Справа № 22-ц-6173/11 Головуючий у І інстанції Гумбатов В.А.
Категорія 26 22.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Воробйової Н.С.,

суддів: Семенцова Ю.В., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 4 вересня 2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, .відповідно до якого він (позивач) передав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 132 000 доларів США. Вказані кошти відповідач зобов'язувався повернути до 1 лютого 2010 року. Договором від 1 лютого 2010 року було внесено зміни до договору позики, а саме термін дії договору було продовжено до 15 вересня 2010 року та встановлено загальну суму позики в розмірі 150 000 доларів США. Взяті на себе зобов'язання відповідач не виконав, позику не повернув. Тому просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики в розмірі 1 287 399 грн. 68 коп., в тому числі: 1 194 360 грн. - суму боргу за договором позики; 19 825 грн. 41 коп. - 3 % річних від простроченої суми боргу; 73 214 грн. 27 коп. - суму інфляційних втрат за час прострочення.

Заочним рішенням Бородянського районного суду Київської області від 29 липня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3: 1 194 360 грн. боргу за договором позики; 19 825 грн. 41 коп. - 3 % річних від простроченої суми боргу; 73 214 грн. 27 коп. інфляційних втрат за час прострочення.

Ухвалою Бородянського районного суду Київської області від 28 вересня 2011 року відмовлено ОСОБА_2 в задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.

Не погоджуючись із заочним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду від 29 липня 2011 року та ухвалити нове рішення відповідно до обставин справи, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що 4 вересня 2009 року в м. Києві між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 в борг грошові кошти в сумі 132 000 доларів США. Строк повернення боргу було встановлено до 1 лютого 2010 року. Як вбачається з копії доповнення до договору позики від 4 вересня 2009 року, термін дії договору позики від 4 вересня 2009 року було продовжено до 15 вересня 2010 року та загальна сума позики складає 150 000 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, зокрема, виходив з того, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та правомірно стягнув з відповідача 1 194 360 грн. боргу за договором позики; 3 % річних від простроченої суми боргу в розмірі 19 825 грн. 41 коп. за несвоєчасне виконання умов договору. Висновки суду в цій частині узгоджуються з вимогами ст. ст. 625, 1049 ЦК України

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції помилково застосував для встановлених правовідносин норму ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення.

Індекс інфляції ( індекс споживчих цін ) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті - гривні, тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначено договором у гривні.

Крім того, офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, визначення в договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних із знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.

Проте суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 231, 214 ЦПК України вищезазначене не врахував, належним чином не визначився з характером спірних правовідносин та встановивши, що позика надавалась у доларах США, а не в національній валюті України, і при перерахунку боргу в іноземній валюті на національну був врахований офіційний курс долара США до гривні, установлений Національним банком України на день ухвалення рішення суду, не звернув уваги на те, що при вирішенні питання про повернення боргу, взятого в доларах США, не може враховуватися індекс інфляції, який встановлено відносно гривні, а не іноземної валюти.

Оскільки суд першої інстанції помилково застосував для встановлених правовідносин норму ч. 2 ст. 625 ЦК України в частині стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за час прострочення, тому рішення в частині стягнення 73 214 грн. 27 коп. інфляційних втрат за час прострочення слід скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Посилання в а апеляційній скарзі на повернення відповідачем частини боргу є безпідставними, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи, а інші доводи не спростовують висновки суду першої інстанції та не ґрунтуються на вимогах закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 29 липня 2011 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми інфляційних втрат за час прострочення в розмірі 73 214 грн. 27 коп. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позовних вимог в цій частині.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішення апеляційного суду.

Головуючий

Судді