Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/2418/14-ц Головуючий у 1-й інст. Невмержицький І. М.
Категорія 23 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.

суддів Галацевич О.М., Широкової Л.В.

з участю секретаря

судового засідання Григоровича А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» до ОСОБА_2 про розірвання договорів оренди транспортних засобів та стягнення їх вартості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року, -

встановила:

У грудні 2014 року сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Нива» ( далі СТОВ «Нива») звернулось з позовом до суду та просило розірвати договори оренди автомобіля та напівпричіпа, які були укладені між товариством та відповідачем 02 січня 2009 року, а також стягнути із ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість по орендній платі, пеню та інфляційну складову, на загальну суму 6220 грн. 35 коп.

16 березня 2015 року позивач змінив позовні вимоги і просив суд стягнути із відповідача вартість зазначених транспортних засобів, яка складає 97069 грн. та понесені судові витрати у розмірі 1214, 29 грн.

В обґрунтування позовних вимог товариство зазначало, що між СТОВ «Нива» та відповідачем ОСОБА_2 були укладені Договори оренди автомобіля «КАМАЗ» та напівпричепа до нього «ОДАЗ 9370». Відповідачу зазначені транспортні засоби були передані згідно Акту прийому-передачі. Відповідно до умов договорів ОСОБА_2, як орендар, зобов'язався забезпечити схоронність орендованого майна, сплату орендної плати, однак свої зобов'язання не виконав. На час розгляду справи місце знаходження транспортних засобів невідоме.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено. Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, де просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову СТОВ «Нива» відмовити.

Посилається на те, що при ухваленні рішення судом першої інстанції були порушені норми матеріального і процесуального права, висновки суду суперечать встановленим обставинам справи.

Зокрема, в пункті 6.3 договорів передбачено послідуючий викуп предметів оренди, зазначена оціночна вартість автомобіля і напвівпричепа. Однак, товариство не вчинило, як продавець, жодної дії направленої на укладення договору купівлі-продажу вказаних транспортних засобів. Оцінка вартості автомобіля та напівпричепа проведена за їх відсутності, з порушенням порядку призначення та проведення експертизи. Крім того, позивач пропустив строк позовної давності звернення до суду. У зв'язку з цим відповідач подав відповідну заяву, яку суд не взяв до уваги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

Судом встановлено, що 02 січня 2009 року між позивачем в особі директора СТОВ «Нива» Осики М.П. та ОСОБА_2 були укладені Договори оренди транспортних засобів, які згідно даних МРЕВ ДАІ Радомишльського району Житомирської області належать на праві власності СТОВ «Нива», а саме:

- автомобіля «КАМАЗ 5410», державний реєстраційний номер НОМЕР_4, 1981 року випуску, червоного кольору;

- напівпричепа «ОДАЗ 9370», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 для перевозки вантажів. Термін оренди 11 місяців, зі сплатою орендної плати за два транспортні засоби - 150,00 грн. щомісяця.

Умовами вказаних правочинів, зокрема п.6.1.1. передбачено, що орендар використовує майно згідно Умов Договору та загальних правил цивільного законодавства (а.с.6, 7).

Згідно із ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Відповідно до ч. 1 ст. 798 ЦК України предметом договору найму транспортного засобу можуть бути повітряні, морські, річкові, судна, а також наземні самохідні транспортні засоби тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ч. 3 ст. 640 ЦК України договір, який підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Згідно ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 216 ЦК України передбачає, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Суд першої інстанції на цю обставину уваги не звернув.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що товариство згідно умов договорів оренди, як власник майна, повинно було укласти з ним послідуючий договір купівлі продажу даних транспортних засобів, однак жодних дій не вчинило. До суду позивач звернувся із пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними, оскільки вказані правочини є недійсними (нікчемними) і не створюють юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю.

У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування (ч.1 ст. 216 ЦК України).

Заява сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» про зміну позовних вимог не містить вимоги щодо повернення вказаних транспортних засобів(а.с. 86).

Проте, суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи (ч.5 ст. 216 ЦПК України).

Ухвалюючи рішення про стягнення із відповідача на користь позивача вартості даних транспортних засобів, суд першої інстанції не врахував ці положення матеріального закону, а також того, що доказів знищення автомобіля та напівпричіпа немає, а відсутність відомостей щодо їх місця знаходження, не позбавляє обов'язку ОСОБА_2 повернути вказані транспортні засоби позивачу, оскільки факт їх передачі відповідачу підтверджується матеріалами справи і не оспорюється сторонами.

Доводи апелянта щодо невірного встановлення вартості транспортних засобів, є безпідставними, оскільки оцінка вартості автомобіля та напівпричіпа проведена фахівцем оціночної діяльності, що підтверджується Сертифікатом субєкта оціночної діяльності № 15535/13 від 05.11.2013 року, Сертифікатом оцінювача від 28.03.2001 року № ЕО-109, свідоцтвом про реєстрацію в Державному реєстрі оцінювачів, видане ФДМУ від 14.07.2005 року, у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України від 24.11.2003 року за № 1074/8395 (а.с. 71-73, 83-85).

Після роз'яснення судом права подання клопотання про проведення судової експертизи, як у суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, сторонами такі не заявлені, а інших доказів в спростування висновків про оцінку рухомого майна від 04 лютого 2015 року (а.с. 63-70, 74-83) відповідачем не надано і такі не встановлені в судовому засіданні.

У відповідності до положень ст. 309 ЦПК України, неправильне застосування норм матеріального права, є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування судового рішення і ухвалення нового, за яким позовні вимоги сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» підлягають частковому задоволенню. ОСОБА_2 повинен повернути позивачу вказані транспортні засоби, а у разі неможливості такого повернення, - відшкодувати вартість даного рухомого майна.

Згідно ст. 88 ЦПК України на користь товариства підлягають стягненню із відповідача всі документально підтверджені судові витрати, які складають 124 грн. 29 коп. (а.с.1, 87).

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 09 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове.

Зобов'язати ОСОБА_2 повернути сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Нива» (юридична адреса: 12201, Україна, Житомирська область м. Радомишль, вул. Міськради, 46/54, ідент. код. 03744327, п/р 1074, МФО 371278 у Радомишльському ТВБВ № 10005/01 філії Житомирського обласного управління ВАТ «Державний ощадний банк України») автомобіль «КАМАЗ 5410», реєстраційний номер НОМЕР_2, шасі № НОМЕР_3, 1981 року випуску та напівпричіп «ОДАЗ 9370», реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_5, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Нива» вартість даних транспортних засобів в сумі 97069 грн.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Нива» 1214 грн. 29 коп. судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: