АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Болотова Є.В., Поліщук Н.В.

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.

за участю: представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Головне управління юстиції м. Києві про визнання заповіту недійсним.

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги обґрунтовуючи тим, що він є рідним братом померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 Після поховання сестри він звернувся до державного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і дізнався, що ОСОБА_7 склала заповіт у якому заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_6 Існування такого заповіту позивач бере під сумнів, вказуючи при цьому що сумнівається в тому, що його сестра склала його особисто, без примусу чи стороннього впливу, у здоровому глузді та психічному стані, не під впливом алкоголю чи інших препаратів, а також без психологічного впливу сторонніх зацікавлених осіб. А відтак, на підставі ст.ст. 215, 225, 1234, 1257 ЦК України просив, визнати недійсним заповіт від 10.09.2012 року посвідчений державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербенко О.О. за реєстраційний номер 9-1033 на ім'я ОСОБА_6.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, представник позивача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування та постановлення нового про задоволення позову у повному обсязі. Вказуючи при цьому на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта підтримав подану апеляційну скаргу та просив суд її задовольнити.

Представник відповідача не визнав апеляційну скаргу, заперечував проти її задоволення.

Третя особа будучи належним чином повідомленою про розгляд справи у судове засідання не з'явилася, поважність причин неявки суду не повідомила. Колегія суддів вважає за можливе розглянути справу у її відсутність в силу вимог ст. 305 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що 10 вересня 2012 року державним нотаріусом П'ятнадцятої Київської державної нотаріальної контори було посвідчено заповіт за змістом якого, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким заповідала ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати на день смерті і на що вона матиме право за законом.

ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог, суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є необґрунтованими, і такими, що не підлягають задоволенню. З урахуванням того, що позивачем не було надано доказів того, що під час складання заповіту, спадкодавець ОСОБА_7 не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, в силу регулярного зловживання алкоголю протягом життя, під психологічним впливом зацікавлених осіб і її волевиявлення не було вільним та не відповідало її волі.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Як вбачається із позовної заяви, звертаючись до суду позивач ставив питання щодо визнання заповіту недійсним з підстав визначених положеннями ст. 225 ЦК України сумніваючись у дієздатності своєї сестри на момент вчинення заповіту.

За змістом ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особа, а в разі смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» правила ст. 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правовичну особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та ( або) не могла керувати ними.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експертизи Київського міського центр) судово психіатричної експертизи №377 від 05.05.2015 року, посмертна експертиза, яка була проведена на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 16.02.2015 року за клопотанням сторони позивача, під час складання заповіту 10 вересня 2012 року, ОСОБА_7: не виявляла ознак будь якого психічного розладу, і за своїм психічним станом усвідомлювала значення своїх дій і могла керувати ними.

Відтак колегія суддів вважає, відмову суду першої інстанції щодо задоволення позову з підстав визначених положеннями ст. 225 ЦК України такими що повністю узгоджуються з матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок експертів КМЦСПЕ № 377, (на який посилався суд) є невмотивованим і необґрунтованим, так як не відповідає вимогам п. 3.4. Інструкції «Про проведення судово-медичної експертизи», затвердженої наказом МОЗ № 6 від 17.01.1995 року, оскільки не містить докладний опис процесу дослідження і всіх виявлених при цьому фактичних даних з вказівкою методів та методик, що застосовувались експертами МОЗ України, а також вимоги про Порядок проведення судово-психіатричної експертизи МОЗ України; Порядок від 08.10.2001 року № 397 порушено пункти 6,7,13,14,19 параграф 4: та п.33 не ґрунтується на матеріалах справи.

Так як наказом № 53/5 від 08.10.1998 року Міністерством юстиції України затверджено Інструкцію про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень.

Структура та принцип складання висновку судово - психіатричної експертної комісії регламентовані наказом МОЗ від 2001 року за № 397 та Методичними рекомендаціями «Складання акта судово - психіатричної експертизи».

Наданий висновок містить всі необхідні структурні дані та узгоджується з методичними рекомендаціями, а відтак доводи апелянта про те, що висновок експертів зроблено нашвидкоруч, і увага приділялася у висновку лише показам вигідним для спадкоємця за заповітом не можуть бути підтвердженням факту порушення експертами зазначених вище нормативних документів, якими вони керувалися у своїй діяльності при складенні висновку.

У ході апеляційного розгляду справи, апелянт вказував на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги той факт, що заповіт був посвідчений у лікарні під час важкої хвороби ОСОБА_7 у невстановлену для відвідування годину, сторонніми зацікавленими особами, які й організували прибуття нотаріуса у лікарню. Апелянт вважав, що відповідач скористався збігом тяжких обставин, щоб примусити сестру до складання заповіту. А суд не витребував письмових пояснень від нотаріуса, який посвідчував заповіт та не ініціював його допит у суді. Зазначаючи при цьому також , що за нормальних обставин його сестра ніколи не відписала б все майно людині із сім'єю якої особисто ворогувала все життя.

Колегія суддів вважає, що зазначені доводи апеляційної скарги, не можуть свідчити про невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, так як у відповідності до вимог ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу.

Позивач звертаючись до суду ставив питання щодо визнання заповіту недійсним з підстав визначених положеннями ст. 225 ЦК України, а відтак зазначені вище обставини не були визначені позивачем як підстави ( предмет) позову про визнання заповіту недійсним.

У відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Не можуть бути підставою для скасування судового рішення посилання апелянта на те, що за нормальних обставин його сестра ніколи не відписала б все майно людині із сім'єю якої особисто ворогувала все життя, які за відсутністю доказів наданих суду в розумінні положень ст. ст. 58, 59 ЦПК України є лише його припущенням. А відтак з урахуванням положень ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів також вважає, що апелянтом не було надано доказів на підтвердження «недбалості « судді при розгляді справи. Посилання на невірне викладення змісту позовної заяви позивача в судовому рішенні ( абзац 1 описової частини рішення ) може бути усунуто у спосіб визначений нормами ЦПК і не є підтвердженням висновку суду щодо заявлених позовних вимог.

Так як у відповідності до положень ст. 215 ЦПК України - описова частина рішення містить у собі лише узагальнений виклад позиції відповідача: пояснень осіб що беруть участь у справі; інших доказів досліджених судом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: