Справа № 204/3985/15-ц
Провадження № 2/204/1835/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Токар Н.В.,

при секретарі Гусєвій В.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати ОСОБА_3, таким, що втратив право користування квартирою №118 в будинку №164 по вул.Робоча у м.Дніпропетровську.

В обґрунтування позову позивач вказала на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24.12.2008 року. Відповідач ОСОБА_3 був чоловіком її доньки ОСОБА_4. З березня 2014 року відповідач в спірній квартирі не проживає, особистих речей в квартирі не має. Цей факт підтверджується актом КП «ЖИЛСЕРВІС-1» про непроживання ОСОБА_3 в спірній квартирі від 09 червня 2015 року. Оскільки відповідач зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, на нього нараховують платежі за воду, електроенергію, каналізацію та інші комунальні послуги, які позивач сплачує самостійно, у звязку з чим, остання змушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою.

У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомив.Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним.

Як вбачається з свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 24 грудня 2008 року,ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 (арк.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядженням своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається з відповіді адресно-довідкового сектору ВГІРФО ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області, ОСОБА_3 значиться зареєстрованим за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 (арк.с.24).

Як вбачається закту КП «ЖИЛСЕРВІС-1» від 09.06.2015 року, ОСОБА_3 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 з березня 2014 року по теперішній час, його особистих речей в квартирі не має (арк.с.12).

Зазначені обставини підтвердили свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, допитані в судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками, даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання обєктивно підтверджуються зібраними у справі доказами.

Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, довела за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені нею обставини того, що у квартирі АДРЕСА_1, відповідач не проживає, а лише зареєстрований в ній.

Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі.

Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням.

Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 386, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №118 в будинку №164 по вул.Робоча у м.Дніпропетровську.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 (іден. номер НОМЕР_1) судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.В. Токар