Справа пр.№2/756/1309/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2015 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання незаконними наказу про звільнення, наказу про результати службового розслідування, наказу про оголошення догани, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Державної іпотечної установи про визнання незаконними наказу про звільнення, наказу про результати службового розслідування, наказу про оголошення догани, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що з 03.07.2006 року вона працювала спочатку економістом у відділі регістру та моніторингу департаменту іпотечних активів, з 27.10.2006 року - головним економістом відділу регістру та моніторингу, з 01.02.2007 року - головним економістом відділу з кредитування та рефінансування іпотечних кредиторів департаменту іпотечних активів, з 16.05.2007 року - заступником директора департаменту - начальником відділу документального забезпечення активів Департаменту моніторингу та документообігу, з 04.02.2008 року - начальником відділу методології департаменту з управління ризиками, з 01.09.2009 року - начальником відділу по роботі з проблемними активами Департаменту моніторингу та документообігу, з 09.09.2009 року - начальником відділу по роботі з проблемними активами Департаменту контролю та супроводження операцій, а з 06.02.2012 року - головним економістом Відділу фінансування добудови житла Державної іпотечної установи.

Наказом голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Наказом в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №134-з за результатами службового розслідування до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

28.11.2014 року наказом в.о. голови Державної іпотечної установи №208-к ОСОБА_1 була звільнена з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року, за п.3 ст.40 КЗпП України.

Позивач зазначає, що з 07.05.2014 року по 30.05.2014 року вона виконувала обов'язки заступника голови комісії №800495 ОВК №218, про що нею до відділу кадрів Державної іпотечної установи була надана довідка про виконання обов'язків члена виборчої комісії з виборів Президента України, підписана Головою виборчої комісії ОВК №218 та засвідчена відбитком печатки, яку було передано особисто начальнику відділу кадрів Притулі О.В. ОСОБА_1 вказує, що з 25.05.2014 року по 30.05.2014 року вона безпосередньо була задіяна в організації виборчого процесу та передачі бюлетенів і протоколів голосування в ТВК та ОВК відповідно до вимог законодавства, проте факт виконання нею обов'язків заступника голови ДВК №800495 був використаний для її переслідування та став підставою для оголошення їй догани за відсутність на робочому місці в Державній іпотечній установі 26.05.2014 року та 27.05.2014 року, про що в.о. голови правління Державної іпотечної установи видано наказ від 12.09.2014 року №102-д.

Крім того, позивач зазначила у своїй позовній заяві, що її було звинувачено у розголошенні конфіденційної інформації, створено комісію для службового розслідування за фактом розголошення ОСОБА_1 відомостей, що становлять конфіденційну і службову інформацію та комерційну таємницю представникам юридичних, фізичних та інших осіб без письмового дозволу керівництва установи. На підставі зазначеного 28.11.2014 року в.о. голови правління Державної іпотечної установи видано наказ №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року, за п.3 ст.40 КЗпП України

ОСОБА_1 вважає своє звільнення незаконним, оскільки, у наказі голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д про оголошення ОСОБА_1 догани за порушення трудової дисципліни не вказано, яким чином вказані порушення трудової дисципліни завдали шкоди підприємству, тяжкість вчиненого проступку, не зазначено конкретних підстав для оголошення догани. Крім того, в наказі від 28.11.2014 року №208-к "Про звільнення ОСОБА_1." не вказано, які саме протиправні та винні дії вчиняла ОСОБА_1, та чому роботодавець вважає їх систематичними порушеннями, яким чином вказані порушення трудової дисципліни завдали шкоди підприємству, тяжкість вчиненого проступку.

Також позивач зазначила, що про участь ОСОБА_1 у виборах та відсутність її на робочому місці 25.05.2014 року та 26.05.2014 року роботодавцю було відомо ще 22.05.2014 року, а про відсутність на роботі 27.05.2014 року у зв'язку з неможливістю здати протоколи та іншу документацію ОСОБА_1 повідомила керівництво по телефону 26.05.2014 року та 27.05.2014 року. Також останньою була роздрукована та, підписана та надана заява про звільнення її від трудових обов'язків і надання їй вихідного дня 26.05.2014 року у зв'язку з прийняттям участі у виборах. Дану заяву було підписано у начальника Відділу фінансування добудови житла та заступником голови правління Державної іпотечної установи, а потім передано таку заяву до відділу кадрів.

Окрім цього, ОСОБА_1 вказує, що незаконним є також наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №134-з про застосування до неї дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення за розголошення конфіденційних відомостей, оскільки інформація, що міститься у наданих її представником документах, не може вважатися конфіденційною. Крім того, дана інформація, як зазначено в позовній заяві, надавалась саме представником позивача, а не самою ОСОБА_1

З цих підстав позивач просила суд визнати незаконним наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла, поновити її на роботі з 28.11.2014 року, визнати незаконним наказ голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д про оголошення догани ОСОБА_1, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди у розмірі 100000,00 грн.

У ході розгляду справи позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила суд визнати незаконним наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла, визнати незаконним наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №134-з за результатами службового розслідування про застосування дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення, поновити її на роботі з 28.11.2014 року, зобов'язати керівника Державної іпотечної установи внести в трудову книжку ОСОБА_1 відповідний запис про визнання незаконним наказу від 28.11.2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за п.3 ст.40 КЗпП України, визнати незаконним наказ голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д про оголошення догани ОСОБА_1, стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди у розмірі 150000,00 грн.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог підтримали, просили суд позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти позову заперечувала, обґрунтовуючи це тим, що звільнення позивача було проведено правомірно. Так, представник відповідача зазначила, що Державною іпотечною установою не видавалось жодного наказу про звільнення ОСОБА_1 від виконання нею трудових (службових) обов'язків на 26.05.2014 року та 27.05.2014 року. Враховуючи те, що до ОСОБА_1 раніше було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани, наказом в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №134-з до головного економіста Відділу фінансування добудови житла ОСОБА_1 за розголошення нею конфіденційних відомостей за результатами службового розслідування було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. На підставі цього наказу було видано наказ від 28.11.2014 року №208-к "Про звільнення ОСОБА_1." за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року №525/4, за п.3 ст.40 КЗпП України. Також представник відповідача зазначила, що вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди нічим необґрунтовані.

З цих підстав представник відповідача просила суд відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 у зв'язку з його безпідставністю.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 з 03.07.2006 року вона працювала спочатку економістом у відділі регістру та моніторингу департаменту іпотечних активів, з 27.10.2006 року - головним економістом відділу регістру та моніторингу, з 01.02.2007 року - головним економістом відділу з кредитування та рефінансування іпотечних кредиторів департаменту іпотечних активів, з 16.05.2007 року - заступником директора департаменту - начальником відділу документального забезпечення активів Департаменту моніторингу та документообігу, з 04.02.2008 року - начальником відділу методології департаменту з управління ризиками, з 01.09.2009 року - начальником відділу по роботі з проблемними активами Департаменту моніторингу та документообігу, з 09.09.2009 року - начальником відділу по роботі з проблемними активами Департаменту контролю та супроводження операцій, а з 06.02.2012 року - головним економістом Відділу фінансування добудови житла Державної іпотечної установи. (т.1, а.с.196-202).

Наказом голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д ОСОБА_1 було оголошено догану за порушення трудової дисципліни (т.1, а.с.16).

Наказом в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №134-з за результатами службового розслідування до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (т.1, а.с.87).

28.11.2014 року наказом в.о. голови Державної іпотечної установи №208-к ОСОБА_1 була звільнена з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року, за п.3 ст.40 КЗпП України (т.1, а.с.15).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

П.п.22,23 Постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів" передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3,4,7,8 ст.40, п.1 ст.41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як вбачається з матеріалів справи, наказом голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д за результатами службового розслідування ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Позивач зазначила у своїй позовній заяві, що хоча в даному наказі і зазначено, що голова правління Державної іпотечної установи керувався ст.ст. 147-149 КЗпП України та п.9.3 Колективного договору, проте наказ не містить конкретних підстав для оголошення догани.

Відповідно до ст.148 КЗпП України встановлено, що дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці.

У судовому засіданні встановлено, що про факт участі ОСОБА_1 у позачергових виборах Президента України та відсутності її на робочому місці 25.05.2014 року та 26.05.2014 року роботодавцю було відомо ще 22.05.2014 року. Про відсутність ОСОБА_1 на робочому місці 27.05.2014 року у зв'язку з неможливістю здати протоколи та іншу документацію, позивач повідомила своє керівництво по телефону 26.05.2014 року та 27.05.2014 року, що, зокрема, підтверджується і показами свідка ОСОБА_3

22.05.2014 року ОСОБА_1 було роздруковано зразок заяви про звільнення її від виконання трудових обов'язків та надання їй вихідного дня 26.05.2014 року такого зразка, який використовується в Державній іпотечній установі для оформлення відпустки, звільнення від роботи тощо, у зв'язку з прийняттям участі у виборах (т.1, а.с.73). Дану заяву, підписану ОСОБА_1, було підписано у її безпосереднього начальника - ОСОБА_3 Після цього ОСОБА_1 особисто віднесла цю заяву на підпис до голови правління Державної іпотечної установи, яку він підписав. Дана заява була передана позивачем до відділу кадрів Державної іпотечної установи.

Крім того, як вказує позивач, нею було надано роботодавцю довідку про виконання обов'язків члена виборчої комісії з виборів Президента України (т.1, а.с.70).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 було призначено заступником голови дільничної виборчої комісії №800495 ОВК №218, що підтверджується копією посвідчення НОМЕР_1 від 15.05.2014 року (т.1, а.с.13).

Відповідно до Закону України "Про вибори Президента України" не передбачено обов'язку чи порядку, за яким працівники, призначені членами виборчих комісій, повинні інформувати свого роботодавця за місцем роботи про факт виконання ними обов'язків членів комісії та необхідність оформлення їх звільнення від виконання службових обов'язків за місцем постійної роботи.

Таким чином, ОСОБА_1, як член дільничної виборчої комісії, повинна була бути звільнена від виконання службових обов'язків за місцем постійної роботи на час, необхідний для здійснення обов'язків члена комісії. На членів виборчої комісії, які виконують свої обов'язки безоплатно, поширюються норми ст.119 КЗпП України щодо збереження місця роботи та середнього заробітку на період виконання обов'язків у комісії.

23.05.2014 року начальник відділу кадрів Державної іпотечної установи Притула О.В. електронною поштою надіслала ОСОБА_1 зразок довідки про виконання обов'язків члена виборчої комісії з виборів Президента України. ОСОБА_1 заповнила довідку про виконання нею обов'язків заступника голови ДВК з 07.05.2014 року по 30.05.2014 року, підписану головою ОВК, яку вона занесла 28.05.2014 року у відділ кадрів. Інших вимог до ОСОБА_1, пояснень, заперечень щодо надання підтверджуючих документів про її тимчасову відсутність на роботі за період з 07.05.2014 року по 30.05.2014 року не було.

З матеріалів справи, зокрема, з табеля обліку використання робочого часу за травень 2014 року, вбачається, що 26.05.2015 року проставлено 8 годин, як відпрацьований позивачем робочий час (т.1, а.с.85).

Таким чином, враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано порядку звільнення ОСОБА_1 від виконання нею службових обов'язків за місцем постійної роботи на час, необхідний для здійснення обов'язків члена дільничної виборчої комісії.

Як зазначає відповідач, 01.09.2014 року на адресу Державної іпотечної установи надійшов запит Прокуратури Оболонського району м. Києва №33-8014вх14, яким повідомлено, що прокуратурою опрацьовується інформація щодо стану законності і заходи щодо її забезпечення органами виконавчої влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами та органами державного контролю, в частині додержання вимог Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". Так, у запиті зазначено, що на території Оболонського району м. Києва на час проведення виборів Президента України було сформовано територіальний виборчий округ №218 та виборчі комісії, членами яких було призначено громадян України; водночас мають місце непоодинокі факти порушення членами комісій Закону України "Про засади запобігання і протидії корупції". Також прокуратурою зобов'язано відповідача надати документи щодо ОСОБА_1 Крім того, прокуратурою повідомлено, що позивач була членом виборчої комісії під час проведення 25.05.2014 року позачергових виборів Президента України.

У зв'язку з надходженням запиту прокуратури головою правління Державної іпотечної установи видано наказ від 03.09.2014 року №96-з "Про службове розслідування", яким наказано провести службове розслідування за фактом відсутності працівника ОСОБА_1 26.05.2014 року та створено комісію для проведення службового розслідування (т.1, а.с.68). За результатами службового розслідування комісією було складено висновок від 09.09.2014 року, в якому зазначено, що в ході проведення службового розслідування встановлено, що головний економіст Відділу фінансування добудови житла ОСОБА_1 в період з 26.05.2014 року по 27.05.2014 року за основним місцем роботи була відсутня. Також відповідачем вказано, що по установі не було офіційного документу, підтверджуючого законність відсутності ОСОБА_1 на робочому місці.

Враховуючи вищевказане, 12.09.2014 року головою правління Державної іпотечної установи видано наказ №102-д, яким з метою недопущення випадків порушення трудової дисципліни, які були виявлені в ході службового розслідування, проведеного на підставі наказу голови правління від 03.09.2014 року №96-з "Про службове розслідування", наказано ОСОБА_1 оголосити догану за порушення трудової дисципліни.

04.09.2014 року ОСОБА_1 було надано голові комісії щодо проведення службового розслідування, начальнику відділу безпеки, пояснювальну записку, у якій позивач вказала, що 22.05.2014 року нею було підписано заяву щодо надання вихідного дня 26.05.2014 року у зв'язку з прийняттям участі у виборах, яку підписали її безпосередній начальник ОСОБА_3, заступник голови правління Тельбізов І.Г. та ОСОБА_1 передала її у відділ кадрів (т.1, а.с.68-69). Тобто керівництво ОСОБА_1 знало про відсутність позивача на роботі 26.05.2014 року.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що наказ голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д є незаконним, а посилання відповідача на те, що про вчинення ОСОБА_1 дисциплінарного проступку стало відомо лише після надходження запиту з Прокуратури Оболонського району м. Києва, є необґрунтованим та безпідставним, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_1 повідомила свою безпосереднє керівництво по телефону про відсутність на роботі 26.05.2014 року та 27.05.2014 року, що підтверджується показами свідка ОСОБА_3, яка і є безпосереднім начальником ОСОБА_1, а також подала відповідну заяву про надання їй вихідного дня 26.05.2014 року. Таким чином, відповідачем порушено вимоги ст.148 КЗпП України та пропущено строк для притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.11.2014 року наказом в.о. голови правління Державної іпотечної установи №134-з за результатами службового розслідування за фактом розголошення конфіденційних відомостей до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення. На підставі даного наказу 28.11.2014 року наказом в.о. голови Державної іпотечної установи №208-к ОСОБА_1 була звільнена з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року, за п.3 ст.40 КЗпП України.

Відповідно до вимог п.3 ст.40 КЗпП України звільнення допускається тільки за наявності вини працівника. Принцип вини прямо закріплений у п.24 Типових правил внутрішнього трудового розпорядку, який поширюється і на звільнення як один з видів дисциплінарного стягнення (ст.247 КЗпП України). Згідно п.3 ст. 40 КЗпП України звільнення допускається лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Таким чином, для звільнення працівника за систематичне порушення трудової дисципліни необхідно, щоб працівник вчинив конкретний дисциплінарний проступок, тобто допустив невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, щоб це невиконання або неналежне виконання трудових обов'язків було протиправним та винним і носило систематичний характер, а за попередні порушення трудової дисципліни до працівника заходи дисциплінарного чи громадського стягнення з додержанням порядку їх застосування, але вони не дали позитивних наслідків і працівник знову вчинив дисциплінарний проступок. Суд у справі про звільнення повинен з'ясувати, чи передував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати його вчинення систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було надано копію висновку службового розслідування за фактом розголошення конфіденційних відомостей від 26.11.2014 року (т.1, а.с.108-112).

Як вказує у своїх запереченнях відповідач, позивачем було порушено п.3.2.9. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Державної іпотечної установи, п.3.4. Положення про конфіденційну інформацію та комерційну таємницю в Державній іпотечній установі, п.1.6. посадової інструкції головного економіста відділу фінансування добудови житла та п.23 Положення про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію в Державній іпотечній установі, затвердженого постановою правління Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року №525/4. На думку відповідача, порушення вищевказаних положень відбулося у зв'язку з тим, що позивач передала адвокату Свиридовському О.А. документи, які містили конфіденційну інформацію відповідно до нормативних актів відповідача, а саме: службову записку начальника відділу фінансування добудови житла ОСОБА_3 №8-09/321 від 03.10.2014 року стосовно преміювання працівників відділу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та витяг із штатного розпису, який додавався до наказу із зазначеними окладами працівників Державної іпотечної установи. Дані документи були додані адвокатом позивача до заяви про уточнення предмета позову у справі №757/29531/14-ц, що розглядалася Печерським районним судом м. Києва.

Відповідно до п.3.2.9. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Державної іпотечної установи працівники установи зобов'язані не розголошувати комерційну/банківську таємницю та/або конфіденційну інформацію (т.1, а.с.56-63).

П.3.4. Положення про конфіденційну інформацію та комерційну таємницю в Державній іпотечній установі передбачено, що працівникам установи забороняється передавати відомості, що становлять конфіденційну і службову інформацію та комерційну таємницю представникам юридичних, фізичних та інших осіб в тому числі для публікації їх в засобах масової інформації без письмового дозволу керівництва установи (т.1, а.с.92-98).

Згідно п.1.6. посадової інструкції головного економіста Відділу фінансування добудови житла головний економіст Відділу зобов'язаний виконувати умови трудового договору, правил внутрішнього трудового розпорядку, виконувати вимоги щодо збереження конфіденційної інформації та пожежної безпеки (т.1, а.с.89-91).

П.23 Положення про порядок обліку, зберігання і використання документів, справ, видань та інших матеріальних носіїв інформації, які містять конфіденційну інформацію в Державній іпотечній установі, затвердженого постановою правління Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року №525/4, встановлено, що забороняється виносити документи з конфіденційною інформацією за межі установи (т.1, а.с.100-104).

Враховуючи викладене, відповідач наголошує у своїх запереченнях на тому, що позивач самостійно здійснила розголошення конфіденційної інформації відповідача, що є порушенням нормативних документів Державної іпотечної установи (т.1, а.с.53), внаслідок чого наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №208-к "Про звільнення ОСОБА_1." є, на думку відповідача, законним.

Однак, як встановлено у процесі розгляду справи та вбачається з пояснень представника позивача, надання останнім документів у Печерському районному суді м. Києва не може вважатись розповсюдженням конфіденційної інформації, оскільки дані документи збиралися та надавалися представником позивача для підтвердження порушення прав ОСОБА_1 Представник позивача вказує, що він особисто збирав та надавав такі документи на підставі Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", а ОСОБА_1 взагалі не має до даного факту ніякого відношення.

Окрім цього, як стверджує представник позивача, інформація про розмір заробітної плати працівників державної установи не може бути віднесена до таємної, конфіденційної чи комерційної інформації. Зокрема, Постановою Кабінету Міністрів України від 09.08.1993 року №611 "Про перелік відомостей, що не становлять комерційної таємниці" встановлено, що комерційну таємницю не становлять: установчі документи, документи, що дозволяють займатися підприємницькою чи господарською діяльністю та її окремими видами; інформація за всіма встановленими формами державної звітності; дані, необхідні для перевірки обчислення і сплати податків та інших обов'язкових платежів; відомості про чисельність і склад працюючих, їхню заробітну плату в цілому та за професіями й посадами, а також наявність вільних робочих місць; документи про сплату податків і обов'язкових платежів; інформація про забруднення навколишнього природного середовища, недотримання безпечних умов праці, реалізацію продукції, що завдає шкоди здоров'ю, а також інші порушення законодавства України та розміри заподіяних при цьому збитків; документи про платоспроможність; відомості про участь посадових осіб підприємства в кооперативах, малих підприємствах, спілках, об'єднаннях та інших організаціях, які займаються підприємницькою діяльністю; відомості, що відповідно до чинного законодавства підлягають оголошенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Представником відповідача в силу ст.60 ЦПК України не наведено жодного доказу на підтвердження того, що ОСОБА_1 було здійснено розголошення конфіденційної інформації, зокрема, що нею було передано своєму представнику службову записку начальника відділу фінансування добудови житла ОСОБА_3 №8-09/321 від 03.10.2014 року стосовно преміювання працівників відділу ОСОБА_6 та ОСОБА_7 та витяг із штатного розпису, який додавався до наказу із зазначеними окладами працівників Державної іпотечної установи. Крім того, відповідачем не доведено, що дані документи є такими, які містять конфіденційну інформацію. Відтак, не можна вважати, що позивачем було здійснено розголошення конфіденційних відомостей. У зв'язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи за результатами службового розслідування від 28.11.2014 року №134-з та наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року №525/4, за п.3 ст.40 КЗпП України, винесені з порушенням трудового законодавства.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до п.9.3. колективного договору, укладеного між Адміністрацією Державної іпотечної установи і Професійною спілкою "Працівників Державної іпотечної установи" на 2011-2016 роки, встановлено, що підставою для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності є порушення ним трудової дисципліни, тобто своїх посадових обов'язків (дисциплінарний проступок), розроблених на підставі чинного законодавства, угод, колективного договору і трудового договору та інших угод між Адміністрацією та працівником (т.1, а.с.132-142).

В порушення вимог п.3 ст.40 КЗпП України в наказах від 28.11.2014 року №134-з та №208-к, як і у висновку службового розслідування, не зазначено, які саме протиправні та винні дії вчиняла особисто ОСОБА_1 та в чому саме полягав їх систематичний характер.

Згідно п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06.11.1992 року розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу допускається лише за попередньою згодою профспілкового органу, крім випадків, передбачених статтями 43 і 43-1 КЗпП України. Звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, і членом якої є працівник. Відмова профспілкового органу в згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Відповідно до вимог ст.39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії" від 15.09.1999 року №1045-ХІV у випадках, передбачених законодавством про працю, виборний орган первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, розглядає у п'ятнадцятиденний термін обґрунтоване письмове подання роботодавця про розірвання трудового договору з працівником. Подання роботодавця має розглядатися у присутності працівника, щодо якого воно подано. За бажанням працівника від його імені може виступати інша особа, у тому числі адвокат. У разі нез'явлення працівника або його представника на засідання розгляд заяви відкладається до наступного засідання у межах терміну, визначеного частиною першою цієї статті. При повторному нез'явленні працівника без поважних причин подання може розглядатися за його відсутності.

Як встановлено судом, в порушення вимог ст.39 Закону України "Про професійні спілки, їх права та гарантії", питання про надання згоди на звільнення ОСОБА_1 було розглянуто профспілковим комітетом первинної профспілкової організації "Працівників Державної іпотечної установи" протягом одного дня без участі ОСОБА_1, без її письмової заяви про розгляд даного питання за її відсутності, а також без відкладення розгляду вказаного питання в межах п'ятнадцяти днів.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд приходить до висновку про те, що наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року №525/4, за п.3 ст.40 КЗпП України, необхідно визнати незаконним, а позивача - поновити на посаді головного економіста Відділу фінансування добудови житла Державної іпотечної установи з моменту звільнення, тобто з 28.11.2014 року.

Крім того суд приходить до висновку про необхідність визнати незаконними наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №134-з про результати службового розслідування, згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення, та наказ голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д за результатами службового розслідування, згідно з яким ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ч.2 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 77477,42 грн. (10 місяців та 12 днів (з 29.11.2014 року по 19.10.2015 року) х середньомісячну зарплату позивача, що складає 7338,17 грн.), який підлягає стягненню з відповідача Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Незаконним звільненням позивачеві були завдані моральні страждання, був порушений звичний уклад її життя, вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 у сумі 6000,00 грн., яке підлягає стягненню з відповідача Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1

Щодо вимоги позивача про зобов'язання керівника Державної іпотечної установи внести в трудову книжку ОСОБА_1 відповідний запис про визнання незаконним наказу від 28.11.2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за п.3 ст.40 КЗпП України, то суд вважає дану вимогу передчасною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки визнання вищевказаного наказу про звільнення незаконним і буде підставою для приведення трудової книжки позивача у відповідність до рішення суду.

Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, визнати незаконним наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12.10.2011 року №525/4, за п.3 ст.40 КЗпП України; визнати незаконним наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28.11.2014 року №134-з про результати службового розслідування, згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення; поновити ОСОБА_1 на посаді головного економіста Відділу фінансування добудови житла Державної іпотечної установи з 28.11.2014 року; визнати незаконним наказ голови правління Державної іпотечної установи від 12.09.2014 року №102-д за результатами службового розслідування, згідно з яким ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни; стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 77477,42 грн. та 6000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Згідно з ч.3 ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволених вимог у випадку, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору.

Ч.3 ст.6 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Позаяк ОСОБА_1 заявлено вимоги, які мають одночасно майновий і немайновий характер, які задоволені судом частково, суд присуджує з відповідача в дохід держави судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 1749,17 грн. ((243,60 грн. х 5) + 774,77 грн. = 1992,77 грн.).

Відповідно до п.2, п.4 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку у межах суми платежу за один місяць у розмірі 7338,17 грн.

З огляду на вищенаведене, відповідно до ст.ст.40, 235, 237 Кодексу законів про працю України, та, керуючись ст.ст.4, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 367 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до Державної іпотечної установи про визнання незаконними наказу про звільнення, наказу про результати службового розслідування, наказу про оголошення догани, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати незаконним наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28 листопада 2014 року №208-к про звільнення ОСОБА_1 з посади головного економіста Відділу фінансування добудови житла за систематичне невиконання нею без поважних причин обов'язків, покладених на неї Правилами внутрішнього трудового розпорядку, затвердженими рішенням загальних зборів трудового колективу Державної іпотечної установи від 12 жовтня 2011 року №525/4, за п.3 ст.40 КЗпП України.

Визнати незаконним наказ в.о. голови правління Державної іпотечної установи від 28 листопада 2014 року №134-з про результати службового розслідування, згідно з яким до ОСОБА_1 застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення.

Поновити ОСОБА_1 на посаді головного економіста Відділу фінансування добудови житла Державної іпотечної установи з 28 листопада 2014 року.

Визнати незаконним наказ голови правління Державної іпотечної установи від 12 вересня 2014 року №102-д за результатами службового розслідування, згідно з яким ОСОБА_1 оголошено догану за порушення трудової дисципліни.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 77477 (сімдесят сім тисяч чотириста сімдесят сім) гривень 42 (сорок дві) копійки.

Стягнути з Державної іпотечної установи на користь ОСОБА_1 6000 (шість тисяч) гривень 00 (нуль) копійок на відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Державної іпотечної установи судовий збір у сумі 1992 (тисяча дев'ятсот дев'яносто дві) гривні 77 (сімдесят сім) копійок, в дохід держави.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку у межах суми платежу за один місяць у розмірі 7338 (сім тисяч триста тридцять вісім) гривень 17 (сімнадцять) копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду міста Києва через Оболонський районний суд міста Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Великохацька