Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"23" жовтня 2015 р. м. Одеса.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Погрібного М.О.

при секретарі Олійник О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №14, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В

Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 28 червня 2012 року.

В обґрунтування свого позову, позивачка посилалася на те, що вказана вище квартира, на праві спільної часткової власності належала їй, її чоловікові, їхньому сина ОСОБА_2, відповідачу по справі та матері чоловіка, ОСОБА_4, в рівних частинах, по 1/4 кожному, на підставі Свідоцтва про право власності на житло №203002 від 26 грудня 2006 року, виданого Управлінням житлово-комунального господарства Одеської міської ради, де вони постійно проживали однією сімєю та були зареєстровані.

19 червня 2011 року померла мати чоловіка, і належну їй 1/4 частини квартири, успадкував чоловік, отримавши 15 червня 2012 року в нотаріальній конторі Свідоцтво про право на спадщину за законом, став власниками 1/2 частині вказаної квартири.

28 червня 2012 року помер її чоловік, не встигнувши зареєструвати свідоцтво про право на спадщину за законом в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості».

Після смерті свого чоловіка, вона, як спадкоємець за законом першої черги, фактично прийняла спадкове майно чоловіка, в тому числі і у вигляді 1/2 частини квартири, проживаючи в квартирі, несучи усі витрати на її утримання. Однак, оформити своє право на спадкове майно чоловіка, вона не може, оскільки не зареєстроване вказане вище свідоцтво про право на спадщину за законом, яке при житті отримав її чоловік ОСОБА_3 в нотаріальній конторі.

Відповідач по справі, який являється, співвласником квартири, її сином а також спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_3, від спадщини фактично відмовився на її користь.

Тому просить її спадкові права захистити в судовому порядку.

У своїй письмовій заяві, поданій до загальної канцелярії суду, позивачка підтримала позовні вимоги і їх обґрунтування та просила розглянути справу без її участі і позов задовольнити на підставі наданих доказів.

Відповідач також подав до загальної канцелярії суду письмову заяву про повне визнання позовних вимог і їх обґрунтування та просив розглянути справу без його участі.

Третя особа в судове засідання не прибула, направивши до суду листа з проханням розглянути справу без їх участі.

Вивчив матеріали справи, суд вважає, що на підставі встановлених фактів та досліджених в судовому засіданні доказів, позов підлягає задоволенню із наступних підстав.

Судом встановлено, що трьохкімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 63,4 кв./м., жилою площею 37,4 кв./м., на праві спільної часткової власності належала позивачці, її чоловікові ОСОБА_3, матері чоловіка, ОСОБА_4 та сину позивачки, ОСОБА_2, в рівних частинах, по 1/4 кожному, на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконавчого комітету Одеської міської ради 26 грудня 2006 року під №203002, де вони постійно проживали однією сімєю, що підтверджується вказаним вище свідоцтвом (л.с. №13), копією паспорта громадянки України позивачки, з якого видно, що місцем її реєстраційного проживання являється квартира АДРЕСА_1 (л.с. №5), свідоцтвом про шлюб позивачки з громадянином ОСОБА_3, від 22 квітня 1977 року (л.с. №8).

19 червня 2011 року мати чоловіка позивачки, ОСОБА_4, померла.

Поховав мати, чоловік позивачки, ОСОБА_3, фактично прийняв в своє володіння та користування спадкове майно матері, в тому числі і належну при житті матері, 1/4 частину квартири, постійно проживаючи в зазначеній квартирі з матірю на день її смерті та отримавши в Четвертій одеській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом від 15 червня 2012 року (л.с. №6).

28 червня 2012 року чоловік позивачки , ОСОБА_3, помер, не встигнувши зареєструвати Свідоцтво про право на спадщину за законом в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» (л.с. №12).

Поховав чоловіка, позивачка, як спадкоємець першої черги фактично прийняла в своє володіння та користування спадкове майно чоловіка, в тому числі і належну йому при житті 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, постійно проживаючи в зазначеній квартирі, в тому числі і на день смерті чоловіка (л.с. №5).

Позивачка звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадкового майна чоловіка, отримала письмову відмову в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом з посиланням на відсутність реєстрації Свідоцтва про право на спадщину її чоловіка після смерті його матері (л.с. №7).

Інші спадкоємці за законом та за заповітом, щодо майна ОСОБА_3, окрім відповідача по справі, який являється спадкоємцем першої черги за законом і на спадкове майно свого батька не претендує, фактично відмовившись від нього на користь своєї матері, в судовому засіданні не встановлені, що також підтверджується листом Четвертої одеської державної нотаріальної контори за №2630/0116 від 08 жовтня 2015 року приєднаного до справи.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1268 ч.1, ч.3 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Будь-яких даних про те, що позивачка відмовилася від спадкування майна свого чоловіка в судовому засіданні не встановлено. І спадщину вона прийняла в строки, встановлені законом.

В Постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно щодо якого є правовстановлюючий документ, але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

В силу ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації права власності на нерухоме майно, унеможливлює оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги правомірні, основані на нормах ст. ст. 1218, 1261, 1268 ЦК України, які регулюють виниклі правовідносини та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212-215, 222 ЦПК України, ст. ст. 392, 1218, 1261, 1268 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частини трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 63,4 кв./м., жилою площею 37,4 кв./м. в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 28 червня 2012 року.

Копію рішення направити позивачці, відповідачу та третій особі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом 10 днів через Суворовський районний суд м. Одеси.

Суддя: