Справа № 755/5906/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2015 р. Дніпровський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Гончарука В. П.

при секретарі Погорілій К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини ,-

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року сторони звернулись до суду з позовом про розірвання шлюбу у порядку с. 109 СК України, посилаючись на те, що 02 серпня 1997 року вони уклали шлюб з відповідачем. Сторони мають різні погляди на сімейне життя і на життя взагалі, проживають окремо і спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння відсутнє. Тому просять суд розірвати шлюб.

Заявник в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі.

Заявник до суду не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, проти позову не заперечує.

Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02 серпня 1997 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.19).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18).

Останні роки сторони проживають окремо.

Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України).

Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.

Згідно із вимогами ст.. 109 СК України розірвання шлюбу за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей, ч. 1 передбачено подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей

В матеріалах справи міститься договір між батьками щодо надання утримання дитині та здійснення батківських прав укладений між сторонами 02.10.2014 року, відповідно до якого сторони домовились що дитина ОСОБА_4 після розірвання шлюбу буде проживати разом із матір"ю - ОСОБА_1, а батько ОСОБА_2, в свою чергу постійно братиме участь у вихованні сина та до досягнення ним повноліття щомісячно буде надавати матеріальну допомогу для забензпечення умов його життя.

Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до вимог ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі вищевикладених правових норм, беручи до уваги обставини справи, досліджені судом при її розгляді, зважаючи на вік дитини та умови життя та життя їх батьків, а також те, що відповідач не заперечував, щоб діти проживали разом з матір'ю, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про визначення місця проживання дитини, обґрунтовані та є такими, що підлягають задоволенню

Оскільки шлюбні стосунки сторони не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 112,161 СК України, ст.ст. 10, 57, 60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 02 серпня 1997 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім`ї (актовий запис № 850) - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, разом із матір'ю - ОСОБА_1, за адресою АДРЕСА_1.

До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В. П. Гончарук