У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Демянчук С.В., Ковалевича С.П.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про захист прав споживача, визнання договору недійсним, застосування наслідків недійсності,стягнення моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2015 року відмовлено у задоволені позову.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій доводить про його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Посилаючись, зокрема, на п.5 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів», якою передбачено, що права споживача вважаються порушеними будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Вказує, що обставиною, яка підлягала доказуванню у справі про розірвання договору, є обставина наявності чи відсутності істотного порушення договору однією із сторін, висновки суду із питань, що не були предметом розгляду, таких як дійсність чи не дійсність договору, не мають преюдиційного значення, оскільки позовних вимог про недійсність правочину на той момент жодна із сторін не висувала, свої позовні вимоги та заперечення проти них не обґрунтувала тими обставинами, які стали у послідуючому предметом позову.

В оскаржуваному рішенні суд не досліджував обсяг цивільної дієздатності сторони договору, а послався на те, що така обставина вже була встановлена у судовому рішенні від 29.10.2014 року.

Крім того, зазначає, що заяву позичальника та графік погашення кредиту отримав, проте не отримав умови і правила надання банківських послуг.

Просить рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази та доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 05 липня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Акцент-банк» укладено договір споживчого кредиту у формі заяви позичальника №А34РСС9G772652, згідно якої банком надано позивачу строковий кредит у розмірі 20 000,00 грн. строком на 36 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,01% на місяць на суму залишку заборгованості, зі сплатою одноразової винагороди за надання споживчого кредиту у розмірі 400,00 гривень та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 400,00 гривень.

Відповідно до даної заяви погашення заборгованості здійснюється починаючи з 5 по 10 число кожного місяця в сумі 956,60 грн., крім того, заява містить особистий підпис позичальника, яким підтверджено факт ознайомлення та згоди з правилами та умовами надання банківський послуг (а.с. 9-10).

Умовами кредитного договору передбачено, що кредит надається під 0.01% на місяць на суму залишку заборгованості, а у випадку порушення кредитних зобов'язань позичальник сплачує банку пеню за кожний день прострочки, розмір якої зазначений в умовах та правилах надання банківських послуг (а.с. 47-59).

Останній платіж був здійснений позивачем 20 січня 2014 року на суму 1300,00 грн., оскільки взяті на себе зобов'язання позивач належним чином не виконав, станом на 29.07.2014 року утворилась заборгованість перед ПАТ «Акцент-Банк» у розмірі 35 960,98 грн., з яких: 6102,86 грн., - заборгованість за кредитом, 5,30 грн. заборгованість за відсотками, 4788,02 грн. заборгованість по комісії, 25064,80 грн. заборгованість по пені (а.с.13-15).

Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до положень п.3 пп. 3.2 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року за № 168 кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил. У графіку платежів має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Зі змісту заяви позичальника та доданих до неї довідки та графіку погашення кредиту вбачається, що сторонами дотримано в повному обсязі вимоги цивільного законодавства щодо предмету договору, позичальник засвідчив своїм підписом факт та згоду з умовами цього договору, підтвердив свої права та обов'язки за цим договором.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України.

Згідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Оскільки позивач порушив виконання кредитних зобов'язань, допустив прострочку, відповідно банк почав нараховувати пеню за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань.

ОСОБА_1 не звертався до ПАТ «Акцент-Банк» із заявами про надання додаткової інформації або роз'яснення певних положень договору, а також не скористався правом на відкликання згоди на укладення договору про надання споживчого кредиту згідно з ч. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Крім того, ОСОБА_1 не надав суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 324-325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Шеремет А.М.

Судді : Демянчук С.В.,

Ковалевич С.П.