Справа №442/4597/15-ц
Провадження №2/442/1626/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі :

головуючого судді Хомика А.П.

з участю секретаря Лужецької С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання незаконним та скасування наказу №109 від 28.04.2015 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, поновлення її на роботі вчителя української мови та літератури Дрогобицької загальноосвітньої школи №17 Дрогобицької міської ради Львівської області та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що працювала на посаді вчителя української мови та літератури в Дрогобицькій загальноосвітній школі №17 (ЗОШ №17).

Наказом № 109 начальника відділу освіти датованого 28.04.2015 року вона була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення абз. 2. п. 3.1 та абз. 1 п. 3.2. Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 (12)-х класів загальноосвітніх навчальних закладів затвердженої наказом МОН України від 03.06.2008 року №496, абз. 3. п. 3 інструктивно-методичних рекомендацій щодо заповнення сторінок класних журналів 5-11-х класів загальноосвітніх закладів з української мови, абз. 4 п. 7.2. Вимог до виконання письмових робіт учнів загальноосвітніх навчальних закладів і перевірки зошитів з української мови та літератури, світової літератури у 5-11 класах, відповідно до подання директора Дрогобицької ОСОБА_2 ступенів № 17 від 28.04.2015 № 71, керуючись пунктом 2.1. інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів, п. 86 положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого Постановою КМУ від 27.08.2010 року № 778 їй оголошено догани.

Будь-яких порушень трудової дисципліни з її боку не було, а оголошення їй догани не має законного підґрунтя і є наслідком неприязних стосунків, що склалися між нею та безпосереднім її керівництвом.

Наказом № 104 від 16.06.2015 року відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради її було звільнено з роботи за систематичне невиконання трудових обовязків, згідно п.3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає своє звільнення незаконним, оскільки порушень трудових обов'язків з її боку не було, до виконання своїх обовязків завжди відносилась добросовісно, ніяких порушень не допускала.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладенні у позовній заяві, вказуючи на те, що звільнення позивача відбулося з порушенням вимог діючого законодавства. Вказав, що про існування наказу №109 від 28.04.2015 року про застосування до позивачки дисциплінарного стягнення у вигляді догани, остання дізналась лише 11.06.2015 року, про що свідчить копія заяви про видачу судового наказу.

Вважає, що для винесення наказу про звільнення позивачки не було підстав, оскільки вона завжди виявляла дбайливе ставлення до виконання своїх трудових обовязків. Висновок службової перевірки, який складений відносно неї, розцінює упередженим, а викладені у ньому доводи не відповідають дійсності, містять викривлену інформацію. Просить поновити її на посаді та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Згідно оскаржуваного наказу Позивача було звільнено із займаної посади за систематичне невиконання трудових обов'язків, згідно п.3 ч.1 ст.40 КзпП України, проте з таким наказом не можна погодитися із наступних підстав.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудовою розпорядку.

Тобто, як встановлено ВСУ, законодавець надає можливість звільнення лише працівника, який не виконує без поважних причин свої посадові обов'язки покладені на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, а не за неналежне виконання свої обов'язків.

Відповідно до подання директора школи № 113 від 16.06.2015 року підставою звільнення є неналежне виконання свої обов'язків, а не невиконання обов'язків, а саме порушення порядку оцінювання під час проведення підсумкової державної атестації.

Проте, відповідно до п. 1, 2, 3 Розділу 3 «Положення про державну підсумкову атестацію учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти» затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України 30 грудня 2014 року № 1547, державні атестаційні комісії (далі - комісії) створюються в навчальних закладах за погодженням з місцевими органами управління освітою не пізніше ніж за два тижні до початку атестації:

за освітній рівень початкової загальної середньої освіти - у складі: голова (керівник навчального закладу або його заступник) та вчитель, який викладає в цьому класі;

за освітній рівень базової, повної загальної середньої освіти - у складі: голова (керівник навчального закладу або його заступник) та члени комісії: учитель, який викладає предмет у цьому класі, та вчитель цього самого циклу предметів.

Голови та члени комісій є відповідальними за дотримання порядку проведення атестації та об'єктивність її оцінювання.

Відтак, позивач не може бути притягнений до відповідальності за неналежне оцінювання результатів ДПА, оскільки результати оцінювання встановлюються Державною атестаційною комісією, а не конкретним його членом.

У випадку, якщо особа неналежно виконує свої обов'язки відповідно до посадових вимог її можна звільнити лише на підставі п. 2 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, у зв'язку із невідповідністю займані посаді.

Слід враховувати, що згідно із Законом від 23.05.1991р. «Про освіту» до учасників навчально-виховного процесу належать керівні, педагогічні, наукові, науково-педагогічні працівники, спеціалісти закладів освіти. Перелік посад педагогічних та науково-педагогічних працівників встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зокрема, до педагогічного персоналу віднесено вчителів усіх спеціальностей, викладачів, вихователів, вихователів-методистів, логопедів, завідувачів логопедичних пунктів, майстрів виробничого навчання, методистів, практичних психологів, педагогів-організаторів, концертмейстерів, соціальних педагогів.

Необхідно також мати на увазі, що згідно з ч.4 ст.54 зазначеного Закону педагогічні працівники підлягають атестації і рішення атестаційної комісії є підставою для звільнення їх з роботи в порядку, встановленому законодавством, тобто з додержанням, зокрема, правил статей 43, 252 КЗпП.

Відповідно до п. 1.9. «Типового положення про атестацію педагогічних працівників» затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.10.2010 N 930, позачергова атестація проводиться за заявою працівника з метою підвищення кваліфікаційної категорії (тарифного розряду) або за поданням керівника, педагогічної ради навчального закладу чи відповідного органу управління освітою з метою присвоєння працівнику кваліфікаційної категорії, педагогічного звання та у разі зниження ним рівня професійної діяльності.

Позачергова атестація керівних кадрів проводиться за поданням керівника відповідного органу управління освітою при неналежному виконанні посадових обов'язків.

А тому звільнення з даних підстав не узгоджуються із вимогами норм чинного законодавства.

Наказом № 109 начальника відділу освіти датованого 28.04.2015 року ОСОБА_1 була притягнута до дисциплінарної відповідальності за порушення абз. 2. п. 1.1 та абз. 1 п. 3.2. Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11(12)-х класів загальноосвітніх навчальних закладів затвердженої наказом МОН України від 03.06.2008 року №496, абз. 3. п. 3 інструктивно-методичних рекомендацій, щодо заповнення сторінок класних журналів 5-11-х класів загальноосвітніх закладів з української мови, абз. 4 п. 7.2. Вимог до виконання письмових робіт учнів загальноосвітніх навчальних закладів і перевірки зошитів, відповідно до подання директора Дрогобицької ЗОШ І-ІII ступенів № 17 від 28.04.2015 № 71, керуючись пунктом 2.1. інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 класів, п. 86 положення про загальноосвітній навчальний заклад, затверджений постановою КМУ від 27.08.2010 року № 778.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Отже, трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст. 147 КЗпП України.

Обов'язки позивачки визначені посадовою інструкцією учителя затвердженою наказом директора СШ № 17за № 1а від 02.01.2003 року, з якою остання була ознайомлена.

Відповідно до ст. 31 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором.

Відповідно до вимог ст. 29 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Проте, з відповідними актами, неналежне виконання яких стало підставою для застосування догани позивачу ніхто не повідомляв, а нібито підпис позивачки про ознайомлення з відповідними актами від 20.05.2015 року не відповідає дійсності, оскільки вона його не підписувала.

Відповідач не мав жодних підстав притягувати до відповідальності позивача за порушення вимог актів, які йому не були відомі та не були доведені у встановленому законом порядку, а тому просить визнати незаконним та скасувати накази про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та про її звільнення, поновити останню на посаді вчителя української мови та літератури Дрогобицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 та стягнути середній заробіток за час її вимушеного прогулу.

Представники відповідача ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, позовні вимоги заперечили, просять відмовити в задоволенні позову за безпідставністю з підстав, які виклали письмово.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є безпідставним і в його задоволенні слід відмовити, виходичи з наступних міркувань.

За правилом п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, зокрема, у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За передбаченими п.3 ч.1 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

Як підтверджується матеріалами особової справи №32 позивач ОСОБА_1 31 серпня 1987 року була призначена на посаду вихователя групи продовженого дня середньої школи №17 м.Дрогобича з 01 вересня 1987 року на підставі наказу по відділу народної освіти Дрогобицького міськвиконкому № 702 від 31 серпня 1987 року в звязку з переводом її з посади вихователя дитячої дошкільної установи №8 м. Дрогобич.

Наказом по відділу освіти від 4 вересня 1991 року № 836 (параграф 1) «Про перевід ОСОБА_1П.», позивача переведено з посади вихователя групи продовженого дня середньої школи № 17 м.Дрогобича на посаду вчителя української мови та літератури цієї школи, з 1 вересня 1991 року.

