Справа №463/5191/15-ц
Провадження №2/463/2272/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року суддя Личаківського районного суду м. Львова Головатий Р. Я., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про визнання недійсним заповіту, -

встановив:

позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання недійсним заповіту від 25.09.2013 року, складеного ОСОБА_4 та посвідчений Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою за реєстровим №1-715.

В якості забезпечення позову просить накласти арешт на все майно, що належало на момент смерті ОСОБА_4, зокрема: будинок № 17 по вул. Врізаній у м. Львові та земельну ділянку, призначену для його обслуговування, накласти заборону будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна, що належало на момент смерті ОСОБА_4, зокрема: будинок № 17 по вул. Врізаній у м. Львові та земельну ділянку, призначену для його обслуговування, накласти заборону на вчинення нотаріусами будь-яких реєстраційних дій щодо майна, що належало на момент смерті ОСОБА_4, в тому числі заборону щодо оформлення спадкових прав на таке майно.

Відповідно до вимог ч.1 ст.153 ЦПК України клопотання слід розглянути без повідомлення відповідача.

Оглянувши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до вимог ч.2, 3 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено:

1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов;

2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;

3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов може бути забезпечений накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Частина третя вказаної статті передбачає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.4 Постанови від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Разом з тим, позивач в якості забезпечення позову, просить накласти арешт на майно, що належало на праві власності покійній ОСОБА_4, а не відповідачу, що суперечить вимогам п. 1 ч. 1 ст.152 ЦПК України.

Крім цього, заява позивача про забезпечення позову в частині накладення заборони будь-яким особам вчиняти будь-які дії по відчуженню майна, що належало на момент смерті ОСОБА_4, зокрема: будинок № 17 по вул. Врізаній у м. Львові та земельну ділянку, призначену для його обслуговування, а також накладення заборони на вчинення нотаріусами будь-яких реєстраційних дій щодо майна, що належало на момент смерті ОСОБА_4, в тому числі заборону щодо оформлення спадкових прав на таке майно, на думку суду такі не відповідає позовним вимогам, які заявлені лише до відповідача, а обраний позивачем вид забезпечення позову може порушити права інших осіб. Крім цього, суд позбавлений можливості забезпечити позов шляхом накладення заборони на вчинення певних дій невизначеним колом осіб, як про це просить позивач.

Крім цього, позивачем не надано жодних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та що обраний позивачем вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам.

Більше того, ні позовна заява, ні заява про забезпечення позову не містить відомостей про те коли і якою нотаріальною конторою заводилася спадкова справа після смерті ОСОБА_4 та чи така заводилася взагалі.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, -

ухвалив:

в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державний нотаріус Четвертої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про визнання недійсним заповіту відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали.

Суддя: Р.Я. Головатий