Єдиний унікальний номер 243/7050/15-ц Номер провадження 22-ц/775/790/2015
Головуючий у 1 інстанції Кривошеєв Д.А Єдиний унікальний номер 243/7050/15-ц
Доповідач Жданова В.С. номер провадження :22-ц/775/790/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 жовтня 2015 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого ЖдановоЇ В.С.

суддів : Постолової В.Г., Халаджи О.В.

при секретарі Бондарчук І.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про надання дозволу неповнолітній дитині на багаторазові тимчасові виїзди та в»їзди до м. Горлівка Донецької області та на тимчасовій виїзд неповнолітньої дитини за кордон ,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому з урахуванням конкретизованих вимог просила надати дозвіл ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазові тимчасові виїзди та в»їзди до м. Горлівка Донецької області у її супроводі без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 на період до 01 січня 2018 року ; надати дозвіл ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України у її супроводі без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування доводів зазначала, що відповідач її колишній чоловік, шлюб з яким розірвано рішенням Центрально- міськогого районного суду м. Горлівки від 04 квітня 2011 року. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка залишилась проживати з нею. На час проведення антитерористичної операції вони з донькою виїхали до м. Харків, але вимушені періодично приїжджати у м. Горлівку, щоб перевірити квартиру, відвідати лікаря, забрати частину сезонних речей. Відповідач не дає своєї згоди на виїзди - в»їзди до м. Горлівка та не дає дозволу на багаторазові тимчасові виїзд за межі України.

Рішенням Слов»янського міськрайонного суду від 28 серпня 2015 року позов задоволено, надано дозвіл ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазові виїзди та в»їзди до м.Горлівка у супроводі матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_1; надано ОСОБА_3 дозвіл на виїзд за межі України у супроводі матері ОСОБА_2 без згоди та супроводу батька ОСОБА_1

Не погоджуючись з рішенням відповідач ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду Донецької області з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що він давав письмову згоду на виїзд доньки разом з позивачкою із м. Горлівка, яке перебуває в зоні проведення АТО та категорично заперечував проти в»їзду до міста, оскільки це наражає дитину на максимальну небезпеку, створює загрозу для її здоров»я та життя. Дозвіл дитини на виїзд за кордон без його здогади на період до досягнення дитиною повноліття без зазначення мети, країни прямування, періоду виїзду за кордон свідчить про намір позивачки вивезти дитину на інше місце проживання без його згоди, позбавити його можливості спілкуватися з донькою та приймати безпосередню участь у її вихованні.

Відповідач в судове засідання не з»явився, в наданій апеляційному суду заяві просить справу розглянути за його відсутності, доводи апеляційної скарги підтримує.

Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення позивачки та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи , перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав .

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі - колишнє подружжя, яке має неповнолітню доньку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розірвання шлюбу залишилась проживати з позивачкою. На теперішній час у зв»язку з проведенням антитерористичної операції позивачка з донькою виїхала з м. Горлівка до м. Харків та взята на облік УПСЗН як особа, переміщена з тимчасово окупованої території.

Даючи згоду неповнолітній ОСОБА_3 на багаторазові в»їзди - виїзди з м. Горлівка та виїзд за межі України до повноліття дитини у супроводі матері без згоди та супроводу батька, суд першої інстанції виходив з того, що такий дозвіл відповідає інтересам дитини.

Проте, такий висновок суду першої інстанції є помилковим, оскільки зроблений з порушенням норм цивільного законодавства.

Частинами 2, 3 статті 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Згідно зі ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" та постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, і без згоди та супроводу другого з батьків може бути дозволено на підставі рішення суду.

Пунктами 2, 4, 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 року № 231, передбачено оформлення проїзного документа дитини на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Відповідно до ст..ст.7,155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Встановлено, що м. Горлівка знаходиться на тимчасово окупованій території, в районі проведення антитерористичної операції, розташоване безпосередньо на лінії зіткнення.

Багаторазові перетини лінії зіткнення / в»їзд-виїзд з м. Горлівка/ створюють загрозу для здоров'я та життя неповнолітньої дитини, наражають її на небезпеку, що є неприпустимим. Такий дозвіл суперечить ст..3 Конвенції «Про права дітей» , в якій зазначено, що держава забезпечує дитині захист та піклування.

Висновок суду першої інстанції щодо надання неповнолітній дитині дозволу на багаторазові перетини лінії зіткнення при прямуванні до м. Горлівка або виїзду із міста Горлівка зроблений з порушенням вищевказаних норм цивільного законодавства.

Також не можна погодитись з висновком суду в частині надання дозволу неповнолітній дитині на тимчасовий виїзд за кордон у супроводі матері без згоди та супроводу батька, виходячи з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на майбутнє до досягнення нею повноліття без згоди батька та посилаючись на Закон України « Про порядок виїзду у України та в»їзду в Україну», суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Закон передбачає надання дозволу на конкретний виїзд (одноразовий), з визначенням його початку й закінчення.

Проте обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначала, що лише має намір на виїзд у майбутньому за межі України, при цьому не зазначає країну, термін перебування,мету тощо.

У судовому засіданні апеляційним судом установлено, що позивач до відповідача з питанням про надання дозволу на виїзд дитини за кордон до пред'явлення позову не зверталась.

Відтак висновок суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон на майбутнє до досягнення нею повноліття без згоди батька зроблений усупереч вимогам матеріального закону.

Порушення норм матеріального права призвело до неправильного рішення.

Апеляційний суд приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні заявленого позову за вказаних вище підстав.

Керуючись ст.ст.307 ч.1 пп.2, 3, 309, 314, 316 ЦПК України, апеляційний суд

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити .

Рішення Слов»янського міськрайонного суду Донецької області від 28 серпня 2015 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до ОСОБА_1 про надання дозволу неповнолітній дитині ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 на багаторазові тимчасові виїзди та в»їзди до м. Горлівка Донецької області та на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 за кордон.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Судді