19.10.2015 227/5683/15-ц
У Х В А Л А

19 жовтня 2015 року м.Добропілля

Суддя Добропільського міськрайонного суду Донецької області Здоровиця О.В.

розглянувши заяву ОСОБА_1»яної ОСОБА_2 про забезпечення позову та забезпечення доказів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3»яна Ю.Г. звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1»яного М.Г про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку проведення його поділу та усунення перешкод у здійсненні права користування майном.

Ухвалою суду від 19.10.2015 року позов ОСОБА_1»яної Ю.Г. залишено без руху і надано термін для усунення недоліків.

Разом з позовною заявою ОСОБА_1»яної Ю.Г. до суду надійшла заява останньої «Про забезпечення позову та забезпечення доказів», в якій заявниця просить витребувати в відділі державної реєстраційної служби витяг з Реєстру прав власності на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1»яному М.Г..

Дослідивши вказану заяву, вважаю за необхідне залишити її без руху виходячи з наступного.

Відповідно до ст..133 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. До клопотання про забезпечення доказів додається документ про сплату судового збору. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів.

Частина 1 статті 134 ЦПК України містить вимоги, які визначають, що у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Як вбачається з поданої заяви «Про забезпечення позову та забезпечення доказів», вона не містить всіх обов»язкових відомостей, передбачених ч.1 ст.134 ЦПК України, а саме:

в заяві не зазначено, які ж обставини можуть бути підтверджені доказом, який просить заявниця забезпечити;

не зазначені обставини, які б свідчили про те, що подання вказаного в заяві доказу може стати неможливим або ускладненим;

не зазначено з якою метою необхідно забезпечити вказаний в заяві доказ.

Крім цього до вказаного клопотання про забезпечення доказів не доданий документ про сплату судового збору.

Згідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діє з 01.09.2015 року) за подання до суду заяви про забезпечення доказів або позову, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.).

Частиною 2 ст.134 ЦПК України передбачено, що до заяви про забезпечення доказів, яка не відповідає вимогам цієї статті, застосовуються наслідки, встановлені статтею 121 цього Кодексу.

Відповідно до ст..121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з положень ст.121 ЦПК, якщо позовна заява не відповідає вимогам, передбаченим ст.119, 120 ЦПК, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без руху та надає позивачу строк для усунення недоліків.

Враховуючи наведене вважаю, що вказану заяву слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення недоліків.

Крім цього, вважаю за необхідне звернути увагу заявника на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК «особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів».

Дієслово «забезпечувати» згідно з Великим тлумачним словником сучасної української мови має такі значення:

1) створювати надійні умови для здійснення чого-небудь; гарантувати щось;

2) захищати, охороняти кого-, що-небудь від небезпеки.

Отже, метою такого процесуального інституту, як забезпечення доказів, є допомога особам, котрі беруть участь у справі, одержати для подання до суду докази, отримання яких у майбутньому може стати неможливим або ускладненим.

Забезпечення доказів спрямоване на недопущення їх знищення чи втрати. При цьому такі докази мають існувати на момент подання заяви про забезпечення доказів, і особа, яка подає відповідну заяву, повинна вказати на обставини, що можуть свідчити про те, що в майбутньому певний доказ може бути втрачений, або його стане складніше подати.

Таким чином з наведеного вбачається, що для подання заяви про забезпечення доказів потрібно, щоб існували обставини, які б свідчили про те, що подання потрібних доказів в подальшому може виявитися неможливим (доказ може бути втрачено) або подання його стане ускладненим.

У разі, якщо таких обставин не існує постає питання чи є оправданим внесення до суду такої заяви коли існує процесуальний інститут, передбачений ч.1 ст.137 ЦПК України, який передбачає, що у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобовязаний витребувати такі докази. При цьому мета цього процесуального інституту допомогти сторонам в отриманні доказів, які вони не можуть одержати самостійно.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 133, 134, 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_1»яної ОСОБА_2 про забезпечення позову та забезпечення доказів - залишити без руху і надати заявнику термін для усунення недоліків, вказаних в ухвалі, який не може перевищувати п»яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Роз»яснити заявнику, що у разі не виправлення недоліків до вказаного терміну заява вважатиметься не поданою та буде йому повернута.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В.Здоровиця

19.10.2015