На даній посаді позивач працювала до 16 червня 2015 року.

Відповідно до ст.28 Закону України «Про загальну середню освіту» права та обов'язки педагогічних працівників системи загальної середньої освіти визначаються Конституцією України, Законом України "Про освіту", Кодексом законів про працю України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст.139 КЗпП України працівники зобовязані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимоги нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Трудовою дисципліною передбачено додержання працівниками норм, закріплених КЗпП України, правил внутрішнього трудового розпорядку, уставів, положень, посадових інструкцій, за порушення якої до працівника можливо застосування положень ст.147 КЗпП України в частині стягнення за порушення трудової дисципліни.

Як вбачається із Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників СШ №17, затвердженого зборами трудового колективу СШ № 17, протокол №2 від 03 березня 2003 року, зокрема його п.9.1, працівники школи зобовязані, окрім іншого, дотримуватись Правил внутрішнього трудового розпорядку школи.

За змістом п.10.1. вказаних Правил коло обовязків, які виконує кожний працівник на своїй посаді, визначається, крім цих Правил, посадовими інструкціями, затвердженими в установленому порядку.

У відповідності до п.10 зазначених Правил основні функціональні обовязки адміністрації, вчителів, вихователів, керівника допризовної підготовки юнаків, психолога, логопеда, старшого викладача кафедри фізкультури, завідуючого майстернями, вихователя учнівської молоді,лаборантів, секретаря школи, технічного персоналу затверджують наказом директора школи.

Згідно п.1.6 загальних положень Посадової інструкції учителя, затвердженої наказом директора СШ №17 від 02.01.2003 р. №1а у своїй діяльності вчитель керується Конституцією і законами України, наказами Президента України, рішеннями КМУ та органів управління освітою всіх рівнів з питань освіти і виховання учнів; правилами і нормами охорони праці, техніки безпеки, і протипожежної безпеки, а також Статутами і локальними правовими актами школи (в тому числі Правилами внутрішнього трудового розпорядку, наказами й розпорядженнями директора, цією Інструкцією), трудовим договором (контрактом).

До посадових обовязків учителя за правилами п. 3.10 вказаної посадової інструкції відноситься ведення учителем в установленому порядку класної документації, здійснення поточного контролю за відвідуванням та успішністю за прийнятою в школі системою, виставлення оцінок у класний журнал і щоденник учня, своєчасне подання адміністрації школи звітних даних.

З вказаною посадовою інструкцією учителя позивач ознайомлена, про що свідчить підпис під прізвищем ОСОБА_1 (п.52 Списку працівників СШ №17, які ознайомлені із посадовою інструкцією).

Згідно з розділом 2.1 Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів, затвердженої наказом Міністерства освіти і науки України від 03.06.2008 р. №496 ведення журналу здійснюється класним керівником та вчителями. Вони несуть особисту відповідальність за своєчасність, стан та достовірність записів.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного наказу відповідача від 28.04.2015 року №109 підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача у вигляді догани стало порушення нею:

-Абзацу 2 п.3.1. та абз.1 п.3.2. Інструкції з ведення класного журналу учнів 5-11 (12) класів загальноосвітніх закладів, затвердженої наказом Міністерства освіта і науки України від 03.06.2008 року №496, що полягало в несвоєчасному виставленні позивачем оцінок з контрольної роботи (диктанту) з української мови у 9-А класі від 24 лютого 2015 року та відображено в наказі Дрогобицької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №17 «Про результати класно-узагальнюючого контролю в 9-х класах», з яким позивач ознайомилася, про що свідчить її особисті письмові зауваження у ньому;

-Абзацу 3 п.3 Інструктивно-методичних рекомендації щодо заповнення сторінок класних журналів 5-11 класів загальноосвітніх навчальних закладів з української мови, що полягало в тому, що учні були відсутні на уроці, а диктант писали пізніше та відображено в доповідній записці заступника директора школи №17 від 16.04.2015 р. ( додаток до подання директора школи від 28.04.2015 р.);

- Абзацу 4 п.7.2. Вимог до виконання письмових робіт учнів загальноосвітніх закладів і перевірки зошитів з української мови та літератури, світової літератури у 5-11 класах, що полягало в тому, що позивач несвоєчасно перевірила та виставила оцінки з контрольного твору від 07 квітня 2015 року, оскільки оцінки за цей твір мали бути виставлені протягом 7 днів, а станом на 27.04.2015 року, вони виставлені не були, що відображено в записах класного журналу 9-А класу від 27.04.2015 р.(копія сторінок журналу як додаток до подання директора школи).

- Подання директора Дрогобицької ОСОБА_2 ступенів №17 від 28.04.2015 р. №71.

Як вбачається зі змісту вказаного подання був здійснений аналіз повторної перевірки контрольних робіт з української мови учнів 9-а класу ЗОШ №17 (групи вчителя ОСОБА_1П.), що підтверджується додатком №1 до цього подання, внаслідок чого було виявлені порушення, допущені позивачем, зокрема те, що з 11 контрольних робіт оцінки підтверджені лише у двох учнів; не відповідає встановленому позивачем балу у бік зниження 9 робіт; різниця складає у двох учнів: 1 бал у 2 учнів; 2 бали у 2 учнів; у 3 бали у 5 учнів. Отже, повторна перевірки підтвердила порушення позивачем критеріїв оцінювання навчальних досягнень учнів 9-а класі з української мови за курс основної школи.

Твердження позивача, що з відповідними актами, неналежне виконання яких стало підставою для застосування догани позивачу ніхто не повідомляв, не відповідають фактичним обставинам справи, доказам, які містяться в матеріалах справи та вимогам закону.

Покликання позивача на те, що нібито підпис позивача про ознайомлення з відповідними актами від 20.05.2015 р. не відповідає дійсності, спростовується її підписом від 05.09.2012 р. на підтвердження ознайомлення ще в 2012 році з Інструктивно-методичними рекомендаціями щодо вивчення у загальноосвітніх навчальних закладах предметів інваріантної складової навчального плану у 2012/2013 навчальному році, в тому числі з критеріями оцінювання, які є складовою частиною даних Інструктивно-методичних рекомендацій.

Щодо покликання представника позивача на те, що у порядку денному засідання педагогічної ради (протокол №2 від 20.05.2015 р.) дописано лист від 15.05.2015 р. №49-246 щодо державної підсумкової атестації з української мови для учнів, у яких були анульовані результати ДПА у формі ЗНО, а відтак це свідчить, на його думку, про те, що позивача належним чином не було повідомлено про порядок проведення ДПА з української мови, то вказане твердження не заслуговує на увагу, оскільки лист від 15.05.2015 р. №49-246 щодо державної підсумкової атестації з української мови для учнів, у яких були анульовані результати ДПА у формі ЗНО (11 клас) не стосується Положення про державну підсумкову атестацію учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти, порядку проведення ДПА з української мови, яке затверджене наказом Міністерства освіти і науки України від 30.12.2014 р. №1547, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 14 лютого 2015 р. за №157/26602.

Оскільки вказані порушення позивачем трудової дисципліни були виявлені 16.04.2015 р., та підтверджені результати повторної перевірки 24.04.2015 року, то накладення дисциплінарного стягнення 28.04.2015, тобто не пізніше одного місяця з дня його виявлення, відповідає правилам ст. 148 КЗпП України в частині строку для застосування дисциплінарного стягнення.

Як підтверджується матеріалами справи, 06 квітня 2015 року на підтвердження відмови позивача ОСОБА_1 надати письмове пояснення з приводу допущених помилок під час проведення директорської контрольної роботи (диктант) у 9-А класі за 03 березня 2015 року складено Акт за участю позивача, директора школи ОСОБА_7, секретаря-діловода ОСОБА_8 та учителя історії ОСОБА_9; а 28.04.2015 року складено Акт на підтвердження тієї обставини, що зі змістом наказу відповідача від 28.04.2015 року №109 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності вчителя української мови та літератури Дрогобицької ОСОБА_2 ступенів №17 ОСОБА_1» позивач була ознайомлена 28.04.2015 року, однак підписувати наказ відмовилася.

Таким чином, оголошення догани позивачу проведено правомірно та з дотриманням строку й порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного 149 КЗпП України.

Як зазначалося вище на одну з підстав позову ОСОБА_1 в позовній заяві покликається на те, що наказ про притягнення її до дисциплінарної відповідальності був отриманий нею 17.06.2015 р., а про цей наказ вона дізналася 11.06.2015 року, що, на думку позивача, підтверджується її заявою про видачу їй цього наказу. А у встановлений трьохмісячний термін вона не змогла звернутися з заявою до суду, так як в період з 10 вересня по 10 жовтня 2015 року вона здійснювала догляд за своєю колєжанкою ОСОБА_10.

Згідно ст. 256 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ст.253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Згідно ст. 233 КЗпП працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Як вбачається з письмового доказу - Акту від 28.04.2015 року, складеного директором ОСОБА_2 ступенів №17 ОСОБА_7, ОСОБА_6 та ОСОБА_11, який міститься у матеріалах даної цивільної справи (особова справа №32 позивача) та з належних доказів показів свідків ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_8, позивачу у даній справі про наявність наказу по відділу освіти від 28.04.2015 р. №109 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності вчителя української мови та літератури Дрогобицької ОСОБА_2 ступенів №17 ОСОБА_1» та про його зміст стало відомо ще 28.04.2015 р., тобто з урахуванням приписів ст. 233 КЗпП України вона мала звернутися до суду за захистом своїх порушених прав не пізніше 29 липня 2015 року.

Що стосується посилання позивача на ту обставину, що вона з 10.09.2015 року по 10.12.2015 року здійснювала догляд за хворою ОСОБА_10, а тому не змогла своєчасно звернутись до суду з позовом про оскарження наказу №109 від 28.04.2015 року про притягнення її до дисциплінарної відповідальності, то таке не бере до уваги з наступних міркувань.

22.09.2015року позивачка особисто подала заяву про відкладення розгляду цієї справи, призначеної на 23.09.2015 року, оскільки її представник ОСОБА_12 перебував на стаціонарному лікуванні у м.Львові.

Додані до матеріалів позовної заяви позивачки про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 02.11.2015 р. на підтвердження поважної причини пропуску строку звернення до суду копія довідки №376, з якої вбачається, що ОСОБА_10 перебуває на «Д» обліку та копія висновку лікаря-спеціаліста від 20.10.2015 №375 не стосується особи позивача, а тому суд не бере її до уваги.

Крім того, згідно ч.1 ст. 59 Цивільного процесуального кодексу України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

В матеріалах справи міститься копія довідки від 20 жовтня 2015 року, яка видана ОСОБА_1 в тому, що вона доглядала ОСОБА_10 з 10 вересня по 10 жовтня 2015 року, яка мала загострення своєї хвороби інсульт з крововиливом у праву частину голови і потребувала обовязкової присутності при ній.

Як вбачається з п.3.16. Інструкції про порядок видачі документів, які засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затверджених наказом Міністерства охорони здоровя 13.11.2001 р. №455, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04.12.2001 р. №1005/6196 для догляду за хворим старше 14 років, який знаходиться на стаціонарному лікуванні, згідно з висновком ЛКК про необхідність індивідуального догляду, видається довідка довільної форми, засвідчена підписом головного лікаря та печаткою лікувально-профілактичного закладу, а п. 3.2. визначено, що для догляду за дорослим членом сім'ї та хворою дитиною, старшою 14 років, при лікуванні в амбулаторно-поліклінічних умовах листок непрацездатності видається на термін до 3 днів. Як виняток, залежно від важкості перебігу захворювання та побутових умов, цей термін може бути продовжений за рішенням ЛКК, а в разі її відсутності - головного лікаря, але не більше 7 календарних днів.

Таким чином, представлена суду довідка не відповідає зазначеним нормам вказаної інструкції, оскільки довідка не містить підпису головного лікаря та печатки лікульно-профілактичного закладу.

Вказані вище обставини беззаперечно свідчать про те, що істотних, непереборних труднощів у ОСОБА_1 у період як з 28.04.2015 р. по 29.07.2015 р.,так і в період з 12.06.2015 р. по 12.09.2015 р. для звернення до суду для захисту своїх порушених прав наказом відповідача №109 від 28.04.2015 р. не було, оскільки такі не підтверджені належними та допустимими доказами, що свідчить про відсутність у позивача ОСОБА_1 поважних причин пропуску строку позовної давності.

