КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3241/15-ц
Провадження № 2/552/1397/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складі:

Головуючого - судді Кузіної Ж.В.

При секретарі Павленко Л.М.

З участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_4 про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування шкоди, треті особи громадська організація «Регіональний народний контроль», Публічне акціонерне товариство «Акцент-банк»,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування шкоди посилаючись на те, що 14 січня 2015 року між сторонами укладений договір № СМ-719 купівлі-продажу на придбання конструкцій ПВХ вартістю 19 000 грн., з яких 13 000 грн. позивачем оплачено в той же день. Решта 6 000 грн. перерахована ПАТ «Акцент -банк» відповідно до кредитного договору, який укладений між позивачем та ПАТ «Акцент -банк». При укладенні договору відповідачем не надано позивачу повну інформацію щодо товару, не видані креслення, вартість товару визначена без будь-яких розрахунків, не надано сертифікатів відповідності товару, дані про виробника. Договір містить посилання на стандарти, що втратили чинність, зазначені паспортні дані іншої особи, а не позивача. В обумовлений строк товар не був поставлений та кошти не повернуті, тому позивачем нарахована пеня у розмірі 39 900 грн. Крім того, ПВХ конструкції не відповідають діючим стандартам, не зазначено профіль, який буде використовуватися. Представниками громадської організації «Регіональний народний контроль» проведено акт обстеження, відповідно якого фактичні розміри рам не співпадають з розмірами, які проведені відповідачем, що призведе до виготовлення ПВХ конструкцій неналежного розміру та їх неможливо буде встановити, використовувати за призначенням. Відсутні заміри на виготовлення двох частин балконної рами, а тому всю раму неможливо буде встановити, а саме закріпити , що є небезпечним для користування. Діями відповідача позивачу завдана моральна шкода, позивач зазнав душевних страждань у зв»язку з порушенням його прав відповідачем, що негативно вплинуло на його здоров»я. Моральну шкоду оцінює в 15 000 грн. За надання правової допомоги ним сплачено 1 700 грн.

16 вересня 2015 року позивачем доповнені позовні вимоги , відповідно яких просив також стягнути 766, 68 грн. витрат на придбання лікарських препаратів, 752 грн. 04 коп. нарахованих фінансових санкцій.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачем не поставлений товар на дату судового розгляду. Відповідач не повідомляла його про виготовлення ПВХ конструкцій та встановлення за адресою. Просив позов задовольнити, розірвати договір купівлі-продажу від 14.01.2015 року, стягнути з відповідача на його користь 19 000 грн. коштів за товар, 39 900 грн. пені, 15 000 грн. моральної шкоди, витрати на правову допомогу 1 700 грн., 766 грн. 68 коп. витрат на придбання лікарських препаратів, 752 грн. 04 коп. відсотків за користування кредитом.

Представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги та пояснила, що відповідачем не виконані умови договору. Договір укладений з порушенням, оскільки позивачу не надано достовірної інформації про товар, сертифікатів відповідності. Заміри проведені відповідачем не відповідають фактичним розмірам. Просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належно, причина неявки невідома.

Представник відповідача ОСОБА_7 в судовому засіданні 16 вересня 2015 року позовні вимоги не визнала та пояснила, що відповідачем виконані умови договору, проте позивач відмовився від отримання товару. У судове засідання 15 жовтня 2015 року не з»явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала суду заяву про відкладення розгляду справи в зв»язку з відрядженням.

Представник третьої особи - громадської організації «Регіональний народний контроль» ОСОБА_3 вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. За зверненням позивача, 31 березня 2015 року проведено обстеження щодо наявності або відсутності ПВХ конструкцій (кухонне вікно,балконна рама), в ході якого встановлено не відповідність замірів виконаних відповідачем фактичним розмірам, виготовлення ПВХ конструкцій за вимірами відповідача призведе до виготовлення ПВХ конструкцій неналежного розміру. Встановлено завищення вартості на 1 325 грн. 23 коп. Відсутність замірів для виготовлення ПВХ конструкцій - верхньої правої та верхньої лівої бокової частини балконної рами призведе до негативних наслідків, а саме неможливість встановлення балконної рами.

Представник третьої особи ПАТ «Акцент-банк» в судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належно, причина неявки невідома.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі осіб, які не з»явилися в судове засідання.

Суд,заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи, свідка, дослідивши докази по справі, дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 14 січня 2015 року між сторонами укладений договір купівлі-продажу № СМ-719 відповідно до умов якого відповідач як постачальник та позивач як покупець домовились, що відповідач продає позивачу ПВХ конструкції, а позивач приймає та оплачує даний товар. Вартість товару складає 19 000 грн., з яких 13 000 грн. внесені позивачем у день укладення договору.

Згідно ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (ст. 627 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Пунктом 2.1. договору визначено, що після підписання даного договору постачальник зобов»язується протягом 35 робочих днів доставити товар покупцю.

Відповідно до п. 3 товар являє собою технологічно довершені вироби, належні до використання за призначенням, що відповідають вимогам ДСТУ. Відповідність товару якісним параметрам продавець підтверджує сертифікатом відповідності.

Згідно п. 4.3 в день поставки товару покупець повинен бути присутнім при передачі товару, та при підписанні акту прийому передачі.

Пунктом 5.2 договору визначено, що факт прийому-передачі товару оформлюється шляхом підписання акту.

Судом не можуть бути прийняті до уваги заперечення відповідача в частині виконання умов договору у повному обсязі виходячи з наступного, а саме звіт про доставку за період по 20 лютого 2015 року складений одноособово відповідачем та є внутрішнім документом, який не може свідчити про виконання відповідачем зобов»язань.

Акт прийому-передачі товару до договору купівлі-продажу № СМ від 14.01.2015 року ніким взагалі не підписаний та відсутні відомості щодо відмови будь-кого із сторін як від отримання товару, так і від підпису в акті.

Що стосується акту про відмову від прийому ПВХ конструкцій, який датований 16 лютого 2015 року та складений ОСОБА_8, то зазначений акт складений даною особою одноособово без залучення сторін договору. Крім того, з договору не вбачається надання права іншим особам на складення актів щодо отримання чи відмови від прийому ПВХ конструкцій. Проставляння на даному акті печатки відповідача взагалі є недоречним, оскільки остання не приймала участі у складенні даного акту.

Також є неприйнятним посилання відповідача на оплату ПВХ конструкцій згідно договору № СМ-719 від 14 січня 2015 року, оскільки як вбачається з платіжного доручення № 192 від 15 січня 2015 року ОСОБА_4 оплатила ТОВ «Статус Групп» 15 592 грн. 35 коп. згідно рахунку № СМ-719 від 14 січня 2015 року, в той же час, як згідно договору , що укладений між сторонами вартість товару складає 19 000 грн. Що це за оплата та чому є різниця в сумах , відповідачем не надано жодного пояснення .

Відповідно до п. 4.2.4 замовник повідомлений про неможливість розірвання цього договору згідно доповнення № 3 до постанови Кабінету Міністрів України від 19.03.1994 № 172 затвердженого переліку товарів належної якості не підлягають обміну та поверненню. Згідно з цим переліком,скло нарізане або розкроєні під розмір, позначений покупцем (замовником) поверненню не підлягає. ПВХ конструкції виготовлені на замовлення і під розмір замовника, враховуючи ст. 184 ЦК України є річчю, позначеної індивідуальними ознаками, незамінною.

Умовами договору не передбачено надання позивачу повної інформації про товар.

14 січня 2015 року між позивачем та ПАТ «Альфа - Банк» укладено кредитний договір № АВНОRХ137360287 , згідно якого позивачу надано кредит на суму 6 000 грн. шляхом безготівково перерахування грошових коштів на поточний рахунок ФОП ОСОБА_4 як оплата товару.

Згідно довідки ПАТ «Альфа-Банк» станом на 15 вересня 2015 року заборгованість позивача за договором № АВНОRХ137360287 складає 5 552 грн. 04 коп.

01 квітня 2015 року позивач звертався на адресу відповідача та його звернення отримано, що підтверджується зворотнім повідомленням (а.с. 19) з приводу невиконання відповідачем умов договору, а саме не надання товару в строки визначені договором , що укладений між сторонами. Тому відповідно до ч.1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позивач відмовляється від договору та просить повернути йому сплачені кошти та пеню у розмірі 11 970 грн. У своїй претензії також посилається на невідповідність креслень відповідача фактичним розмірам.

Суду не надано жодного доказу, що відповідач будь-яким чином відреагувала на звернення позивача, повідомила його про виготовлення товару 16 лютого 2015 року та його відмову від отримання.

За приписами ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ч. 1 ст. 614 ЦК України, особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом.

На підставі ч. 1 ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Законом України «Про захист прав споживачів» передбачено право споживача вимагати розірвання договору. Зокрема, на підставі ч.ч. 4,5 ст. 10 за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Якщо істотні недоліки було виявлено в роботі (послузі), виконаній з матеріалу споживача, споживач має право вимагати на свій вибір або виконання її з такого ж матеріалу виконавця, або розірвання договору і відшкодування збитків.

У разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

Згідно ч. 1 ст. 6 ЗУ «Про захист прав споживачів», продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Неналежна якість продукції передбачає наявність у ній недоліків.

Статтею 8 Закону України «Про захист прав споживачів» розмежовано товари неналежної якості на такі категорії: товари, що мають недоліки; товари, що мають істотні недоліки; фальсифіковані товари та статтею 1 цього ж закону визначено , що недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред'являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Якщо через недолік неможливе чи недопустиме використання товару відповідно до його цільового призначення, виник він із вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення був виявлений знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з таких ознак: взагалі не може бути усунутий; його усунення потребує понад 14 календарних днів; робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором - то це істотний недолік товару.

У відповідності до ст.ст.10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо одання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У судовому засіданні досліджений акт обстеження від 31 березня 2015 року, проведений та складений за заявою позивача від 16 березня 2015 року № 311 громадськими інспекторами ГО «Регіональний народний контроль» ОСОБА_3, ОСОБА_9 , яким встановлено, що на день проведення обстеження замовлені металоплатискові ПВХ конструкції : кухонне вікно та балконна рама відсутні. Також до акту надана пояснювальна записка , якою встановлено, що заміри кухонного віконного прорізу, які зроблені та відображені у замовленні відповідачем є неточними та призведуть до виготовлення ПВХ конструкції неналежного розміру, неможливості встановлення у віконний проріз без значного вибивання (втручання в стіну); завищення вартості замовлення на 1325 грн. 23 коп. Також заміри передньої частини балконного каркасу, нижньої лівої бокової частини балконного каркасу, нижньої правої бокової частини балконного каркасу є неточними та призведуть до виготовлення ПВХ конструкцій неналежного розміру. Відсутність замірів для виготовлення ПВХ конструкцій верхньої правої та верхньої лівої бокової частини каркасу балконної рами призведене до негативних наслідків: а саме у разі не виготовлення цих ПВХ конструкцій нижню ліву та нижню праву бокову частину балконної рами неможливо буде встановити та саме використовувати за призначенням.

Згідно вимог ДСТУ-Н Б.2.6-146:2010 «Настанова щодо проектування й улаштування вікон та дверей», до робіт з установлення віконних блоків входять роботи зокрема по обмірюванню прорізів (складання аркушу обміру).

Враховуючи те, що здійснені відповідачем обміри балконного, віконного пройому та виготовлені креслення не відповідають фактичним розмірам балконного, віконного пройому у квартирі позивача, що призвело б до виготовлення відповідачем виробів з ПВХ конструкції неналежної якості, невідповідність балконного та віконного виробу розмірам пройому є істотним недоліком товару та унеможливлює користування ним згідно з його цільовим призначенням.

Згідно ч. 4 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» позовні вимоги в частині розірвання договору купівлі-продажу № СМ-719 від 14 січня 2015 року підлягають задоволенню та поверненню позивачу сплачених за товар грошових коштів у сумі 19 000 грн.

Жодних доказів на спростування правильності проведення замірів відповідачем віконного та балконного пройомів у квартирі, де повинні були бути встановлені ПВХ конструкції відповідачем не надано.

Є такими що обгрунтовані та підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки, оскільки за умовами договору позивач оплатив вартість замовленого виробу, відповідач зобов»язання за договором на час розгляду справи не виконав та ПВХ конструкцію належної якості у власність позивача в обумовлені договором строки не передав.

Період за який підлягає стягненню неустойка складає:

З 04 березня 205 року по 15 травня 2015 року ( межі заявлених позовних вимог) 70 днів , що в грошовому еквівалентні 39 900 грн.

Позивачем обрахована сума неустойки відповідно до ч.5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» із розміру 3% від загальної вартості товару.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до ст. 711 ЦК України шкода, завдана майну покупця, та шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю у зв»язку з придбанням товару, що має недоліки, відшкодовується відповідно до положень гл. 82 цього Кодексу.

Підстави відшкодування шкоди, завданої внаслідок недоліків товарів, робіт (послуг), передбачені § 3 гл. 82 ЦК.

За таких обставин, у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я або смертю.

Приймаючи до уваги підстави на які посилаєтсья позивач як спричинення моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову в частині стягнення моральної шкоди з заявлених позивачем підстав, оскільки не встановлено випадків, за яких дана шкода може бути відшкодована, а саме, що завдана майну споживача або каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Також є такими, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача коштів у розмірі 766 грн. 68 коп. на придбання лікарських препаратів, оскільки суду не доведено, що дане захворювання спричинено позивачу невиконанням відповідачем умов договору.

Позивач також посилається на нарахування ПАТ «Акцент-Банк» фінансових стягнень у розмірі 752 грн. 04 коп., проте такі твердження є безпідставні та суду не доведені, тому не підлягають задоволенню.

Щодо стягнення витрат на правову допомогу, то згідно п.47 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 № 10, право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Матеріали справи містять ксерокопію квитанції до прибуткового касового ордеру № 03/26 від 16 березня 2015 року щодо прийняття ПППГ «Щит» від ОСОБА_1 1 700 грн. за надання правової допомоги та розрахунок вартості правової допомоги.

Проте суду не надано доказів , що ПП ПГ «ЩИТ» є установою, що надає послуги в галузі права, а також договору між позивачем та ПП ПГ «Щит» на надання правової допомоги, а тому кошти в сумі 1 700 грн. не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 589 грн.

Керуючись ст..ст.10,11,60,88, 209, 212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу від 14 січня 2015 року № СМ-719, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 щодо продажу ПВХ конструкцій.

Стягнути з фізичної особи -підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 19 000 (дев»ятнадцять тисяч) грн. , сплачених за виготовлення ПВХ конструкцій відповідно до договору купівлі-продажу № СМ-719 від 14 січня 2015 року ,укладеного між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , неустойку у розмірі 39 900 грн. (тридцять дев»ять тисяч дев»ятсот гривень), а всього 58 900 грн. (п»ятдесят вісім тисяч дев»ятсот гривень) .

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави 589 грн. судового збору.

У стягненні витрат на правову допомогу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутніми в судовому засіданні протягом цього ж строку з дня отримання копії рішення .

Головуючий Ж.В.Кузіна