АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/55/15 Головуючий 1-ї інстанції - Блага І.С.
Категорія: відшкодування шкоди
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Коровіна С.Г.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційні скарги державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева", відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові про стягнення суми, відшкодування моральної шкоди у зв'язку з професійним захворюванням, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" (надалі - ДП "Завод імені В.О. Малишева"), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові (надалі - ВВД ФССНВ України у м. Харкові або Фонд), уточнив вимоги при розгляді справи, в якому просив: 1.визнати таким, що не відповідає закону розпорядження ДП "Завод ім. В.О. Малишева" №118 від 15.05.2001року про обчислення відшкодування шкоди позивачу в зв'язку з професійним захворюванням; 2.визнати довідку про розмір втраченого заробітку позивача на 01.04.2001року на суму 70,41грн. недійсною та встановити розмір втраченого заробітку станом на 01.04.2001р. - 119,06грн.; 3.зобов'язати ДП "Завод ім. В.О.Малишева" надати ВВД ФССНВ України у м. Харкові нову довідку про розмір втраченого заробітку на 01.04.2001року на суму 119,06грн.; 4.стягнути з ДП "Завод ім. В.О. Малишева" на користь позивача моральну шкоду одноразово у розмірі 20 000,00грн.; 5.стягнути з ВВД ФССНВ України у м. Харкові на користь позивача недонараховану та недоплачену суму втраченого заробітку за період з 23.02.2006р. по 01.08.2013р. одноразово - 38 363,39грн., недоплачену суму одноразової допомоги з повторного ушкодження здоров'я одноразово - 6 184,83грн.; 6.зобов'язати ВВД ФССНВ України у м. Харкові виплачувати щомісячно йому, починаючи з 01.08.2013року та по життєво по 1 917,90грн., з подальшим перерахунком цієї суми у відповідності з діючим законодавством.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що в період з 1980р. по 2003р. він перебував у трудових відносинах з ДП "Завод ім. В.О. Малишева", працюючи на роботах зі шкідливими умовами праці, в тому числі, формівником машинної формовки 3-го розряду з оплатою праці по 2-й сітці тарифних ставок. Внаслідок шкідливих умов праці ним було отримано професійне захворювання, що підтверджується актом хронічного профзахворювання по формі П-4 від 19.01.2001року. За висновком МСЕК від 28.02.2001року йому встановлено стійку втрату професійної працездатності, а саме на 30% з 25.01.2001п. по 01.02.2002р. Розпорядженням по ДП " Завод ім. Малишева" за №118 від 15.05.2001року позивачу призначено відшкодування шкоди у зв'язку з професійним захворюванням (втраченим заробітком) по 70,41грн. щомісячно, виходячи з його середньомісячного заробітку за 12 місяців, що передували стійкої втрати працездатності - 234,70грн. Вважає, що підприємством середньомісячний заробіток для призначення Фондом відповідних сум відшкодування, пов'язаних зі стійкою втратою працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, обчислено не правильно, а саме з порушенням діючого законодавства, що призвело до недонарахування Фондом сум, які фактично підлягають виплаті.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ВВД ФССНВ України у м. Харкові Теплинська С.В. позов не визнала, вказуючи на відсутність підстав вважати неправомірним обчислення підприємством розміру середньомісячного заробітку позивача. При цьому звернула увагу на те, що на підприємстві зараз відсутності працівники, які працюють формовиками машинної формовки. Також зазначає, що позивач немає права брати за підставу три повні календарні місяці роботи на підприємстві за його вибором для обчислення середньомісячної заробітної плати, оскільки це суперечить положенням п.22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених Постановою КМУ від 23.06.1993р. №472 (надалі - Правила).

Відповідач ДП "Завод ім. В.О. Малишева" про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, його представник не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у її відсутність, а також надавши свої письмові заперечення, в яких викладені доводи та міркування з приводу заявлених вимог. Зазначив, що підприємством правильно визначено розмір середньомісячного заробітку позивача для нарахування розміру відшкодування втрати працездатності, беручи за підставу середньомісячний заробіток позивача за останні 12 місяців, що передували стійкої втрати працездатності.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року, залишеного без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2013 року, позов задоволено частково. Зобов'язано ДП "Завод імені В.О. Малишева" надати відділенню виконавчої дирекції ФССНВ України у м. Харкові нову довідку про розмір заробітку на 01.04.2001року - в сумі 119,06грн. Стягнуто з ДП "Завод імені В.О. Малишева" на користь ОСОБА_2 моральну шкоду одноразово у розмірі 20 000,00грн. Стягнуто з відділення виконавчої дирекції ФССНВ України у м. Харкові на користь ОСОБА_2 не донараховану та недоплачену суму втраченого заробітку за період з 23.02.2006року по 01.08.2013року одноразово - 38 363,39грн., недоплачену суму одноразової допомоги з повторного ушкодження здоров'я одноразово - 6 184,83грн. Зобов'язано відділення виконавчої дирекції ФССНВ України у м. Харкові виплачувати на користь ОСОБА_2 починаючи з 01.08.2013року та по життєво по 1917,90грн. у місяць з подальшим перерахунком у відповідності до діючого законодавства. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 травня 2014 року ухвалу апеляційного суду Харківської області від 12 грудня 2013 року скасовано і справу передано на новий апеляційний розгляд.

В апеляційних скаргах відділення виконавчої дирекції Фонду ФССНВ України у м. Харкові та державне підприємство "Завод імені В.О. Малишева" просять рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема вказують, що суд неправильно застосував абз. "б" п.28 Правил, що призвело до завищення розміру заробітку, а також безпідставно стягнув моральну шкоду.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Преамбулою Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасних випадків на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" передбачено, що страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання є самостійним видом загальнообов'язкового державного соціального страхування, за допомогою якого здійснюється соціальний захист, охорона життя та здоров'я громадянин у процесі їх трудової діяльності (далі - Закон).

Статтею 5 цього Закону визначено основні принципи страхування від нещасного випадку, якими, зокрема, є обов'язковість страхування від нещасного випадку осіб, які працюють на умовах трудового договору (контракту) та інших підставах, передбачених законодавством про працю;

Згідно з частинами 4,5, ст.6 зазначено Закону суб'єктом страхування є страховик - Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України. Об'єктом страхування від нещасного випадку є життя застрахованого, його здоров'я та працездатність.

Судом розглядом встановлено, що в період з 1980року по 2003рік ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ДП "Завод ім. В.О. Малишева", працюючи на роботах зі шкідливими умовами праці, в тому числі, формівником машинної формовки 3-го розряду з оплатою праці по 2-й сітці тарифних ставок. Внаслідок роботи у шкідливих умовах праці позивач отримав професійне захворювання.

Відповідно до положень статей 30 і 40 Закону ступінь втрати працездатності потерпілим установлюється медико-соціальною експертною комісією (МСЕК) за участю Фонду соціального страхування від нещасних випадків і визначається у відсотках професійної працездатності, яку мав потерпілий до ушкодження здоров'я, а страхові виплати проводяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв'язку із страховим випадком, і цей строк встановлюється МСЕК.

28 лютого 2001 року за висновком МСЕК ОСОБА_2 вперше встановлено втрату 30% працездатності у зв'язку з професійним захворюванням, строком до 01 лютого 2002 року, що підтверджується копією довідки №013230 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках застрахованого (т.1 а.с.8).

Згідно з Актом розслідування професійного захворювання від 19.01.2001року ОСОБА_2 отримав професійне захворювання: хронічний бронхіт 1-2 ступеню (пиловий), сенсоневральну туговухість 2-го ступеня, внаслідок недосконалості технологічних процесів, недосконалості санітарно-технічних установок, невикористання засобів індивідуального захисту органів слуху.

Розпорядженням ДП "Завод ім. В.О. Малишева" №118 від 15.05.2001року ОСОБА_2 призначені щомісячні виплати в розмірі 70,41грн., виходячи із розміру його середньомісячної заробітної плати - 234,70грн., тобто за 12 місяців роботи, які передували втраті позивачем працездатності.