Згідно ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається зі змісту наказу відповідача від 16.06.2015 року №104 «Про звільнення ОСОБА_1П.» підставою для звільнення позивача стало порушення нею критеріїв оцінювання контрольного диктанту учнів 9-А класу під час проведення Державної підсумкової атестації 02 червня 2015 року, що підтверджується поданням директора ОСОБА_2 ступенів №17 від 05.06.2015 року №98, зі змісту з якого вбачається, що

- під час диктування учитель ОСОБА_1 порушила методичні норми диктування, що підтверджується записом у протоколі ДПА від 02.06.2016 р.;

- у 7 роботах були виправлені оцінки;

- позивачем були зроблені виправлення оцінок в протоколі ДПА та виправлено оцінки у класному журналі учнів 9-А класу в колонці «ДПА»;

- за результатами ДПА з 14 учнів по списку 12 учнів не підтвердили свої річні оцінки, 1 учень підтвердив, 1 написав на 1 бал краще; різниця між оцінками за рік і ДПА складає від 1 до 5 балів, зокрема, у ОСОБА_13, який за рік мав 10, на ДПІ 02.06.2015 року отримав 5; Пецкович за рік мала 10 на ДПА отримала 7.

Вказане свідчить про невиконання позивачем вимог, які визначаються Критеріями оцінювання навчальних досягнень учнів (вихованців) у системі загальної середньої освіти, затверджених наказом МОН України від 13.04.2011 р. №329.

Зазначені порушення відображені та проаналізовані в Акті від 02.06.2015 р., складеного головами державних атестаційних комісій ОСОБА_2 ступенів №17 та стали предметом розгляду на відкритому засідання методичного обєднання вчителів української мови та літератури 04.06.2015 р., на якому була присутня позивач, а в подальшому ці питання розглядалися на засідання педагогічної ради ЗОШ №17 09.06.2015 року, що підтверджується протоколом №5.

Суд не бере до уваги твердження позивача про те, що відповідно до подання директора школи №113 від 16.06.2015 року підставою для її звільнення є неналежне виконання своїх обовязків, а не невиконання нею обовязків в частині порушення порядку оцінювання під час проведення підсумкової державної атестації. Вважає, що оскільки результати оцінювання встановлюються Державною атестаційною комісією, а не конкретним його членом, то з цих підстав позивач не може бути притягнений до відповідальності за неналежне оцінювання результатів ДПА, а тому вважає, що на підставі подання директора школи №113 від 16.06.2015 року її мали би звільнити на підставі п.2 ст.1 ст.40 КЗпП України у звязку з невідповідністю займаній посаді, оскільки відповідно до п.1.9. Типового положення про атестацію педагогічних працівників, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 06.10.2010 р. №930 позачергова атестація педагогічних працівників, яким у розумінні Закону України «Про освіту» є позивач, проводиться у разі зниження ним рівня професійної діяльності, однак в подальшому покликається на норму, за змістом якої позачергова атестація керівних кадрів проводиться за поданням керівника відповідного органу управління освітою при неналежному виконанні посадових обовязків, яка не стосується позивача, бо вона не відноситься до керівних кадрів.

Згідно п.21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоровя працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обовязків

За змістом п.23 цієї ж постанови за передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановлені чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або зняті достроково (ст. 151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни у відповідності до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації, і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минулого не більше одного року.

У позивача достатня кваліфікація для виконання доручної їй роботи, що підтверджується її дипломом серії НВ №805918, згідно з яким позивачу присвоєна кваліфікація учителя української мови і літератури; атестаційними листами за період 2012 р., 2007 р., 2002 р. 1997 р.

Однак, за наявної достатньої кваліфікації у позивача наявне систематичне невиконання трудових обовязків, що підтверджується вказаними вище письмовими доказами і виключає застосування до правовідносин, що виникли між позивачем та відповідачем п.2 ст.40 КЗпП України.

Таким чином, звільнення позивача проведено правомірно та з дотриманням строку й порядку застосування дисциплінарного стягнення, визначеного 149 КЗпП України, з урахуванням Правил внутрішнього розпорядку для працівників школи, та відповідно до п. 2 ст. 26 Закону України «Про загальну середню освіту», за змістом якого призначення на посаду та звiльнення з посади заступникiв керiвника та iнших педагогiчних працiвникiв державного та комунального загально-освiтнього навчального закладу здiйснюється вiдповiдним органом управлiння освiтою за поданням керiвника загальноосвiтнього навчального закладу.

Щодо покликання позивача на неприязні відносини з керівництвом школи, то такі обставини не підтверджені жодними доказами; твердження позивача, що її звільнення є наслідком її переслідування після того, як вона звернулася до відповідних органів з приводу різних перевірок установи ОСОБА_2 ст. №17, спростовано відповіддю Департаменту освіти і науки Львівської обласної державної адміністрації від 27.11.2015 р. №08-08/02-17/245-ПА.

За наведених вище обставин, суд не знаходить правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Відділу освіти виконавчих органів Дрогобицької міської ради про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя А.П. Хомик