Провадження № 2/161/5011/15
У Х В А Л А

22 жовтня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Присяжнюк Л. М.,

з участю секретаря Лукашевич І.П.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду заяву про забезпечення позову ОСОБА_1 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - реєстраційна служба Луцького міського управління юстиції Волинської області про визнання недійсним свідоцтва про право власності,-

ВСТАНОВИВ:

20.10.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання недійсним свідоцтва про право власності.. Одночасно ОСОБА_1М, звернулася до суду із заявою про забезпечення позову На обгрунутвання заяви зазначає, що позичальник ОСОБА_2 у протипарвний спосіб оформив на свою імя право власності на квартиру в м. Луцьку по вул. Потапова, 10а/6. Вважає, що існує висока імовірність того, що відповідач ОСОБА_2 вчинятиме дії по відчуженню спірної квартири, так як виступав представником дружини у іншому судовому процесі, в якому остання намагалася довести безпідставність проживання у спірній квартирі ОСОБА_1 Окрім того, по завершенню судового процесу, відповідач оформив право власності на вищевказану квартиру, що свідчить про його недобросовісність та в майбутньому може вчиняти дії щодо відчуження квартири. Просить накласти арешт на належне на праві власності ОСОБА_2 нерухоме майно, а саме: на квартиру №6, що знаходиться у житловому будинку № 10а в м. Луьку по вул. Потапова, загальною площею 76,3 кв.м.; заборонити ОСОБА_2 та будь-яким іншим особам за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження нерухомим майном, а саме: квартирою №6, що знаходиться у житловому будинку № 10а в м. Луьку по вул. Потапова, загальною площею 76,3 кв.м.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч. 2 ст. 151 ЦПК України).

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» установлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Дослідивши матеріали поданої заяви, суд прийшов до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню частково з врахуванням наступного.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, між МП «Турія» та позивачем було укладено договір про дольову участь (інвестування) у будівництві від 07.11.2002 року, відповідно до умов якого підприємство зобовязалося побудувати з власних матеріалів, а також матеріалів придбаних за власні кошти позивача житло, а саме: одну 3-кімнатну квартиру № 6 на 3-му поверсі, загальною площе. 78 кв. у житловому будинку по вул. Потапова, 10а у м. Луцьку, а позивач зобовязалася вчасно та умовах договору вносити обумовлену плату, необхідну для придбання будівельних матеріалів та виконання будівельно-монтажних робіт, за внесені нею кошти будувалася обумовлена договором квартира (а.с.12). Належне виконання умов договору інвестування з боку позивача підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 07.11.2002 року. Із пояснень позивача вбачається, що у вищевказаній квартирі остання проживає на протязі семи років, та не могла оформити права власності на квартиру у звязку із наявним конфліктом між відповідачем та МП «Турія».

Водночас, відповідач ОСОБА_2 08 вересня 2015 року оформив право власності на вищевказану квартиру, що вбачається із копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.7).

Враховуючи, що між сторонами існує спір щодо права власності на квартиру №6, що знаходиться у житловому будинку № 10а в м. Луьку по вул. Потапова, загальною площею 76,3 кв.м., у судовому порядку вирішувалося питання, що звільнення позивачем вказаного приміщення, суд вважає, що заяву слід задовольнити частково. В той же час, суд вважає, що заявником не обґрунтовано необхідності застосування накладення арешту та неможливість застосування інших видів забезпечення позову, та не надано суду доказів, які свідчать про співмірність заявлених вимог із видом забезпечення.

Однак враховуючи, що дії відповідача можуть призвести у майбутньому до того, що виконання рішення суду може бути утрудненим або взагалі неможливим, суд приходить до висновку про можливість накладення заборони відповідачу та іншим третім особам за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження нерухомим майном, а саме: квартирою №6, що знаходиться у житловому будинку № 10а в м. Луьку по вул. Потапова, загальною площею 76,3 кв.м.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209-210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву про забезпечення позову задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_2 та іншим третім особам за його дорученням вчиняти дії щодо відчуження або розпорядження нерухомим майном, а саме: квартирою №6, що знаходиться у житловому будинку № 10а в м. Луьку по вул. Потапова, загальною площею 76,3 кв.м.

Копію ухвали до негайного виконання направити у відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції (43000, вул. Винниченка, 27а, м. Луцьк).

Про результати виконання ухвали повідомити Луцький міськрайонний суд Волинської області.

У задоволенні вимог про накладення арешту відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги в пятиденний строк з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Луцького міськрайонного суду Присяжнюк Л.М.