АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8495/15 Справа № 183/3090/15 Головуючий у 1 й інстанції - Юр'єва Т. І. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Софарма Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом, який уточнював у червні та липні 2015 року, до ТОВ «Софарма Україна» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку і видачі трудової книжки та відшкодування моральної шкоди(а.с.1-2,41-42,74-78).

Позивач зазначав, що він працював на посаді регіонального менеджера з продажу в ТОВ «Софарма Україна» з 26.02.2014 року. Наказом №СУ7-115 від 20.03.2015 року звільнений з займаної посади за згодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України.

Про день звільнення дізнався перебуваючи на лікарняному, в телефонному режимі, оскільки офіс знаходиться м.Києві, а він у відповідності зі своїми посадовими обов'язками працював на території Дніпропетровської, Харьківської, Запорізької областей.

Наказ про звільнення №СУ7-115 від 20.03.2015 року він не отримував і не був ознайомлений. На його телефонні дзвінки, смс-повідомлення та електронні листи з вимогою проведення своєчасного розрахунку, надати копію наказу про звільнення та видати трудову книжку співробітники відповідача конкретно не відповідали.

23.03.2015 року написав заяву на ім'я директора ТОВ «Софарма Україна» з проханням вислати поштою трудову книжку.

Трудову книжку йому було надіслано службою кур'єрської доставки та ним отримано тільки 08.04.2015 року, довідку про середню заробітну плату отримав нарочно 24.04.2015 року.

Посилаючись на викладені обставини, позивач в уточненій позовній заяві в редакції від 27.07.2015 року просив стягнути з ТОВ «Софарма Україна» 20 697,70 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу у зв'язку із затримкою видачі трудової книжки, 20 697,70 грн. середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.125-129).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.133-135).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За положеннями ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до змісту ст.235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

За правилами п.4.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року №58, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний видати працівнику його трудову книжку в день звільнення з внесеним до неї записом про звільнення. При затримці видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органа працівникові сплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Днем звільнення в такому разі вважається день видачі трудової книжки. Про новий день звільнення видається наказ і вноситься запис до трудової книжки працівника. Раніше внесений запис про день звільнення визнається недійсним у порядку, встановленому пунктом 2.10 цієї Інструкції.

Пунктом 4.2 Інструкції визначено, що у разі, якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Згідно ч.1 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, передбачений ст.ст.117, 235 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та у разі затримки видачі трудової книжки, настає за умови невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, та у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 працював на посаді регіонального менеджера з продажу в ТОВ «Софарма Україна» з 26.02.2014 року, наказом №СУ7-115 від 20.03.2015 року він звільнений з займаної посади за згодою сторін згідно з п.1 ст.36 КЗпП України(а.с.5). Підстави та дату звільнення ОСОБА_2 не оспорює.

Згідно копії листка непрацездатності серії АГС №758935 в період з 20 березня 2015 року по 27 березня 2015 року включно ОСОБА_2 знаходився на лікування за місцем свого проживання у м.Новомосковську Дніпропетроської області(а.с.59).

Офіс ТОВ «Софарма Україна» знаходиться у м.Києві.

Перевіривши доводи та заперечення сторін щодо обставин направлення заяви про звільнення та видачі трудової книжки, судом встановлено наступне.

Першу заяву про видачу трудової книжки ОСОБА_2 написав 19.03.2015 року (напередодні звільнення), в якій просив передати йому трудову книжку через іншого працівника підприємства, тобто видати трудову книжку у спосіб, не передбачений діючим законодавством(а.с.66).

23.03.2015 року ОСОБА_2 написав нову заяву про направлення йому трудової книжки поштою(а.с.6). Такий спосіб видачі трудової книжки передбачений п.4.2 Інструкції.

Як видно із справи, заява ОСОБА_2 від 19.03.2015 року надійшла до ТОВ «Софарма Україна» 31.03.2015 року, а заява від 23.03.2015 року, яка відправлена позивачем 03.04.2015 року, надійшла до ТОВ «Софарма Україна» 06.04.2015 року, що підтверджується накладною поштової служби «Поні Експрес» №16-2454-8706 від 03.04.2015 року(а.с.25).

ТОВ «Софарма Україна» направило ОСОБА_2 трудову книжку 06.04.2015 року, тобто в день отримання заяви про направлення трудової книжки поштою, що підтверджується накладною поштової служби «Поні Експрес» №16-3662-1690 від 06.04.2015 року(а.с.26). Трудову книжку ОСОБА_2 отримав 08.04.2015 року.

Із справи вбачається, що в день звільнення ОСОБА_2 виплачено 16343,45 грн., остання сума 2248,43 грн., яка складається із лікарняних виплат, виплачена позивачу 03.04.2015 року, що пов'язано із неодноразовою пересилкою листка непрацездатності від 10.03.2015 року у зв'язку з допущеними помилками при його оформленні.

Дані обставини підтверджуються перепискою між сторонами та пересилкою листка непрацездатності від 10.03.2015 року стосовно виправлень помилок та даними щодо перерахування на картковий рахунок позивача як остаточного розрахунку, так і оплати по лікарняному листу у сумі 2248,43 грн.(а.с.27,28, 34,35).

Встановивши, що в день звільнення 20 березня 2015 року ОСОБА_2 не працював(з 20 березня 2015 року по 27 березня 2015 року знаходився на лікарняному), повний розрахунок з ним проведено в день звільнення шляхом перерахування грошових коштів на відповідний картковий рахунок, трудова книжка направлена йому 06 квітня 2015 року - в день надходження заяви про направлення трудової книжки поштою, суд прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на затримку відповідачем видачі трудової книжки не можуть бути взяті до уваги, оскільки встановивши обставини надходження заяви про видачу трудової книжки та дату її відправлення, суд прийшов до обгрунтованованого висновку про відсутність факту затримки видачі трудової книжки з вини ТОВ «Софарма Україна».

Твердження ОСОБА_2 про те, що заява про видачу трудової книжки направлена відповідачу 25.03.2015 року, яка отримана останнім 26.03.2015 року, з посиланням на накладну №16-2455-1137 від 25.03.2015 року, не може бути взято до уваги, оскільки остання не містить відомостей стосовно заяви від 23.03.2015 року(а.с.29).

Доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про направлення відповідачу заяви 25.03.2015 року та отримання ним такої заяви саме 26.03.2015 року, а не 06.04.2015 року, як це встановлено судом, матеріали справи не містять.

Доводи скарги про несвоєчасний розрахунок при звільненні необгрунтовані, оскільки суд прийшов до правильного висновку, що розрахунок проведено з дотриманням положень ст.116 КЗпП України, отримавши виправлений листок непрацездатності відповідач оплатив його у передбаченому порядку 03.04.2015 року.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин справи не можуть бути взяті до уваги, оскільки повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, права та обов'язки сторін, суд прийшов до правильного висновку про відсутність порушення його прав, дослідженим доказам у справі суд дав оцінку відповідно до положень ст.212 ЦПК України.

Таким чином, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -