АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у суді першої інстанції: Остапчук Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Білич І.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати по розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі

головуючого: судді Білич І.М

суддів Борисовій О.В., Гаращенко Д.Р.

при секретарі Абдуллаєвій Е.В., Горбачовій І.В.

за участю: позивача ОСОБА_3

представника позивача ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5

представників відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу.

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та відповідачем погіршились сімейні відносини, з грудня 2014 року вони не підтримують шлюбних стосунків. Вважала, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. А відтак, просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 було задоволено.

Шлюб зареєстрований 14 грудня 2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1933, розірвано.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду представник відповідача подав апеляційну скаргу, де ставив питання про його скасування та постановлення нового про відмову у задоволенні заявлених вимог позивача. Вказуючи при цьому на незаконність рішення суду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи.

Відповідач та його представники підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити.

Позивач та її представник апеляційну скаргу не визнали вказуючи на її безпідставність та необґрунтованість.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, вислухавши пояснення осіб що з'явилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так судом при розгляді справи було встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.12.2012 року, і мають сина ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження.

Задовольняючи вимоги позивача, суд першої інстанції вказував, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер. Враховуючи те, що позивач наполягала на розірванні шлюбу суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. А, так як, в ході розгляду справи було встановлено, що сторони тривалий час не проживають однією сім'єю, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільне господарство, то суд вважав, вимоги позивача доведеними та такими, що підлягають задоволенню.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Звертаючись до суду зі скаргою апелянт зазначав, що судом першої інстанції було ухвалено рішення за відсутності відповідача. Між тим, не було досліджено обставини поважності причин неявки відповідача у судове засідання, та його бажання брати особисту участь у розгляді даної справи, повно та всебічно не з'ясовані фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, не враховано також наявність малолітньої дитини, не забезпечено участі у судовому засіданні обох сторін, не з'ясована наявність наміру відповідача та можливості примирення подружжя, не вжито заходів до примирення подружжя.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на нормах діючого законодавства, матеріалах справи та постановленому судовому рішенні.

Як вбачається із матеріалів справи, за час перебування позовної заяви на розгляді у суді першої інстанції справа призначалася до розгляду судом першої інстанції неодноразово. Тричі підставами для відкладення розгляду справи були заяви представників відповідача про відкладення у зв'язку з бажанням самого відповідача прийняти участь у судовому засіданні. ( а.с. 29 - 30, 37 -38, 41 ). Отже, підстав вважати, що судом першої інстанції порушувалися права сторони у справі нема.

При цьому, слід відзначити, що сам відповідач за час перебування справи на розгляді у суді першої інстанції ( березень - липень 2015 року) не висловлював свою позицію щодо поданого позову шляхом подачі заперечень, заяв, клопотань, тощо.

Питання щодо примирення сторін також було предметом судового дослідження ( а.с. 60 -62).

Апелянт вказуючи не те, що судом першої інстанції не було взято до уваги та проігноровано його бажання щодо надання строку для примирення, будь - яких доказів у розумінні ст. 60 ЦПК України, на підтвердження дій, які б свідчили про його бажання примиритися та відновити сімейні стосунки не надав.

Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересах їх дітей, що мають істотне значення.

А відтак, висновки суду щодо розірвання шлюбу є такими, що узгоджуються з матеріалами справи та положенням діючого законодавства.

Позивач у суді апеляційної інстанції підтвердила своє категоричне небажання щодо подальшого підтримання шлюбних відносин з відповідачем. Вказуючи при цьому на своє бажання створити нову сімю, враховуючи що вона вже тривалий час фактично проживає з іншим чоловіком. Неповнолітня дитина на час постановлення рішення суду проживала разом з нею. Питання розподілу майна вже є предметом судового розгляду за зверненням відповідача.

Враховуючи те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, і примус до шлюбу не допускається, на думку колегії суддів підстав для скасування рішення суду з доводів викладених у апеляційній скарзі нема.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 - ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення. Може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: