АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц /796/ 8278 /2015 Головуючий у І інстанції Саадулаєв А.І.
Доповідач Котула Л.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого судді Котули Л.Г.

Суддів: Волошиної В.М., Антоненко Н.О.

За участю секретаря Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 рок за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визначення порядку володіння та користування майном,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2009 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя, визначення порядку володіння та користування майном.

Посилаючись на те, що з 30 березня 2006 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 02 липня 2009 року було розірвано.

За час шлюбу вони придбали за спільні кошти : двохкімнатну квартиру АДРЕСА_1 вартістю 448 947, 00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 3 587 895,00 грн.; відкрили у відділенні № 175 АКБ"Укрсиббанк" рахунок НОМЕР_1 , на який 11квітня 2008року внесені грошові кошти в сумі 160 000,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 808 000,00 грн.; придбали легковий автомобіль марки Lexus IS 250, держномер НОМЕР_2, ринкова вартість якого на момент звернення із позовом становила 42 000,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 319 612, 00 грн. та легковий автомобіль марки SuzukiGrand-Vitara держномер НОМЕР_3 ринкова вартість якого на момент звернення до суду складає 20 000,00 доларів США.

Вказуючи на те , що після розірвання шлюбу вони не досягли згоди щодо поділу спільного майна подружжя та порядку користування квартирою, з врахуванням уточнених позовних вимог, просила у порядку поділу зазначеного майна визнати за нею право власності Ѕ грошових коштів , визначити порядок володіння та користування жилою квартирою АДРЕСА_1 , що є спільною сумісною власністю подружжя , виділивши їй у володіння та користування жилу кімнату площею 22,8 кв.м, а відповідачу ОСОБА_4 - жилу кімнату 27,4 кв.м, приміщення передпокою, туалету, кухні-їдальні, вбудованої шафи, санвузлу, тамбуру, 2-х балконів залишити у їх загальному користуванні та стягнути на її користь компенсацію різниці у вартості автомобілів і вирішити питання судових витрат.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2010 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2011 року залишено без змін, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна спільною сумісною власністю , поділ спільного майна подружжя та визначення порядку володіння і користування квартирою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 5 132 грн. 68 коп.

В іншій частині відмовлено у задоволені позову( т.1 а.с. 139-142, 161 -163).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 лютого 2012 року рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2010 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 15 червня 2011 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції в іншому складі суду( т.1 а.с. 189 - 191).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 вересня 2012 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25 жовтня 2012 року залишено без змін, у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку володіння та користування майном відмовлено.( т.1 а.с.237-240, т.2 а.с. 19-21).

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року відмовлено у задоволені заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за ново- виявленими обставинами в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку володіння та користування майном.( т.2 а.с. 69-71).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 11 червня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_6 задоволено частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року скасовано , а питання передано на новий розгляд до суду першої інстанції ( т.2 а.с.106- 109).

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року, яке ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року залишено без змін, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12.09.2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку володіння та користування майном - скасовано.

Прийнято нове рішення , яким у задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про поділ спільного майна подружжя та визначення порядку володіння та користування майном - відмовлено ( т.2 а.с.166- 171, 213 -215 ).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29 квітня 2015 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 грудня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку володіння та користування майном скасовано , а справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції ( т.2 а.с.243-245) .

У апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_6 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, оскільки судом порушені вимоги матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_6, який підтримав апеляційну скаргу в частині оскарження рішення суду про визначення порядку володіння та користування майном та просив її в цій частині задовольнити з підстав , викладених у ній , представника відповідача ОСОБА_7, яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги , оскільки позивач подарувала належну їй у квартирі частку під час розгляду справи, а тому її права не порушуються відповідачем і вона не може ставити питання про встановлення порядку користування квартирою, перевіривши доводи апеляційної скарги , колегія суддів дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відмовляючи в задоволені позовних вимог, суд виходив з того, що позовна вимога в частині визначення порядку користування спірною квартирою, який запропонований позивачем не підлягає задоволенню, оскільки встановлення вищезазначеного порядку користування квартирою , який просив визначити позивач, приведе до штучного погіршення житлових умов відповідача, при цьому в спірній квартирі відсутні жилі приміщення, які відповідають часткам співвласників, а тому суд не може встановити між ним порядок користування спірною квартирою та надати право позивачу володіти будь-якою часткою в цій квартирі, яка не дорівнює належній їй частці на праві власності, що унеможливлює встановити порядок користування спірною квартирою.

Проте з такими висновками суду погодитись не можна .

Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно частини 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З матеріалів справи вбачається , що згідно свідоцтва про право власності від 02 серпня 2006 року , яке видано Головним Управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) квартира АДРЕСА_1 , яка складається з 2 кімнат , жилою площею 50,20 кв.м загальною площею 128,30 кв.м належить на праві приватної власності ОСОБА_1, ОСОБА_4 в рівних частках ( т.1 а.с. 17).

22 січня 2014 року ОСОБА_1 подарувала Ѕ частку квартири АДРЕСА_1 ( т.3 а.с. 15).

Частиною 1 статті 317 ЦК України передбачено , що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном

Право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна( ч.1 ст. 346 ЦК України).

Положенням статті 358 ЦК України визначено , що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

З наведеного випливає, що ставити питання про порядок користування спільною частковою власністю належить співвласникам цього майна.

В той же час, позивач під час розгляду справи судом першої інстанції подарувала належну їй 1 /2 частку квартири АДРЕСА_1, а відтак відсутні підстави вважати , що її права як співвласниці квартири порушуються і підлягають захисту в спосіб нею обраний, оскільки згідно ст. 358 ЦК України право вимагати визначення порядку користування та володіння спільною частковою власністю належить співвласникам.

За таких обставин, рішення суду в частині вирішення позовних вимог про визначення порядку володіння та користування квартирою підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння та користування квартирою з наведених підстав.

Керуючись ст.303,304,307,309,316 ЦПК України , колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08 жовтня 2014 року в частині визначення порядку володіння та користування майном скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені позову до ОСОБА_4 про визначення порядку володіння та користування квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: