УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Євграфової Є.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Восток» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Восток» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Посилався на те, що з 17 квітня 2013 року він працював у ТОВ «Восток» на посаді начальника АЗС № 14007/0 ТОВ «Восток».

Наказом ТОВ «Восток» від 29 квітня 2014 року № 324 йому за неналежне виконання покладених на нього трудовим договором обов'язків, зокрема за порушення п. 2.5 посадової інструкції начальника АЗС та п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, оголошено догану.

Висновком за результатами розслідування псування нафтопродуктів на АЗС № 14007/0 від 17 липня 2014 року встановлено порушення начальником зміни ОСОБА_5 04 липня 2014 року Інструкції про порядок прийому нафтопродуктів на АЗС, внаслідок чого товариству заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 13 918 грн 08 коп.

Наказом ТОВ «Восток» від 22 серпня 2014 року 01-М № 71-о ОСОБА_4 звільнено з посади начальника АЗС № 14007/0 ТОВ «Восток» за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Вважає, що роботодавець звільнив його із порушенням вимог п. 3 ст. 40 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st40>, оскільки відсутні докази систематичного невиконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, а тому просив поновити його на посаді начальника АЗС № 14007/0 Миколаївського регіону, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 2 000 грн моральної шкоди.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 січня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 18 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 січня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що з 17 квітня 2013 року ОСОБА_4 працював у ТОВ «Восток» на посаді начальника АЗС № 14007/0 ТОВ «Восток».

Наказом ТОВ «Восток» від 29 квітня 2014 року № 324 ОСОБА_4 за неналежне виконання покладених на нього трудовим договором обов'язків, зокрема за порушення п. 2.5 посадової інструкції начальника АЗС та п. 5.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку, оголошено догану.

Висновком за результатами розслідування псування нафтопродуктів на АЗС № 14007/0 від 17 липня 2014 року встановлено порушення начальником зміни ОСОБА_5 04 липня 2014 року Інструкції про порядок прийому нафтопродуктів на АЗС, внаслідок чого товариству заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 13 918 грн 08 коп.

Наказом ТОВ «Восток» від 22 серпня 2014 року 01-М № 71-о ОСОБА_4 звільнено з посади начальника АЗС № 14007/0 ТОВ «Восток» за систематичне невиконання обов'язків, покладених трудовим договором згідно з п. 3 ст. 40 КЗпП України.

За правилами п. 3 ст. 40 КЗпП України <nau://ukr/322-08|st40> трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Відповідно до п. 2.18 Посадової інструкції начальника автозаправної станції начальник зобов'язаний контролювати процес приймання нафтопродуктів та скрапленого газу за кількістю та якістю, правильність відбору проб, вимірів температури, щільності нафтопродуктів у автоцистерні, висоту наливу у резервуарах та процес зливу нафтопродуктів з автоцистерн у резервуари. Перевіряти правильність оформлення щоденної документації по прийому нафтопродуктів та скрапленого газу.

Згідно з п. 4.7 зазначеної інструкції, начальник АЗС несе відповідальність за порушення ним особисто або персоналом АЗК (АЗС) діючого законодавства та внутрішніх актів підприємства, які регламентують зокрема порядок приймання, збереження, відпустку та обліку нафтопродуктів.

Суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, встановивши факт порушення ОСОБА_4 своїх посадових обов'язків, обґрунтовано дійшов висновку про правомірність звільнення його за п. 3 статті 40 КЗпП України.

Інші доводи касаційних скарг на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом апеляційної інстанції при розгляді справи дотримано вимоги закону, враховано вказівки суду касаційної інстанції, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 13 січня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Миколаївської області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М., Євтушенко О.І., Євграфова Є.П.