Справа №490/3025/15-ц 24.09.2015 24.09.2015
Провадження №22-ц/784/2385/15
Єдиний унікальний номер 490/3025/15-ц
Категорія 27 Номер провадження 22-ц/784/2385/15
Головуючий у І інстанції Гуденко О.А.
Доповідач в апеляційній інстанції Прокопчук Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2015 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого судді Прокопчук Л.М.,

Суддів: Шаманської Н.О., Шолох З.Л.

При секретарі судового засідання

За участю: представника позивача - Плахотної О.М.

представника відповідача - Ремешевського Є.А.

представника третьої особи -Тригуб В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги третьої особи - компанії «Sandypool Limited» та приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Руслана Володимировича на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2015 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Руслана Володимировича, третя особа компанія «Sandypool Limited», про визнання дій нотаріуса протиправними, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ТОВ «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» звернулось до суду з позовом, в якому просив визнати дії приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Р.В. з вчинення виконавчого напису від 22 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 190, про стягнення з ТОВ «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» на користь компанії «Sandypool Limited» заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 3535,62 швейцарських франків за період з 02 березня 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договором № S/12/05/05 від 12 травня 2005 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн. протиправними; стягнути з відповідача судові витрати в сумі 365 грн. 40 коп.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що при вчиненні зазначеного виконавчого напису, нотаріусом були проігноровані надані Законом України «Про нотаріат» повноваження. Порушені вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Тобто, нотаріус вчинив виконавчий напис за відсутності підтвердження безспірності вимог та за відсутності підтвердження, що минуло не більше року з дня виникнення права вимоги стягувача (а.с. 1-3).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2015 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка- Тера» задоволено. Визнано протиправними дії приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Р.В. з вчинення виконавчого напису від 22 березня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №190, про стягнення з ТОВ «Морський спеціалізований порт «Ніка-Тера» на користь компанії «Sandypool Limited» заборгованості по нарахованим та несплаченим відсоткам в сумі 3535,62 швейцарських франків за період з 02 березня 2015 року по 22 березня 2015 року за кредитним договором № S/12/05/05 від 12 травня 2005 року із змінами та доповненнями та витрат за вчинення виконавчого напису в сумі 142000 грн. Стягнуто судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.(а.с. 165-170).

Приватний нотаріус Нікітін Р.В. не погодившись з рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій зазначав, що вчинена ним нотаріальна дія була вчинена відповідно до вимог закону. Висновки суду не відповідають вимогам норм матеріального та процесуального права. Просив рішення суду скасувати в задоволенні позову відмовити (а.с.189-195).

В апеляційній скарзі третя особа компанія «Sandypool Limited» вказує на те, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову (а.с. 177-185).

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача та представник третьої особи підтримали доводи поданих кожним апеляційних скарг, просили їх задовольнити.

Представник позивача просив відмовити в задоволенні апеляційних скарг.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги слід задовольнити, а рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не було вжито всіх дій, наданих йому в межах повноважень Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, щодо перевірки необхідних і обов'язкових умов, за яких може бути вчинено виконавчий напис нотаріуса, а саме - підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, а також що з дня виникнення права вимоги минуло не більше одного року.

Але з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженої постановою КМ України від 29.06.1999 року № 1172, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються:

а) оригінал кредитного договору;

б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи вказані документи були надані нотаріусу для вчинення нотаріальної дії (а.с. 70 -126).

Відповідно до правової позиції щодо того яким чином підтверджується безспірність заборгованості висловлена Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 року у справі №6-158цс15, з якої вбачається, що безспірність заборгованості підтверджують виключно документи, передбачені Переліком (постанова КМУ від 29.06.1999 року № 1172), нотаріус лише перевіряє наявність цих документів, а не вирішує спір між стягувачем та боржником. А відтак, нотаріус не тільки не зобов'язаний, а взагалі не має повноважень встановлювати та перевіряти наявність заборгованості з наданих стягувачем документів, в тому числі наданої виписки по рахунку боржника.

Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів.

А тому висновки суду про те, що нотаріус зобов'язаний при наявності вищевказаних, передбачених законодавством документів, додатково пересвідчитись у наявності усіх необхідних умов для вчинення нотаріальної дії, в тому числі і відкласти вчинення нотаріальної дії для перевірки відповідності наданих заявником документів та перевірки відсутності зацікавлених осіб заперечень проти вчинення цієї дії, не відповідають зазначеним положенням законодавства, а відтак прийняте судом рішення всупереч вказаних вище матеріальних норм.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 50 Закону «Про нотаріат» право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Посилаючись на вказану норму закону, позивач звернувся до суду з позовом. Але фактично зміст позовної заяви свідчить про оспорювання позивачем суми та факту заборгованості перед компанією за відсотками по кредитному договору.

У п. 16 Постанови Пленуму ВССУ N 3 від 01 березня 2013 року "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ" зазначено: "Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, а також нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ч. 2 ст. 50 Закону N 3425-XII). Спори між боржниками і стягувачами, а також спори за позовами інших осіб, прав та інтересів яких стосуються нотаріальні дії чи акт, у тому числі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, про повернення стягнутого за виконавчим написом вирішуються судом у порядку цивільного судочинства за позовами боржників або зазначених осіб до стягувачів, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа. За правилами цивільного судочинства як спір про право в позовному провадженні розглядаються позови про оскарження дій нотаріуса щодо вчинення виконавчого напису, коли йдеться виключно про порушення нотаріусом правил вчинення відповідної нотаріальної дії і при цьому позивачем не порушується питання про захист права відповідно до положень цивільного законодавства".

У разі вчинення виконавчого напису за відсутності доказів, які б підтверджували факт безспірної заборгованості, такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню.

При цьому для суду не є важливим який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги. (Лист, Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, "Про судову практику розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні).

Отже, справи за спорами щодо оскарження вчинених нотаріусами виконавчих написів (про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса) мають розглядатися судами за позовами боржників до стягувачів.

Відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Інакше кажучи, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача. Рішення у таких справах фактично жодним чином не впливають на нотаріусів.

Пред'явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, розглянутий судом першої інстанції позов, є за своєю цивільно- процесуальною природою позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки позивачем заперечується наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому напису і за період, який вказаний у виконавчому напису.

Захист порушеного права за таких обставин, мав би здійснюватися судом в позовному порядку за позовом про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Тобто в даному випадку обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права (шляхом визнання протиправними дій нотаріуса) не має такого необхідного і передбаченого цивільним законодавством правового наслідку, як захищене судом порушене право позивача. Оскільки при задоволенні позову і визнання дій нотаріуса протиправними, чинність виконавчого напису не припиняється і він підлягає виконанню до того часу, поки не буде виконаний, або визнаний судом таким, що не підлягає виконанню.

Як свідчать матеріали справи та пояснення представників сторін в судовому засіданні апеляційного суду позивач звернувся до господарського суду з позовом до компанії про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню (а.с. 159-160).

Таким чином судом при розгляді спору були невірно застосовані норми процесуального права.

Виходячи з наведеного, положень п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Руслана Володимировича та третьої особи - компанії «Sandypool Limited» задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Морський спеціалізований порт Ніка-Тера» до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Нікітіна Руслана Володимировича, третя особа компанія «Sandypool Limited», про визнання дій нотаріуса протиправними відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: