Справа № 135/475/15-ц Провадження № 22-ц/772/2519/2015Головуючий в суді першої інстанції Патраманський І. О.
Категорія 27 Доповідач Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Зайцева А.Ю., Стадника І.М.,

при секретарі Топольській В.О.,

за участі представника апелянта, позивача товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Марейчик Н.О., представника апелянта, відповідача ОСОБА_3 та відповідачки ОСОБА_4 - адвоката Шибінського О.В., розгля-нувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеля-ційного суду цивільну справу за позовом

товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна»

до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про

стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційними скаргами представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Марейчик Наталі Олександрівни, відповідача ОСОБА_6 на рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 червня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

14 квітня 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю ( далі - ТОВ ) «ОТП Факторинг Україна» звернулося в Ладижинський міський суд Вінницької об-ласті з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов мотивований тим, що 23 вересня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю № б/н, згідно якого ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором від 01 листо-пада 2007 року № МL-B01/029/2007, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступ-ником якого є ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем ОСОБА_6 Згідно умов вка-заного кредитного договору ОСОБА_6 отримав кредит в сумі 99512,70 швей-царських франків, зобов'язувався використати їх належним чином та повернути бан-ку в строк до 01 листопада 2022 року, сплатити відповідну плату за користування кредитними коштами, виконати усі інші зобов'язання, визначені кредитним дого-вором. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов'язання не ви-конує, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яка станом на 11 березня 2015 року становить 55410,44 швейцарських франки, що еквівалентно на зазначену дату 1223423,70 гривням. Позичальнику нарахована пеня за порушення строків погашення кредиту в розмірі 178591,30 гривні. У забезпечення виконання ОСОБА_6 до-говірних зобов'язань з ОСОБА_4 01 листопада 2007 року був укладений дого-вір поруки № SR-B01/029/2007, за яким вона прийняла на себе зобов'язання відпові-дати за повне й своєчасне виконання позичальником всіх зобов'язань перед банком. Враховуючи невиконання відповідачами умов укладених правочинів, ігнорування ни-ми вимог позичальника про дострокове погашення заборгованості, ТОВ «ОТП Фак-торинг Україна» звернулося в суд з вимогою про солідарне стягнення з них заборго-ваних коштів ( а. с. 1-2 ).

Рішенням Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 червня 2015 року позов задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 55410,44 швейцарських франків, що станом на 11 березня 2015 року в еквіваленті до націо-нальної валюти становить 1223423,70 гривні, та суму пені у розмірі 178591,30 гривні, судові витрати з оплати судового збору в сумі 3654,00 гривні. В решті позовних вимог відмовлено ( а. с. 115-117 ).

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, його оскаржують представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Марейчик Н.О. та ОСОБА_6 Остан-ній, посилаючись на порушення судом його процесуальних та майнових прав, про-сить оскаржуване рішення скасувати частково, зобов'язати ЗАТ «ОТП Банк» засто-сувати реструктуризацію боргу за укладеним кредитним договором щодо внесення ним платежів заборгованості, судове рішення в частині відмови у позові до відпо-відачки ОСОБА_4 як поручителя залишити без змін ( а. с. 136-137 ).

Представник позивача, апелянтка Марейчик Н.О. вважає рішення суду в частині відмови у позові до фінансового поручителя ОСОБА_4 необгрунтованим, та-ким, що ухвалене з помилковим тлумаченням, порушенням норм законодавства. Представник товариства просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові до ОСОБА_4, ухвалити в цій частині нове рішення про задо-волення позову в повному обсязі ( а. с. 142-146 ).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення та заперечення на апеляційні скарги представників обох сторін у справі, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності наявні в ній докази, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржу-ваного судового рішення в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, скарга представника товариства Марейчик Н.О. підлягає задоволенню.

В розвиток норм статей 213, 214 ЦПК України Пленум Верховного Суду України в пункті 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснив, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги ци-вільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст. 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Обгрун-тованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обста-вин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвер-джених доказами, що були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимо-гам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають дока-зуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині вимог до пози-чальника ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що в порушення умов дійсного кредитного договору від 01 листопада 2007 року № МL-B01/029/2007 ОСОБА_7 заборговував кошти, тому звернення позивача з відповідною вимогою в суд є цілком обгрунтованим, відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин між даними сторонами у справі. Розмір заборгованих коштів та нарахованої пені ОСОБА_6 не оспорюються.

Відмовляючи у позові до ОСОБА_4 як фінансового поручителя, суд першої інстанції виходив з норми ч. 4 ст. 559 ЦК України, того, що пред'явленням вимоги до поручителя є пред'явлення до нього позову, та, посилаючись на припинення 11 березня 2014 року позичальником ОСОБА_6 внесення коштів для погашення заборгованості за кредитом, дійшов висновку, що звернення в суд з позовом до пору-чителя лише 14 квітня 2015 року свідчить про пропуск шестимісячного строку, вста-новленого для цього, а значить про припинення права кредитора на задоволення сво-їх вимог за рахунок поручителя.

Оскаржуючи судове рішення від 08 червня 2015 року в частині відмови у позові до фінансового поручителя ОСОБА_4, представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Марейчик Н. О. посилається на роз'яснення, викладені, зокрема, в пункті 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування су-дами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідно-син», де звернуто увагу, що у разі неналежного виконання позичальником своїх зо-бов'язань за договором строк пред'явлення вимоги до поручителя про повернення отриманих в кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашен-ня зобов'язання, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Суд першої інстанції не звернув увагу, що умовами укладених між сторонами у справі договорів передбачений кінцевий термін повернення коштів не пізніше 01 ли-стопада 2022 року, тому не визначився з моментом, з якого позивач мав пред'явити вимогу до фінансового поручителя.

З доводами апеляційної скарги представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» слід погодитися вони є обгрунтованими та такими, що заслуговують на увагу, відповіда-ють фактичним обставинам справи, наявним в ній доказам.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відпові-дає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забез-печуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відтак, враховуючи наявність боргу у позичальника та порушення ним умов укладеного кредитного договору, те, що розмір боргу сторонами не оспорюється, за-безпечення виконання ОСОБА_6 своїх зобов'язань за кредитним договором укладеним між банком та ОСОБА_4 договором поруки від 01 листопада 2007 року № SR-B01/029/2007, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про обгрунтованість заявлених товариством позовних вимог та погоджується з дово-дами представника позивача щодо порушення відповідачами прав, охоронюваних за-коном інтересів банку, вважає необхідним, об'єктивним та справедливим заявлені по-зовні вимоги щодо солідарного стягнення з відповідачів кредитної заборгованості за-доволити.

У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_6, не погоджуючись з рішенням суду пер-шої інстанції від 08 червня 2015 року, як підставу для скасування рішення суду зазна-чає те, ще кредитний договір укладався між ним та закритим акціонерним товарис-твом «ОТП Банк», натомість договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відступ-лення прав вимоги за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № МL-B01/029/2007 за його участю не укладався, жодної пропозиції з цього приводу зі сто-рони банку йому не надходило, тому відповідач вважає, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є неналежним позивачем у даній справі.

З таким твердженням апелянта погодитися не можна.

Відповідно до статей 512, 514 ЦК України правонаступництво є самостійною під-ставою заміни кредитора у зобов'язанні, а до нового кредитора переходять права пер-вісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент пере-ходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

В силу ст. 516 ЦК України заміна кредитора здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

З огляду на викладені обставини колегія суддів апеляційного суду вважає доводи апелянта ОСОБА_6 необгрунтованими; вони жодним чином не спростовують дійсності укладених правочинів та не є підставою для задоволення вимог апелянта. Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 на увагу не заслуговують, оскільки не були предметом розгляду в суді першої інстанції та суперечать нормам чинного зако-нодавства України.

Статтею 309 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми ма-теріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо за-стосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано за-кон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до частин 1, 5 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухва-лено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально під-тверджені витрати. Якщо позов задоволений частково, судові витрати присуджу-ються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» Марейчик Наталі Олександрівни задоволити.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Рішення Ладижинського міського суду Вінницької області від 08 червня 2015 ро-ку скасувати, ухвалити нове рішення.

Позов товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» за-доволити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народ-ження, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_4, виданий 05 липня 2007 року Ладижинським МВ УМВС України у Вінницькій області, зареєстро-ваного та проживаючого в АДРЕСА_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, іден-тифікаційний номер НОМЕР_2, паспорт серії НОМЕР_3 виданий 11 жовтня 1996 року Ладижинським МВМ УМВС України у Вінницькій області, зареєстрованої та проживаючої в АДРЕСА_1, на ко-ристь товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» забор-гованість за кредитним договором від 01 листопада 2007 року № МL-B01/029/2007 у розмірі 55410,44 швейцарських франки ( п'ятдесят п'ять тисяч чотириста десять швейцарських франки 44), що станом на 11 березня 2015 року еквівалентно 1223423,70 гривням ( один мільйон двісті двадцять три тисячі чотириста двадцять три гривні 70 коп. ) та суму пені у розмірі 178591,30 гривні ( сто сімдесят вісім тисяч п'ятсот дев'яносто одна гривня 30 коп. ), 3654,00 гривні у відшкодування сплаченого судового збору за подання в суд позовної заяви, 1827,00 гривень у відшкодування оплати судовим збором апеляційної скарги.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак воно може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом вірно: