Справа № 752/8288/15-ц
Провадження №: 2/752/3965/15
21 жовтня 2015 року Голосіївський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ладиченко С.В.
при секретарі Рожок В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_2 про захист прав споживача та визнання третейської угоди недійсною,-
Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_2 про захист прав споживача та визнання третейської угоди недійсною.
У позовної заяві просить суд визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п. 6.2. ст.6 Договору кредиту № 40.29-48/446 на купівлю автотранспортних засобів, укладеного 22.05.2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
При цьому посилається на несправедливість цього застереження відносно приписів ч.1,2,п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», та на ті обставини, що фактично вона підписала договір приєднання і не мала можливості змінити умови договору шляхом підписання протоколу розбіжностей, а третейське застереження позбавило її можливості здійснювати свої процесуальні права за Цивільним Процесуальним законодавством України.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_2 не з'явились, повідомлялися про час та місце розгляду справи за адресою проживання позивача та місцезнаходженням третьої особи, однак повідомлення повернулися у зв'язку із закінченням терміну їх зберігання.
Від представника позивача ОСОБА_3 до суду надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутністю позивача у якій він позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач в установленому законом порядку повідомлявся про час та місце розгляду справи, але в судове засідання представник позивача не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про відкладання розгляду справи від відповідача не надходило.
Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд вважає за необхідне вирішити справу за відсутності відповідача, третьої особи та ухвалити заочне рішення по справі.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що не підлягає задоволенню.
Позивач просить суд визнати недійсною третейську угоду, викладену у вигляді третейського застереження у п. 6.2 ст.6 Договору кредиту № 40.29-48/446 на купівлю автотранспортних засобів, укладеного 22.05.2008 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк».
За приписом ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. При цьому, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Відповідно до ст. 17 ЦПК України сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про третейські суди» юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин, крім випадків, передбачених законом. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього Закону.
Відповідно до ст.12 ч.1 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.
Згідно ст.12 ч.4 Закону України «Про третейські суди» третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами.
Законом України від 05.03.2009 року № 1076-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо діяльності третейських судів та виконання рішень третейських судів» внесено зміни до ст. 12 Закону України «Про третейські суди», зокрема статтю 12 після частини четвертої доповнено новою частиною такого змісту: «Третейська угода має містити відомості про найменування сторін та їх місце знаходження, предмет спору, місце і дату укладання угоди».
Суд вважає що укладання сторонами третейської угоди не є порушенням прав позивача, оскільки угода про передання справи на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав. Оскільки третейська угода укладена між сторонами у вигляді третейського застереження в Договорі кредиту, відповідно до ст. 13 Закону України «Про третейські суди» вона вважається невід'ємною частиною угоди, тож відповідно пункти Договору кредиту, які містять інформацію про найменування сторін та їх місцезнаходження, місце і дату укладання угоди відносяться і до третейського застереження.
Відповідно до ст. 5 Закону України від 11 травня 2004 р. № 1701-ІV «Про третейські суди», ст. 17 ЦПК сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду, крім випадків, встановлених законом.
Як визначено у Рішенні Конституційного Суду України від 10 січня 2008 р. № 1-рп/2008 (справа про завдання третейського суду), п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», третейська угода про передання спору на розгляд третейського суду не є відмовою від права на звернення до суду, а є одним із способів реалізації права на захист своїх прав, гарантованих ч. 5 ст. 55 Конституції (постанова Верховного Суду України від 26 грудня 2011 р. у справі № 6-75цс11).
Відповідно до абзацу 3 ст. 2 Закону України «Про третейські суди» третейська угода - угода сторін про передачу спору на вирішення третейським судом. Види, форми третейської угоди та умови щодо її дійсності визначені ст. 12 Закону України «Про третейські суди».
Згідно ч. 1 ст. 12 Закону України «Про третейські суди», третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремої письмової угоди.
Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Підписавши договір без застережень та вчинивши дії щодо його виконання позивач підтвердила свої права та обов'язки за ними, погодились з умовами договору, в тому числі узгодила порядок вирішення спорів, які можуть виникнути між нею в майбутньому.
Цивільним кодексом України визначений перелік підстав для визнання правочину недійсним, а саме недодержання сторонами вимог частин 1-3, 5-6 ст. 203 Цивільного кодексу України. Сторонами при укладанні Договору кредиту та оспорюваного третейського застереження дотримано усіх норм чинного законодавства України, необхідних для визнання його дійсним, а саме ст.ст.203, 204, ч.1 ст.626, 627 ЦК України.
Як вбачається з договору кредиту № 40.29-48/446 (а.с.9-1) між сторонами досягнуто згоди щодо всіх істотних умов оспорюємих третейських застережень та погоджено спосіб захисту законних прав та охоронюваних законом інтересів обох сторін, шляхом передачі спору, у випадку його виникнення, на розгляд третейського суду.
Ця обставина не є порушенням права на незалежний і справедливий судовий захист та не надає жодних підстав для висновку про необхідність визнання таких третейських угод недійсними оскільки при зверненні до третейського суду, як сторони так і третейський суд мають враховувати зокрема, положення ст. 6 ЗУ «Про третейські суди» щодо підсудності справ третейським судам.
Окрім цього суд враховує, що кредитний договір був укладений на підставі заяви позивача, у якому чітко були зазначені його предмет, сума, валюта, транспортний засіб, строк договору, умови кредитного договору. Заява позивача на отримання кредиту була розглянута кредитною комісією індивідуальним протокольним рішенням № 448/4 від 23.04.2008 р. тому безпідставними суд вважає ствердження позивача про те що він підписав договір приєднання за типовою формою.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 203, 215, 627, 628, 629 ЦК України, ст. ст. 2,5, 6, 12, 51, 56 Закону України «Про третейські суди», ч.1,2,п.10 ч.3 ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України,-
У задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третьої особи ОСОБА_2, про захист прав споживача та визнання третейської угоди недійсною відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Голосіївський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя С.В. Ладиченко.