Справа № 686/9048/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 р. м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Продана Б. Г., при секретарі Дорош Р. М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницького цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 В»ячеслава Борисовича, про стягнення 3% річних та збитків, заподіяних інфляцією,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача, та просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь 8 711,31 грн. 3% річних, 38 160,69 грн. збитків, заподіяних інфляцією, а всього 46 872 грн., а також просить судові витрати покласти на відповідача

Свої позовні вимоги мотивує тим, що 03.11.2010 р. апеляційним судом Хмельницької області ухвалено рішення, яким суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 64 974 грн. 56 коп., з яких 60 286 грн. 30 коп. майнової шкоди, та 4 688 грн. 26 грн. судових витрат.

Дане рішення апеляційного суду вступило в законну силу з моменту його проголошення, тобто з 03 листопада 2010 р.

Однак, на сьогоднішній день вказане рішення не виконано відповідачем, і сума заборгованості ОСОБА_2 по виконавчому провадженню на момент подання позовної заяви становить 64 351,92 грн., що і стало причиною на звернення до суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання подав клопотання про розгляд справи без його участі, та проти позову заперечує, пояснивши суду, що позов є надуманим, та необґрунтованим.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

В судовому засіданні обєктивно встановлено, що сума заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем становить 64 351,92 грн., що підтверджується матеріалами справи, та поясненями представника позивача.

Суд не бере до уваги пояснення представника позивача про те, що з відповідача слід стягнути на користь позивача 8 711,31 грн. 3% річних, 38 160,69 грн. збитків, заподіяних інфляцією, а всього 46 872 грн., а також судових витрат, з наступних підстав.

Згідно з частиною першою статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Грошовим слід вважати будь-яке зобов'язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому право кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов'язок боржника сплатити гроші на користь кредитора.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що положення статті 625 ЦК України регулюють зобов'язальні правовідносини, тобто поширюються на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду.

При цьому частина третя статті 11 ЦК України, в якій йдеться про те, що цивільні права та обов'язки у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень статті 625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобов'язань.

Крім того, із рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в статті 11 ЦК України, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить в них ясність та визначеність.

Також слід зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю.

Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що дія частини другої статті 625 ЦК України, про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити на вимогу кредитора суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, не поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку із завданням шкоди.

Тому, враховуючи вищевикладене, та керуючись ст.ст. 88, 213, 215, ЦПК України, ст.ст. 11, 509, 625 ЦК України, листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 січня 2013 р. № 10-74/0/4-13, Аналізом практики Верховного Суду України про застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 В»ячеслава Борисовича, про стягнення 3% річних та збитків, заподіяних інфляцією - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: