У х в а л а

іменем україни

07 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» про визнання дій незаконними, скасування наказу про звільнення та скасування запису у трудовій книжці, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» - Потатуєва Вадима Павловича - на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» (далі - ПАТ «ДАТ «Чорономорнафтогаз»), в якому просив визнати незаконними дії заступника голови правління з геології, буріння та розробки родовищ ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_4 щодо видачі наказу від 24 березня 2014 року № 26-к; визнати недійсним наказ ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» від 24 березня 2014 року; зобов'язати ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» скасувати наказ від 24 березня 2014 року № 26-к та поновити його на посаді заступника начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз»; стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, моральну шкоду у розмірі 20 000 грн; зобов'язати відповідача скасувати запис від 24 березня 2014 року № 6 у трудовій книжці та стягнути на його користь невиплачену заробітну плату за березень 2014 року у розмірі 17 617 грн 84 коп.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що він з 04 листопада 2013 року по 24 березня 2014 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», працюючи на посаді заступника начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз». 17 березня 2014 року після референдуму в Криму було проголошено про націоналізацію підприємства, а 21 березня 2014 року він був запрошений до кабінету голови правління відповідача, де останній запропонував йому написати заяву про звільнення за згодою сторін та обіцяв йому в такому випадку провести з ним повний розрахунок, у протилежному випадку погрожував неприємностями та звільненням. У таких умовах, в атмосфері морального та психологічного тиску, погроз, присутності озброєних людей, він вимушений був прийняти рішення про написання заяви про звільнення та 24 березня 2014 року був підписаний наказ про його звільнення. Однак, наказ про звільнення підписаний заступником голови правління з геології, буріння та розробки родовищ ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» ОСОБА_4, який не є уповноваженою особою, оскільки жодного наказу щодо покладення обов'язків голови правління на нього не видавалося. Внаслідок незаконного звільнення, відповідач, при поновленні його на роботі, зобов'язаний виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу. Крім наведених порушень, позивач вказував, що йому відповідачем нарахована заробітна плата у розмірі 17 617 грн 84 коп., яка при звільненні не була виплачена. Відповідач позбавив його права на працю та можливості заробляти на життя. Вказані незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань, він втратив душевний спокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя, вказані моральні страждання негативно відобразились на його здоров'ї, у зв'язку з чим вважав, що з відповідача підлягає відшкодуванню моральна шкода, яку він оцінює у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано наказ від 24 березня 2014 року № 26-к про звільнення ОСОБА_2 за п. 1 ст. 36 КЗпП України незаконним.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді заступника начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» з 24 березня 2014 року.

Стягнуто з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату за березень 2014 року у розмірі 17 617 грн 84 коп.

Стягнуто з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 107 081 грн 52 коп.

Стягнуто з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду у розмірі 2 000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору.

У касаційній скарзі представник ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» - Потатуєв В.П. - порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 з 04 листопада 2013 року перебував у трудових відносинах з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз», перебуваючи на посаді заступника начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз».

24 березня 2014 року заступником голови правління з геології, буріння та розробки родовищ ОСОБА_4 підписано наказ № 26-к про звільнення ОСОБА_2 з посади заступника начальника управління організаційно-аналітичного забезпечення апарату управління ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України.

ОСОБА_2 видано трудову книжку з відповідним записом про звільнення.

Згідно з п. 9.5.8 статуту ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» правління очолює голова правління, який організовує роботу правління і несе відповідальність перед загальними зборами, наглядовою радою та іншими органами товариства згідно чинного законодавства.

Повноваження голови правління відповідача визначенні п. 9.5.9 статуту.

Відповідно до п. 9.5.12 статуту товариства, у разі відсутності голови правління, виконання його обов'язків може покладатися наказом голови правління на заступника голови правління або члена правління.

Пунктом 9.3.4 статуту передбачено, що рішення про обрання, відсторонення чи звільнення голови правління товариства приймається загальними зборами акціонерів.

Суди попередніх інстанцій, встановивши, що на заступника голови правління з геології, буріння та розробки родовищ ОСОБА_4 не було покладено обов'язків голови правління, його не уповноважено на підписання наказу про звільнення позивача, правильно вважали, що у такому випадку звільнення позивача є незаконним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Встановивши, що позивача незаконно звільнено із займаної посади, суди попередніх інстанцій правильно вважали, що він повинен бути поновлений на роботі та з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

При цьому, встановивши, що під час звільнення із позивачем не був проведений розрахунок, суди правильно виходили із того, що з ПАТ «ДАТ «Чорноморнафтогаз» підлягає стягненню заборгованість із заробітної плати у вказаному судом розмірі.

Відповідно до ст. 48 КЗпП України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України.

Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України і Міністерства соціального захисту України від 29 липня 1993 року передбачено порядок внесення записів у трудові книжки.

Вирішуючи позовні вимоги про зобов'язання відповідача скасувати наказ від 24 березня 2014 року № 26-к про звільнення та скасувати запис у трудовій книжці про звільнення, суди правильно виходили із наведених норм матеріального права та обґрунтовано вважали, що відповідач, у зв'язку з незаконним звільненням, зобов'язаний внести відповідні записи у трудову книжку.

Також колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повністю погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо наявності підстав для відшкодування моральної шкоди у визначеному ними розмірі, оскільки такі відповідають змісту положень ст. 237-1 КЗпП України та характеру спірних правовідносин.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, підстав для їх зміни або скасування не встановлено.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Державне акціонерне товариство «Чорноморнафтогаз» - Потатуєва Вадима Павловича - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук