Справа №333/5553/15-ц
Пр. №2-к/333/2/15

УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Запоріжжя

Суддя Комунарського районного суду м.Запоріжжя Наумова І.Й., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Запоріжжя, цивільну справу за клопотанням ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Сєвєроморського міського суду Мурманської області Російської Федерації про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку,-

ВСТАНОВИВ:

07.08.2015р. до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Сєвєроморського міського суду Мурманської області Російської Федерації про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку.

Ухвалою від 21.09.2015 року призначено розгляд вказаного клопотання за відсутності заперечення ОСОБА_2.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечував щодо задоволення клопотання та зазначив, що на теперішній час знаходиться в тяжкому матеріальному становищі, оскільки не має реєстрації місця проживання в Україні та не має можливості влаштуватися на роботу, не заперечує в подальшому сплачувати аліменти на утримання доньки за матеріальної можливості.

Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Сєвєроморського міського суду Мурманської області Російської Федерації про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки, задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч.4 ст. 395 ЦПК України розгляд клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду проводиться суддею одноособово у відкритому судовому засіданні.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

Відповідно до ч. 1 ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Міжнародним договором, що регулює визнання та виконання рішення Російської Федерації, є Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 р. (далі - Мінська Конвенція). Конвенцію ратифіковано Верховною Радою України із застереженням, що Україна бере на себе зобов'язання визнавати й виконувати рішення, постановлені на територіях держав-учасниць Конвенції за винятком визнання і виконання виконавчих написів та нотаріальних актів щодо грошових зобов'язань.

До клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду додаються документи, передбачені міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 2 ст. 394 ЦПК України).

Відповідно до ст. 53 Мінської Конвенції до клопотання додаються: 1) рішення іноземного суду або його засвідчена копія та офіційний документ про те, що рішення набрало законної сили і підлягає виконанню; 2) документ, із якого видно, що сторона, проти якої постановлено рішення і яка не брала участі у процесі, була в належному порядку і своєчасно викликана в суд; 3) документ, що підтверджує часткове виконання рішення на час його пересилання.

Згідно ч. 1 ст. 32 Мінської Конвенції правовідносини батьків і дітей визначаються за законодавством Договірної сторони, на території якої постійно проживають діти.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 24.12.1999 р. №12 «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» (далі - Постанова ВСУ), виклик у судове засідання може підтверджуватись оригіналом або засвідченою копією документа, за допомогою якого мав здійснюватися виклик згідно з міжнародним договором або законодавством держави, де розглядалася справа.

У відповідності до п. 12 Постанови ВСУ клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Пунктом 10 вказаної Постанови ВСУ визначено, що під визначеним міжнародними договорами України судовим порядком розгляду клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) розуміється порядок провадження в цивільних справах, встановлений ЦПК. Тому при розгляді зазначених клопотань повинні застосовуватися відповідні інститути ЦПК, які згідно із засадами цивільного судочинства забезпечили б права стягувача та боржника, об'єктивне, правильне і своєчасне вирішення питання.

Відповідності до ч. 1 ст. 391 ЦПК України, рішення іноземного суду може бути пред'явлено до примусового виконання в Україні протягом трьох років з дня набрання ним законної сили, за винятком рішення про стягнення періодичних платежів, яке може бути пред'явлено до примусового виконання протягом усього строку проведення стягнення з погашенням заборгованості за останні три роки.

За вимогами ч. 1 ст. 392 ЦПК України питання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду розглядається судом за місцем проживання (перебування) або місцезнаходженням боржника.

Згідно до ч.1 ст. 393 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду подається до суду безпосередньо стягувачем (його представником) або, відповідно до міжнародного договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, іншою особою (її представником).

Відповідно до ч. 3 ст. 394 ЦПК України якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, не визначено перелік документів, що мають додаватися до клопотання, або за відсутності такого договору, до клопотання додаються такі документи:

1) засвідчена в установленому порядку копія рішення іноземного суду, про примусове виконання якого подається клопотання;

2) офіційний документ про те, що рішення іноземного суду набрало законної сили (якщо це не зазначено в самому рішенні);

3) документ, який засвідчує, що сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду і яка не брала участі в судовому процесі, була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи;

4) документ, що визначає, в якій частині чи з якого часу рішення іноземного суду підлягає виконанню (якщо воно вже виконувалося раніше);

5) документ, що посвідчує повноваження представника (якщо клопотання подається представником);

6) засвідчений відповідно до законодавства переклад перелічених документів українською мовою або мовою, передбаченою міжнародними договорами України.

Судом встановлено, що заочним рішенням Сєвєроморського міського суду Мурманської області Російської Федерації від 29.12.2014 року стягнуто аліменти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини - доньки Анастасії, ІНФОРМАЦІЯ_4 у розмірі ? частини всіх видів заробітної плати та іншого доходу щомісячно, починаючи з 01.09.2004 року до її повноліття.

Згідно Розрахунку заборгованості по виконавчому провадженню, відкритому на підставі виконавчого документу виконавчого листа Сєвєроморського міського суду 2-3513 від 29.12.2004 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 судового приставу-виконавцю відділу судових приставів ЗАТО м.Сєвєроморськ, заборгованість значиться з 15.10.2013 року та на 21.04.2015 року складає 18 міс. 7 днів, плюс залишок непогашеної заборгованості у сумі 468 502 руб. 74 коп..Загальна сума заборгованості станом на 21.04.2015 року складає 609 487 руб. 43 коп..

Згідно довідки голови Сєвєроморського районного суду ОСОБА_3 заочне рішення Сєвєроморського міського суду Мурманської області Російської Федерації від 29.12.2014 року по цивільній справі №2-3513/2004 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, вступило в законну силу 29.12.2004 року та підлягає виконанню.

Згідно довідки голови Сєвєроморського районного суду ОСОБА_3,відповідач ОСОБА_2 по цивільній справі №2-3513/2004 за позовом ОСОБА_1 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів був належним чином, своєчасно повідомлений про час та місце розгляду справи, йому була направлена копія позовної заяви. Підтвердження про його повідомлення зберігається в матеріалах справи.

Строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання подано у відповідності до вимог ст. 391 ЦПК України.

Вивчивши клопотання та долучені до нього документи, суддею встановлено, що вони відповідають вимогам ст. 394 ЦПК України.

Суддею не встановив перелічених вище підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

Згідно п. 8 ст. 395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали.

На день постановлення даної ухвали, а саме 13.10.2015 року, курс російських рублів по відношенню до гривні України встановлено Національним банком України відповідно до повідомлення на офіційному сайті Національного банку України, який становить 3.5677 гривень (за 10 російських рублів).

На підставі викладеного та керуючись Конвенцією про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладена державами-членами Співдружності Незалежних Держав у м. Мінську 22.01.1993 року, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», ст.ст. 390 - 398 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИВ:

У Х В А Л И В:

Клопотання ОСОБА_1 про визнання та виконання на території України рішення Сєвєроморського міського суду Мурманської області Російської Федерації про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки - задовольнити.

Визнати та дозволити виконання на території України заочне рішення Сєвєроморського міського суду Мурманської області Російської Федерації від 29.12.2014 року, яким ухвалено: «Взыскивать с ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, уроженца ІНФОРМАЦІЯ_6 алименты в пользу ОСОБА_5 на содержание ребенка дочери ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_7 в раз мере ? части всех видов заработной платы и юного дохода ежемесячно, начиная удержание с 01 сентября 2004 года и до ее совершеннолетия».

Аліменти стягувати з урахуванням, що заборгованість на 21.04.2015р. складає 609 487, 43 руб. (шістсот девять тисяч чотириста вісімдесят сім рублів 43 коп.), що за курсом НБУ на день постановлення ухвали складає 170 724, 60 (сто сімдесят тисяч сімсот двадцять чотири гривні 60 коп.).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І.Й. Наумова