Справа № 265/3262/15-ц
Провадження № 2/265/1585/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 вересня 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В. В.,

при секретарі Ждановій І.О.

за участю представника - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2015 року позивачі звернулися до Маріупольської міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивачка посилалася на ті обставини, що 18 червня 2000 року померла ОСОБА_6. Все своє майно у вигляді квартири АДРЕСА_1 вона заповіла сестрі ОСОБА_7, яка на день відкриття спадщини була зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак не встигла до кінця оформити свої спадкові права оскільки померла 13 квітня 2001 року. Доньки померлої ОСОБА_7 - ОСОБА_3 та ОСОБА_5 прийняли спадщину після її смерті звернувшись до нотаріальної контори з відповідними заявами. В свою чергу ОСОБА_3 будучи особою, яка прийняла спадщину фактично вступила в її управління надавши квартиру своїй доньці ОСОБА_4 для проживання в ній. Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року спадщина на квартиру АДРЕСА_1 була визнана відумерлою, у звязку з відсутністю спадкоємців після смерті ОСОБА_6 Однак позивачі не погоджуються із зазначеним висновком, оскільки під час видання свідоцтва про смерть в написанні прізвища померлої було зроблено помилку. Замість прізвища померлої ОСОБА_6 було написано ОСОБА_8. Спадкоємці зверталися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_8. Просить суд встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_9, Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_9. Внести зміни в свідоцтво про смерть ОСОБА_10 а саме змінити написання прізвища з ОСОБА_8 на ОСОБА_10. Внести зміни в спадкову справу ОСОБА_8Т, в спадковому реєстрі, а саме змінити написання прізвища померлої з ОСОБА_8 на ОСОБА_10.

Допитана в судовому засіданні позивачка ОСОБА_4 повністю підтримала позовні вимоги, та просить суд їх задовольнити.

Позивачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася.

Представник позивача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_1, який діє нп підставі договору та довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та пояснив, що всі непорозуміння виникли у звязку з неправильним написанням прізвища померлої а тому просить суд внести зміни в свідоцтво про смерть ОСОБА_10 а саме змінити написання прізвища з ОСОБА_8 на ОСОБА_10. І після цього встановити факт прийняття спадщини.

Представник відповідача ОСОБА_2 діюча на підставі довіреності заперечувала проти задоволення позову, оскільки до позовної заяви не додано оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_6 , що ставить під сумнів взагалі існування оригіналу свідоцтва про смерть ОСОБА_8 Також заявлені позовні вимоги в інтересах ОСОБА_7Т, та ОСОБА_11 які не надавали повноважень представнику ОСОБА_3 адвокату ОСОБА_1 представляти їх інтереси в суді, при цьому ОСОБА_11 є відповідачем по справі. Оскільки ОСОБА_7 була членом родини ОСОБА_3 та постійно проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2, то вона не могла прийняти спадщину після померлої ОСОБА_6Т, ні фактично ні юридично, а тому спірна квартира не могла бути включена до спадкової маси після смерті ОСОБА_7 Просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Представник третьої особи Четвертої Маріупольської нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність.

Представник третьої особи Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, надав суду заяву с проханням розглядати справу у його відсутність, з урахуванням письмових пояснень. Згідно письмових пояснень, 21 червня 2000 року до Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів Цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції звернулася ОСОБА_3 з питань державної реєстрації смерті громадянки ОСОБА_6 Було складено відповідний актовий запис про смерть № 924 від 21 червня 2000 року на імя ОСОБА_6, який 9 жовтня 2012 року було внесено до Державного реєстру актів цивільного стану громадян № 2. Місце проживання померлої: АДРЕСА_2. Реєстрація смерті ОСОБА_6 проведена на підставі паспорту та остаточного лікарського свідоцтва про смерть, відомості щодо прізвища померлої ОСОБА_6 в актовий запис внесені відповідно до предявлених заявником документів, а тому помилок в актовому записі про смерть ОСОБА_6 працівниками відділу допущено не було.

Заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть № 437486, виданого Орджонікідзевським відділом реєстрації актів громадського стану міста Маріуполя Донецької області від 21 червня 2000 року, ОСОБА_8 померла 18 червня 2000 року, про що було зроблено відповідний актовий запис № 924 ( а.с.9а)

Згідно ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти , довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило подаються в оригіналі.

В судовому засіданні позивачами було визнано той факт, що існує лише копія свідоцтва про смерть ОСОБА_8, № 437486 від 21 червня 2000 року, а тому суд не може прийняти зазначену копію як належний доказ.

Згідно копії запису акту про смерть № 924 від 21 червня 2000 року, ОСОБА_6 померла 18 червня 2000 року, про що було зроблено відповідний актовий запис. ( а.с.9)

Даний документ міститься в матеріалах справи теж у вигляді ксерокопії, і не завірений належним чином, але згідно листа Орджонікідзевського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції № 1285/4.4-04-26 від 13 серпня 2015 року, підтверджується факт складання саме такого запису акту про смерть, в якому прізвище померлої зазначено як ОСОБА_6. ( а.с. 114-115).

Позивачі ОСОБА_3О, та ОСОБА_4 просять суд внести зміни в свідоцтво про смерть ОСОБА_6, а саме: змінити написання прізвища померлої на українській мові с «Гіренко» на «Гиренко».

Згідно ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Захист порушених прав та інтересів можливий кількома способами. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути:

1) визнання права;

2) визнання правочину недійсним;

3) припинення дії, яка порушує право;

4) відновлення становища, яке існувало до порушення;

5) примусове виконання обов'язку в натурі;

6) зміна правовідношення;

7) припинення правовідношення;

8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди;

9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди;

10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Таким чином, суд не може захищати порушені права та інтереси у спосіб, якій не передбачений ні законом, ні договором.

Розглядаючи позовні вимоги в частині внесення змін в свідоцтво про смерть ОСОБА_6, а саме: змінити написання прізвища померлої на українській мові с «Гіренко» на «Гиренко», приходить до висновку що це не є способом захисту порушених прав позивачів оскільки суд не може своїм рішенням заміняти функції інших державних органів, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. При цьому суд звертає увагу що в актовому записі про смерть, на підставі якого видається свідоцтво про смерть призвище померлої записано як «Гиренко».

З цих підстав не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині внесення змін в спадкову справу після смерті ОСОБА_6, а саме внесення змін в спадковий реєстр змінив написання прізвища померлої на українській мові з «Гіренко» на «Гиренко»

Однією з позовних вимог позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4В, є встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 19 листопада 2012 року, яке було залишено в силі ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 вересня 2013 року, спадщину у вигляді квартири АДРЕСА_3 що відкрилася після смерті ОСОБА_6, померлої 18 червня 2000 року було визнано відумерлою. Та визнано право власності за територіальною громадою в особі Маріупольської міської ради.

Зазначеними рішеннями було встановлено, що ОСОБА_7Т, не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 ні юридично, ні фактично, тим самим спірна квартира не могла бути включена до спадкової маси після смерті ОСОБА_7, оскільки відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 8 листопада 2012 року за № 32296938 та повідомлення Четвертої Маріупольської державної нотаріальної контори від 8 листопада 2012 року спадкова справа до майна померлої 18 червня 2000 року ОСОБА_6 відсутня.

Згідно ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарський або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вищенаведене позовні вимоги позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4В, про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_6 не підлягають задоволенню.

Також відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однією з позовних вимог позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4В, є встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7.

Суд вважає, що ці позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_5 в суд з позовними вимогами щодо встановлення факту прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7 не зверталася, завірених належним чином повноважень представляти її інтереси в суді позивачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не надавала. При цьому ОСОБА_5 є відповідачем по справі .

Щодо позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_7, яка померла 13 квітня 2001 року, суд розглядаючи зазначене питання прийшов до наступного.

Згідно свідоцтва про смерть виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції міста Маріуполя Донецької області від 17 квітня 2001 року, ОСОБА_7 померла 13 квітня 2001 року, про що 17 квітня 2001 року було зроблено відповідний актовий запис № 325. ( а.с.10)

Оскільки спадщина після померлої ОСОБА_7 відкрилася з дня її смерті, тоб то з 13 квітня 2001 року строк для прийняття спадщини сплинув до набрання чинності новим ЦК України з 1 січня 2004 року, то до спірних правовідносин в частині прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7Т, повинно бути застосовано положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 року.

Відповідно до вимог ст.548 ЦК УРСР ( 1963 року) для набуття спадщини необхідно щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Згідно за ст. 549 ЦК УРСР визнається що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до розділу VII ЦК УРСР ( 1963 року) до складу спадщини входить майно, яке на законних підставах належало спадкодавцеві.

Згідно заяви ОСОБА_3 № 43 від 31 січня 2002 року, вона звернулася 31 січня 2002 року до Другої Маріупольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої ОСОБА_7, яка померла 13 квітня 2001 року.

Згідно листа завідуючої Другої Маріупольської державної нотаріальної контори № 690/01-16 від 3 червня 2015 року, після смерті ОСОБА_7, померлої 14 квітня 2001 року було заведено спадкову справу № 501/2001. ( а.с.52) Таким чином ОСОБА_3 виконала всі дії які є необхідними для прийняття спадщини, і спору між сторонами з цього приводу не має.

Позивачка ОСОБА_3 в своїй позовній заяві стверджує що вона прийняла спадщину після померлої ОСОБА_7 у вигляді квартири АДРЕСА_1. Однак, як було встановлено, ОСОБА_7 не прийняла спадщину після смерті ОСОБА_6 ні юридично ні фактично, і спірна квартира АДРЕСА_1 не була включена до спадкової маси після смерті ОСОБА_7 а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

В судовому засіданні представником відповідача Маріупольської міської ради було заявлено клопотання про застосування до позовних вимог ОСОБА_12 та ОСОБА_4 строків позовної давності.

Оскільки позов є необґрунтованим та задоволенню не підлягає в цілому, то відсутні підстави для обговорення заяви відповідача про застосування строків позовної давності, оскільки відповідно до положень ч.ч.3,4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої просить сторона, є окремою підставою для відмови в задоволенні позову в разі його обґрунтованості. Така правова позиція наведена в абз.3 п.ІІ постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якої позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову, а у разі, якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю

На підставі ст.. 16, 267 ЦК України, ст.548, 549 ЦК УРСР ( 1963 року), керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Маріупольської міської ради, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя ______________________ Шиян В.В.