АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9195/15 Справа № 205/770/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Шавула В. С. Доповідач - Кочкова Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючої: судді Кочкової Н.О.,

Суддів: Григорченка Е.І., Каратаєвої Л.О.,

При секретарі: Левцунову І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів , - за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2015 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилався на те, що рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2011 року з нього на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 17.10.2011 року і до досягнення повноліття дитиною. 18 вересня 2013 року він вдруге одружився, а ІНФОРМАЦІЯ_2 року в нього народилася дитина ОСОБА_5, у зв'язку з чим його матеріальний стан значно погіршився, так як він не має постійної роботи. Тому позивач просив зменшити розмір аліментів на утримання сина ОСОБА_4 з ? частини усіх видів його заробітку (доходу) на тверду грошову суму - 400 грн. - щомісячно, і до досягнення дитиною повноліття (а.с.2-3,14-15).

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22 квітня 2015 року позовні вимоги позивача задоволено у повному обсязі (а.с.22). Ухвалою цього ж суду від 21 липня 2015 року заочне рішення скасовано, справу призначено до судового розгляду (а.с.39). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2015 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, присуджених до стягнення рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2011 року; вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання сина ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду і до досягнення дитиною повноліття чи до змін у майновому становищі сторін; в іншій частині позовних вимог відмовлено (а.с.55-57).

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.62-65).

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Установлено, що з 17 вересня 2005 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2011 року розірваний (а.с.7). Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 29.12.2011 року з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.10.2011 року і до досягнення повноліття дитиною (а.с.8).

18 вересня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилась донька ОСОБА_5 (а.с.6).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції посилався на ч.1 ст.192 СК України та виходив із того, що сімейне та матеріальне становище платника аліментів змінилось.

Такі висновки суду 1 інстанції є правильними.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршенням чи поліпшенням здоров'я когось із них.

Відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Із матеріалів справи вбачається, що сімейний стан платника аліментів змінився, що є підставою для зменшення розміру аліментів до1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, а посилання відповідачки на те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки позивач просив визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, - не заслуговують на увагу, оскільки судом позов задоволено частково, і у рішенні суду у відповідності до ст.213, 214 ЦПК України наведені мотиви такого рішення.

Посилання апелянта на те, що справа була розглянута у її відсутність, - спростовується заявою, написаною нею власноручно, від 14 вересня 2015 року, в якій ОСОБА_3 зазначає, що позовні вимоги не визнає (а.с.53).

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судове засідання не розпочалось у призначений час, і в подальшому не здійснювалось фіксування технічними засобами, - не являється підставою для скасування рішення суду, оскільки доказів, які б мали правове значення по справі, - до апеляційної скарги не додано, а посилання на наявність заборгованості позивача по сплаті аліментів, - не заслуговує не увагу, оскільки у рішенні суду зазначено, що новий розмір аліментів позивач буде сплачувати після набрання рішенням суду від 14 вересня 2015 року законної сили.

Доводи апелянта про те, що сім*я відповідача отримує державну допомогу на дитину теж не можна прийняти до уваги, оскільки ОСОБА_3 в порушення вимог ст.. 10, 60 ЦПК України не надала належних і допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і зводяться, в основному, до переоцінки доказів, але відповідно до ст.. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду 1 інстанції, який у досить повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування чи зміни рішення - не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду є законним і обґрунтованим, і його слід залишити без змін.

Керуючись ст.307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: