Суд першої інстанції встановив відповідно до відеозапису, що інспектор ДАІ подав позивачу вимогу про зупинку, а саме зігнув руку із жезлом, що світився, перед грудьми та показав місце зупинки з правого боку біля транспортного огородження. Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду про помилкове твердження позивача щодо направлення працівником ДПС ДАІ його автомобіля праворуч у технологічний розрив транспортного огородження для подальшого руху.

Тому, колегія суддів не вбачає в діях інспектора ДАІ вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з чим відсутній причинний зв'язок між протиправною поведінкою заподіювача і завданою шкодою.

Також, ні в суді першої інстанції, ні в апеляційній інстанції апелянтом не надано належних доказів вини інспектора ДАІ.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону, з дотриманням норм матеріального та процесуального права. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, поясненнями самих сторін.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Інші доводи апеляційної скарги не є суттєвими для вирішення спірного питання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б привести до скасування судового рішення в оскаржуваній його частині, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 07 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова