АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 до Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про визнання моменту фактичного настання права на пільгову пенсію та зобов'язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

28 вересня 2015 року ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеною позовною заявою, за якою просив суд визнати момент фактичного настання права на пільгову пенсію за віком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20 серпня 2013 року; зобов'язати відповідача призначити ОСОБА_2 пільгову пенсію за віком з 20 серпня 2013 року; стягнути з відповідача на його користь судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та за послуги адвоката.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження у справі.

Не погодившись із даною ухвалою суду ОСОБА_2, через свого представника, звернувся з апеляційною скаргою, за якою просив скасувати ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження в справі, суддя суду першої інстанції виходив із того, що оскільки предметом вказаного спору є незгода позивача з діями суб'єкта владних повноважень, тому спір не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та підлягає вирішенню в порядку адміністративного судочинства при цьому керувався п.1 ч. 1 ст. 122 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013р. «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17; далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

У ст. ст. 2, 17 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів суб'єктів права у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування при здійсненні ними владних управлінських функцій; компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Відповідно до змісту п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції (далі - адміністративна справа) - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що спірні правовідносини виникли щодо встановлення моменту фактичного настання права на пільгову пенсію та зобов'язання управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська, який є суб'єктом владних повноважень, призначити позивачу ОСОБА_2 пільгову пенсію за віком з 20 серпня 2013 року.

Отже не погоджуючись з відповіддю управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м. Дніпропетровська про те, що у позивача право на пенсію виникло тільки 16.12.2013 року, позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, однак між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вищезазначених вимог закону.

Доводи апелянта про те, що його вимоги стосуються встановлення юридичного факту, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, колегія суддів вважає неспроможними, оскільки вони суперечать діючому законодавству.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК Українита роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, не зазначених у частині першій статті 256 ЦПК України, в судовому порядку можливо лише тоді, коли діючим законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення.

Згідно з Порядком підтвердження наявного трудового пільгового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року N 637, для підтвердження наявного трудового стажу встановлюється інший порядок його підтвердження - органами Пенсійного фонду України.

У разі незгоди з рішеннями, діями чи бездіяльністю вказаного органу спір вирішується в порядку адміністративного судочинства.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала судді про відмову у відкритті провадження у справі постановлена з додержанням процесуальних норм права у зв'язку з чим підстав для скасування або зміни судового рішення не вбачається.

Керуючись ст.ст.304,307, п.1 ч.1 ст.312, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 жовтня 2015 року про відмову у відкритті провадження по справі - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

З.М. Пономарь