Справа 206/4373/15-ц
Провадження 2/206/1199/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

"19" жовтня 2015 р. Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Колісник В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, про стягнення заборгованості,

встановив:

11 серпня 2015р. представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Самарського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що 26.03.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №DNL0GA, відповідно до якого відповідачу був наданий кредит у розмірі 84780.00 доларів США строком до 26.03.2018р, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості. Прийняті на себе зобовязання відповідач не виконував, внаслідок чого станом на 22.05.2015р. утворилась заборгованість у розмірі 136254,48 доларів США.

В забезпечення виконання зобов'язання за договором №DNL0GA між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, згідно якого останній поручився перед позивачем за виконання зобов'язання за кредитним договором ОСОБА_1

На підставі викладеного позивач просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість за кредитним договором №DNL0GA від 26.03.2008 року у розмірі 136254,48 долари США, що за курсом 20,67 відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.05.2015р. складає 2816380,05грн. та судовий збір у розмірі 3654,00грн. (а.с.2-3).

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позові та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома. У справі є достатньо доказів для її вирішення, що у сукупності із вказаними вище обставинами дає суду підстави для застосування положень ч. 4 ст. 169, ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали, суд дійшов висновку, що позовну заяву необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

В силу п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори й інші правочини.

Згідно ст. 1050 та ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що 26.03.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNL0GA, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 84780,00 доларів США на наступні цілі: 75600,00 дол. США на споживчі цілі, 9180,00 дол. США на сплату страхових платежів, строком до 26.03.2018р. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% річних на суму залишку заборгованості. Щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку кошти (щомісячний платіж) у сумі 1113,38 доларів США (а.с.12-15).

Відповідно до п.8.3 договору забезпеченням виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором виступає іпотека будинку загальною площею 102,80кв.м, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Окська, будинок 12а.

У відповідності до пункту 8.9. кредитного договору невід'ємними додатками договору є: додаток №1 детальний опис загальної вартості кредиту, додаток №2 графік погашення кредиту за кредитним договором.

Згідно додатку № 1 до кредитного договору № DNL0GA від 26.03.2008р. страхування майна щорічно 0,50% від вартості нерухомості 2727,00грн., дсобисте страхування щорічно 0,50% від суми кредиту 1908,00грн. (а.с.15).

З ордеру-розпорядження на видачу кредиту від 26 березня 2008 року вбачається, що ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 75600,00 дол. США (а.с.20).

16 серпня 2012 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду до кредитного договору № DNL0GA від 26.03.2008 року, згідно якої суму заборгованості, що виникла в період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї додаткової угоди зменшено на 20943,33 дол. США, а саме відсотки у розмірі 0 дол. США, комісія у розмірі 0 дол. США, пеня у розмірі 20943,33 дол. США. У разі порушення позичальником будь-якого з зобов'язань, передбачених в графіку погашення кредиту понад 31 день позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20943,33 дол. США (а.с.17-19).

Відповідно до п.3 додаткової угоди п. 8.1 кредитного договору викладено: банк зобов'язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу банку на строк з 26.03.2008р. по 26.03.2028р. включно, у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 100253,08 дол. США на наступні цілі: 75600,00 дол. США, а також у розмірі 24653,08 дол. США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредиту відсотків починаючи з 16.08.2012р. у розмірі 10%. Щомісяця в період сплати починаючи з 16.08.2012р. щомісячний платіж у сумі 1080,56 дол. США.

26.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір поруки № DNL0GA, згідно якого останній поручився за виконання зобов'язання ОСОБА_1 за кредитним договором від 26.03.2008р. № DNL0GA (а.с.21).

Відповідно до п. 2, п. 4 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов'язань за кредитним договором в тому розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. У випадку невиконання боржником зобов'язань за кредитним договором боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

10.06.2015р. банк направляв відповідачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 досудову вимогу про погашення заборгованості (а.с.8-11).

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № DNL0GA ОСОБА_1 станом на 22.05.2015 рік має заборгованість у розмірі 136254,48 долари США, яка складається з: 85091,43 доларів США заборгованості за кредитом, 14722,89 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 606,24 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 29334,09 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, а також штрафи відповідно договору 12,09 дол. США - штраф (фіксована частина), 6487,73 дол. США - штраф (процентна складова) (а.с.4-7).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обовязку. Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

В силу ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України умовами кредитного договору є обовязок кредитодавця надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 1 ст. 1055 ЦК України, кредитний договір укладається в письмовій формі.

За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Частиною 1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Даючи правову оцінку дослідженим в судовому засіданні доказам, суд доходить висновку, що в дійсності у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість по сплаті кредиту, відповідачі не виконали прийняті на себе відповідно до договору зобовязання, що і послугувало підставою для звернення позивача до суду із цим позовом.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 212 ЦПК України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов кредитного договору свої зобовязання по поверненню кредитних коштів та сплати відсотків за користування ними не виконав, у звязку з чим у банка виникло право вимагати повернення кредиту та стягнення заборгованості у примусовому порядку з боржника та поручителя, з урахуванням викладеного суд вважає звернення позивача з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором цілком обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин.

Разом з тим, позивач зокрема просить суд стягнути із відповідачів 12,09 дол. США та 6487,73 дол. США в якості штрафів за неналежне виконання зобовязання, заявляючи при цьому вимоги і про стягнення пені.

Змістом ст. 549 Цивільного кодексу України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Оскільки штраф і пеня є видами неустойки, а тому їх одночасне застосування є подвійним притягненням до відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, що суперечить ч. 1 ст. 61 Конституції України.

У звязку з такими обставинами, вимоги позивача в частині стягнення штрафів задоволенню не підлягають.

Крім того, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути сплачений судовий збір на користь позивача.

Відповідно до п. 14 Постанови пленуму ВСУ від 18.12.2009 за № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

При цьому суд виходить з курсу НБУ станом на день ухвалення рішення 19.10.2015р. 21,29 гривні за один долар США, отже у еквіваленті національної валюти України заборгованість складатиме за сумою кредиту (85091,43 дол. США + 14722,89 дол. США + 606,24 дол. США + 29334,09 дол. США) Х 21,29 = 129754,65 дол. США Х 21,29 = 2762476,50 (грн.)

Також згідно ст. 88 ЦПК України на користь позивача слід стягнути судовий збір.

Керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 549-551, 610, 611, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 48, 10, 11, 18, 5760, 88, 169, 208, 209, 212215, 218, 224-225 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ін. НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором № DNL0GA від 26.03.2008 року, що утворилася станом на 22.05.2015р., яка складається з: 85091,43 долара США заборгованості за кредитом, 14722,89 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом, 606,24 доларів США - заборгованість по комісії за користування кредитом, 29334,09 доларів США - пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, загалом у розмірі 129754,65 долара США, що в еквіваленті за курсом НБУ 21,29 гривні за 1 долар США на день ухвалення рішення дорівнює 2762476,50 (два мільйони сімсот шістдесят дві тисячі чотириста сімдесят шість ) гривням 50 копійкам.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, (і.н. НОМЕР_1) та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, (ін. НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3654,00грн., з кожного по 1827,00грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафів відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська позивачем - протягом десяти днів з дня його проголошення, відповідачем у разі відмови в перегляді заочного рішення.

Суддя А.О. Сухоруков