Вказаний розрахунок втраченого заробітку став підставою для призначення позивачу відділенням виконавчої дирекції ФССНВПЗ України в Комінтернівському районі м. Харкова, а згодом - відділенням ФССНВПЗ України у Червонозаводському районі м. Харкова щомісячних сум страхових виплат.

Відповідач ДП "Завод ім. В.О. Малишева" розрахунок середньомісячної заробітної плати ОСОБА_2 провів, виходячи із його заробітної плати за 1999 рік та 2000 рік, а саме із заробітної плати за лютий - листопад 1999р., вересень, грудень 2000р. Між тим, із довідки №189 від 19.03.2001року про заробітну плату позивача вбачається, що у вересні 2000 року ОСОБА_2 відпрацював неповну кількість робочих днів, оскільки мав місце простій підприємства протягом 5-ти днів. Отже, при здійсненні розрахунку середньомісячного заробітку, яка повинна бути покладена в основу для визначення розміру відшкодування втрати позивачем працездатності внаслідок професійного захворювання, ДП "Завод ім. В.О. Малишева" взяв заробітну плату позивача за неповні місяці.

Пунктом 22 "Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, спричиненої працівнику ушкодженням здоров'я, пов'язаного з виконанням ним трудових обов'язків" (надалі - Правила) встановлено, що середньомісячних заробіток для обчислення розміру відшкодування потерпілому втраченого заробітку (або відповідної його частини) визначається за бажанням потерпілого за 12 або 3 останні повні календарні місяці роботи, що передували каліцтву, а при професійному захворюванні - стійкій втраті професійної працездатності.

Таким чином, підприємство повинно було зробити розрахунок, виходячи із середньомісячного заробітку позивача за 12 та за 3 повні календарних місяця, і взяти за підставу більший заробіток, т.я. законодавець надав право вибрати потерпілому, але, підприємство цього не зробило.

Згідно довідки підприємства повними місяцями були: червень 1999р. - 299,87грн., серпень 1999р. - 211,09грн.; вересень 1999р. - 233,14грн. Загальна сума заробітної плати позивача за 3 повні календарні місяці, які передували пошкодженню здоров'я, становить - 744,10грн. (299,87 + 211,09 + 233,14 = 744,10). Середньомісячна заробітна плата відповідно становить - 248,03грн. (744,10 грн. : 3 міс. = 248,03 грн.)

.

Виходячи з цього заробітку розмір втраченого заробітку при 30% втрати працездатності складає: 248,03грн. х 30 % : 100 % = 74,41 грн. Тобто не 70,41грн. як це розрахував відповідач ДП "Завод ім. В.О. Малишева".

Після підвищення тарифних ставок в 1,6 рази підприємство повинно порівняти втрачений позивачем заробіток в перерахунку на 100% втрати професійної працездатності із заробітком відповідного працівника підприємства. Однак, за довідкою підприємства на заводі немає працівників відповідної професії - формівника машинної формовки 3-го розряду

Згідно з актом розслідування професійного захворювання від 06.04.2006року позивач отримав повторне ушкодження здоров'я - професійні захворювання: силікоз 1 ступеню; хронічний обструктивний бронхіт пилової етіології 2 ступеню, нейросенсорну туговухість 4 ступеня, - внаслідок недосконалості технологічних процесів, недосконалості санітарно-технічних установок.

При повторному ушкодженню здоров'я позивачу було встановлено втрату 55% працездатності з 10.05.2006року та безстроково, тобто за новим професійним захворюванням - 15% втрати працездатності.

Згідно з абз.2 ч.2 та абз.1 ч.13 ст.34 Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" (в редакції від 03.03.2006року, яка була чинною на час встановлення позивачу втрати 55% працездатності по повторному ушкодженню здоров'я) у разі коли при подальших обстеженнях МСЕК потерпілому встановлено інший, вищий ступінь втрати стійкої професійної працездатності, з урахуванням іншої професійної хвороби або іншого каліцтва, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, йому провадиться одноразова виплата, сума якої визначається із розрахунку середньомісячного заробітку потерпілого за кожний відсоток збільшення ступеня втрати професійної працездатності відносно попереднього обстеження МСЕК.

У разі повторного ушкодження здоров'я середньомісячний заробіток, за бажанням потерпілого, обчислюється за відповідні періоди, що передували першому або повторному ушкодженню здоров'я. Сума страхової виплати в цьому разі визначається згідно із ступенем (у відсотках) втрати професійної працездатності, що встановлюється МСЕК за сукупністю випадків ушкодження здоров'я.

Згідно з роз'ясненнями Міністерства праці України (якому Кабінет Міністрів України надав право роз'яснювати зміни до законів), якщо на підприємстві відсутня професія потерпілого, підприємство повинно надати довідку про середньомісячний заробіток після підвищення тарифних ставок за аналогічною професією (посадою). Між тим, відповідач "Завод ім. В.О. Малишева" такої довідки не надав.

Якщо розрахувати втрачений позивачем заробіток без підвищення з січня 2001 року на коефіцієнт 1,6 сума відшкодування буде складати: з 28.02.2001року - 74,41грн. (30% втрати працездатності).

З 01.03.2002року - 88,77грн. (коефіцієнт, встановлений Правлінням Фонду - 1,193);

з 15.01.2003року - 118,36грн. (встановлено 40% втрати працездатності);

з 01.03.2003року - 139,90грн. (коефіцієнт Фонду - 1,182);

з 01.03.2004року - 161,16грн. (коефіцієнт Фонду - 1,152);

з 01.03.2005року - 199,52грн. (коефіцієнт Фонду - 1,238);

з 01.03.2006року - 240,02грн. (коефіцієнт Фонду - 1,203).

Ця сума відповідає відкоригованому середньому заробітку - 600,05 грн. (240,02 грн. : 40% х 100%).

При повторному пошкодженні здоров'я повинна бути виплачена одноразова страхова виплата:

600,05грн. х 15 = 9 000,75грн. (фактично позивачу було виплачено 8 216,82грн.), отже підлягає доплаті - 783,94грн. (9 000,75грн. - 8 216,82грн.).

З 10.05.2006року - 330,00грн. (підвищено за висновком МСЕК - 55% втрата працездатності).

З 14.02.2007року- 360,00грн. (за висновком МСЕК встановлено втрата працездатності 60%).

З 01.03.2007року - 425,88грн. (коефіцієнт - 1,183), з 01.03.2008 року - 479,12грн. (коефіцієнт - 1,125), з 01.03.2009року - 509,30грн. (коефіцієнт - 1,063), з 01.02.2011року - 561,25грн. (коефіцієнт - 1,102), з 01.03.2012року - 660,03грн. (коефіцієнт - 1,176).

Постановою Правління Фонду №15 від 30.03.2012року змінено коефіцієнти перерахунку втраченого заробітку: з 01.03.2002року - з 1,193 на 1,352; з 01.03.2003року - з 1,182 на 1,21; з 01.03.2004року - з 1,152 на 1,228; з 01.03.2005року - з 1,238 на 1,275.

Відповідно підлягає перерахуванню і сума втраченого позивачем заробітку: з 01.03.2012року - 660,03грн. : 1,193 х 1,352:1,182 х 1,21 : 1,152 х 1,228 : 1,238 х 1,275 = 840,62грн.

Постановою Правління Фонду №31 від 21.09.2012року проведено подальшу зміну розрахункових коефіцієнтів підвищення: з 01.03.2006року - з 1,203 на 1,367; з 01.03.2007року - з 1,183 на 1,292.

Відповідно перерахована сума втраченого заробітку становить: з 01.09.2012року - 840,62грн. : 1,203 х 1,367 : 1,183 х 1,292 = 1043,24грн.

З 01.03.13року проведено чергове перерахування втраченого заробітку на коефіцієнт - 1,149. Перерахована сума становить: 1043,29грн. х 1,149 = 1198,68грн.

Таким чином з 01.03.2013року Фонд повинен був виплачувати позивачу по 1198,68грн. щомісячно, а фактично виплачував по 859,27грн.

Всього за період з 23.02.2006року (з моменту звернення з позовом до суду) і по 01.08.2013року Фонд повинен був виплатити ОСОБА_2 - 50 927,71грн. (199,52 грн. : 28дн. х 6дн. + 240,02грн. х 2міс. + 240,02грн. : 31дн. х 9дн. + 330,00грн. : 31дн. х 22дн. + 330,00грн. х 8 міс. + 330,00грн. : 28дн. х 13дн. + 350,00грн. : 28дн. х 15дн. + 425,88грн. х 12міс. + 479,12грн. х 12міс. + 509,30грн. х 24міс. + 561,25грн. х 12міс. + 840,62грн. х 6 міс. + 1043,24грн. х 6 міс. + 1198,68грн. х 5 міс.).

Фактично Фонд виплачував: з 23.02.2006року по 188,80грн.; з 01.03.06 року - 227,13грн.; з 10.05.2006року - 301,28грн.; з 14.02.2007року - 328,67 грн.; з 01.03.2007року - 388,82грн.; з 01.03.2008року - 437,42грн.; з 01.03.2009 року - 464,98грн.; з 01.03.2011року - 512,41грн.; з 01.03.2012року - 602,59 грн.; з 01.09.2012року - 658,12грн.; з 01.03.2013року - 756,17грн.

Усього Фонд виплатив позивачу за період: з 23.02.2006року по 01.08.2013рік - 42 067,96грн. (188,80грн. : 28дн. х 6дн. + 227,13грн. х 2 міс. + 227,13грн. : 31дн. х 9дн. + 301,28грн. : 31дн. х 22дн. + 301,28грн. х 8 міс. + 301,28грн. х 13дн. + 328,67грн. : 28дн. х 15дн. + 388,82грн. х 12 міс. + 437,42грн. х 12 міс. + 464,98грн. х 24 міс. + 512,31 грн. х 12 міс. + 602,59грн. х 6 міс. + 658,12грн. х 6 міс. + 756,17грн. х 5 міс.).

Таким чином, Фонд повинен доплатити ОСОБА_2 за вказаний період - 8 859,75грн. (50 927,71грн. - 42 067,96грн.) та доплатити одноразову допомогу - 783,94грн.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноваженого ним органу.

Статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно до роз'яснень, які містяться у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" №4 від 31 березня 1995 року ( з наступними змінами і доповненнями) судам необхідно враховувати, що відповідно до ст.237-1 КЗпП України( набрала чинності 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя здоров'я умовах тощо), яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, відшкодувати позивачу моральну шкоду повинен відповідач ДП " Завод ім. В.О. Малишева", який був його роботодавцем та який не забезпечив ОСОБА_2 безпечні та нешкідливі умови праці, і допустив до професійного захворювання та втрати працездатності.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходив із засад розумності та справедливості.

З огляду на викладене, оскаржуване рішення підлягає частковій зміні.

Згідно п.4) ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги державного підприємства "Завод імені В.О. Малишева" та відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19 вересня 2013 року в частині стягнення моральної шкоди залишити без змін, а в іншій частині скасувати і ухвалити нове рішення, яким визнати Розпорядження ДП "Завод ім. Малишева №118 від 15.05.2001року про нарахування відшкодування шкоди ОСОБА_2 у зв'язку з профзахворюванням таким, що не відповідає вимогам закону.

Визнати довідку про розмір втраченого заробітку ОСОБА_2 на 01.04.2001року в сумі 70,41грн. недійсною та встановити розмір втраченого заробітку станом на 01.04.2001року в сумі 74,41грн.

Зобов'язати ГП "Завод ім. Малишева" надати відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові нову довідку про розмір втраченого заробітку на 01.04.2001року в сумі 74,41грн.

Стягнути з відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові на користь ОСОБА_2 недораховану та невиплачену суму втраченого заробітку за період з 23.02.2006року по 01.08.2013року одноразово - 8 859,75грн., недоплачену суму одноразової допомоги по повторному ушкодженню здоров'я - 783,94грн..

Зобов'язати відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Харкові виплачувати ОСОБА_2, починаючи з 01 серпня 2013 року та по життєво по 756,17грн. щомісячно, з подальшим перерахуванням у відповідності з діючим законодавством.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -