Справа № 465/9254/13 Головуючий у 1 інстанції: Мигаль Г.П.
Провадження № 22-ц/783/5328/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

з участю: ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на ухвали Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВіЕс Банк» (ПАТ «Фольксбанк») до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором кредиту, -

встановила:

Оскарженими ухвалами Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року заяву про забезпечення позову задоволено частково.

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: 7/10 частки квартири №6, загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 60,00 кв.м., комора в підвалі 17,0 кв.м., які знаходяться по вул. Грюнвальдська, 11 в м. Львові, що належить на праві власності ОСОБА_4 (м. Львів, вул. Грюнвальдська, 11/6 ІПН)(а.с.198).

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру №23 по вул. ОСОБА_6,18 у м. Львові та садовий будинок в СК «Вінниця» за адресою м.Львів вул.Вінниця, 28, що належить на праві власності ОСОБА_5 (м.Львів, вул. Крушельницької, 7/2, ІПН НОМЕР_1) в межах ціни позову252021,46дол.США (а.с.199).

Накладено арешт на нерухоме майно, а саме: квартиру №2 загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., комора в підвалі 10,8 кв.м., приміщення 2-1 у спільному користуванні, які знаходяться за адресою м. Львів, вул. Крушельницької 7, 1/10 частка квартири №6, загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 60,0 кв.м., комора в підвалі 17,0 кв.м., які знаходяться за адресою м. Львів вул. Грюнвальдська, 11, садовий будинок в СК «Вінниця», який знаходиться за адресою м. Львів, вул. Вінниця,42 садовий будинок в СК «Вінниця», який знаходиться за адресою м. Львів, вул. Вінниця,65, що належить на праві власності ОСОБА_3 ( м. Львів, вул. Грюнвальдська, 11/6, ІПН НОМЕР_2)(а.с.200).

Ухвали суду оскаржили ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі апелянти зазначають, що ухвали суду є незаконними. Вважають, що в даному випадку відсутня реальна загроза невиконання можливого рішення суду про задоволення позову. Зазначають, що вартість майна на яке накладено арешт значно перевищує розмір заборгованості, яку банк вимагає достроково погасити.

ОСОБА_5 та ОСОБА_4 просять ухвали суду скасувати і відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

ОСОБА_3 в поясненнях до апеляційної скарги просить ухвали суду скасувати частково в частині накладення арешту на квартиру №2 загальною площею 50,0 кв.м., житловою площею 28,8 кв.м., комора в підвалі 10,8 кв.м., приміщення 2-1 у спільному користуванні, які знаходяться за адресою м. Львів, вул. Крушельницької 7, 1/10 частка квартири №6, загальною площею 87,6 кв.м., житловою площею 60,0 кв.м., комора в підвалі 17,0 кв.м., які знаходяться за адресою м. Львів вул. Грюнвальдська, 11 та залишити арешт на садовий будинок в СК «Вінниця», який знаходиться за адресою м. Львів, вул. Вінниця,42 садовий будинок в СК «Вінниця», який знаходиться за адресою м. Львів, вул. Вінниця,65.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, оцінивши доводи осіб, що беруть участь у справі в їх сукупності в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково.

Згідно ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.5 ст. 153 ЦПК України про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена. Копія ухвали надсилається заявнику та заінтересованим особам негайно після її постановлення.

Згідно змісту п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається із матеріалів справи 7.05.2015 року представник позивача подав заяву про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що відповідачі навмисно не здійснюють виконання зобов'язань за кредитним договором щодо погашення суми боргу, процентів за його користування, є недобросовісними боржниками, оскільки у будь-який спосіб ухиляються від виконання обовязків, покладених на них кредитним договором, не реагують у встановлений чинним законодавством та умовами кредитного договору на письмові звернення банку, мають намір здійснити відчуження належного їм майна з метою уникнення виконання своїх зобовязань перед позивачем (а.с.183-196).

Хоча раніше була ухвала про забезпечення позову від 30.09.2013 року, однак у відкритті виконавчого провадження було відмовлено, а тому відсутні заходи забезпечення позову (а.с.70,71).

Із змісту оскаржених ухвал від 12 травня 2015 року вбачається, що задовольняючи частково дану заяву, районний суд виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду, чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку відчуження належного на праві власності відповідачам нерухомого майна (а.с.198-200).

На думку колегії суддів, згадані висновки суду першої інстанції зроблені у відповідності до вимог закону та підстав для скасування оскаржуваних ухвал немає, за винятком накладення арешту на квартиру №23 по вул. ОСОБА_6,18 у м. Львові.

Забезпечуючи позов на підставі ст. 151-153 ЦПК України, районний суд прийшов до правильного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З врахуванням суми позову суд правильно наклав арешт на вказане майно за винятком вказаної квартири.

Так встановлено, що при накладені арешту на квартиру №23 по вул. ОСОБА_6,18 у м. Львові, що належала на праві власності ОСОБА_5 (а.с.199), суд не врахував, що дана квартира йому не належить.

В апеляційну інстанцію подано копію договору купівлі- продажу вказаної квартири від 10 квітня 2008 року з якого вбачається, що квартира продана ОСОБА_7

В засіданні судової колегії представник апелянтів ОСОБА_2 підтвердила, що вказана квартира відчужена.

Таким чином в суду не було підстав для накладення арешту на цю квартиру, а тому в цій частині ухвалу суду слід скасувати та зняти арешт на вказану квартиру.

Посилання апелянтів на те, що суд не врахував, що для забезпечення кредиту також було укладено іпотечний договір від 28.03.2008 року, а також договори поруки, судова колегія не приймає, оскільки позивач вправі вибирати способи захисту своїх прав і він подав позов саме про стягнення боргу.

Посилання апелянтів на те, що вартість майна, на яке накладено арешт, не є співмірна із сумою позову, судова колегія не приймає до уваги, оскільки не представлено жодних висновків щодо вартості майна на даний час, а вартість майна в цінах, які були на час укладення договору, є співмірна з ціною позову- 252 021,46 дол. США.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що у суду першої інстанції було достатньо обґрунтованих підстав для постановлення ухвал про забезпечення позову в решті частин, а тому приходить до висновку, що ухвали в цих частинах постановлені з дотриманням норм закону, підстави для їх скасування в решті частин ухвал, тобто крімнакладення арешту на квартиру №23 по вул. ОСОБА_6,18 у м. Львові, відсутні.

Отже в решті частин ухвали Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року слід залишити без змін.

Керуючись п.3 ч.2 ст.307, п.3 ст.311, п.5. ч.1 ст.314, ст.ст. 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Зняти арешт на квартиру №23 по вул. ОСОБА_6, 18 у м. Львові накладений ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року.

В решті частині ухвали Франківського районного суду м. Львова від 12 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

ОСОБА_8