Провадження № 2/522/2031/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить суд солідарно стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 борг у розмірі - 1 615 077 грн., з яких: сума боргу - 1 295 000 грн.; 3% річних - 32 783 грн.; проценти від суми позики - 287 264 грн. по договору позики, на користь ОСОБА_4.

У судовому засідання представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов визнав та просив задовольнити.

Відповідача ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за своєї відсутності, позов визнала.

Суд, вивчивши матеріали справи вважає, що позов доведений, обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 14.01.2012 року між ОСОБА_2, та ОСОБА_4 був укладений договір позики.

Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до боргової розписки від 14.01.2012р.. що згідно ч. 2. ст. 1047 ЦК України, є підтвердженням укладення договору позики, ОСОБА_4 14 січня 2012 року позичила ОСОБА_2 100 000 доларів США на потреби сім'ї з строком повернення до 30 грудня 2013 року в гривневому еквіваленті на момент укладання договору позики по курсу НБУ в розмірі 800 000 тисяч гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Строк повернення грошових коштів, встановлений в розписці від 25.12.2008р.. - до 1 лютого 2013 року.

Слід зазначити, що Верховним судом України на засіданні Судової палати у цивільних справах 18 вересня 2013 року розглянув справу № 6-63 цс 13 зроблено правовий висновок про те. що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але н факту передачі грошової суми позичальнику.

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Однак, ОСОБА_5 ухиляється від повернення грошових коштів за договором позики, а тому по теперішній час не розрахувався з позикодавцем - ОСОБА_4.

Згідно ч. 1 ст. 540 ЦК України, якщо в зобов'язанні приймають участь декілька кредиторів чи боржників, кожен з кредиторів має право вимагати виконання, а кожен з боржників зобов'язаний виконати зобов'язання в рівній долі, якщо інше не встановлено договором чи актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України встановлено, що при солідарній відповідальності боржників кредитор має право вимагати виконання зобов'язання частково чи в повному обсязі від усіх боржників разом.

Згідно ч. 3 ст.61 СК України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи те, що відповідачі перебували у шлюбі під час укладання договору позики та продовжують в ньому перебувати, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія НОМЕР_1, згідно наведених норм, останні є солідарними боржниками.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 зазначеної статті встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також гри проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 524 ЦК України визначено, що зобов'язання мас бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Однак, ч. 2. зазначеної статті встановлено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Таким чином, зобов'язання у іноземній валюті необхідно перерахувати у гривню за курсом НБУ станом на 04.11.2014 р.. що складає 1 295.3953 грн./100 дол. США.

Отже, сума боргу, яку відповідачі повинні повернути позивачу складає 1 295 000 гри.

Тому, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 за прострочення по договору позики згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України повинні сплатити 3% річних від простроченої суми : 1 295 000 грн. * 3:100:365* 308 (31 грудня 2013р. - 04 листопада 2014р.) = 32 783 грн.

Крім того, відповідно до ч. 1. ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Однак, відповідачі проценти по договору позики від 14.01.2012р. не сплачували.

Отже, згідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України ОСОБА_2 та ОСОБА_3 повинні повернути позивачу окрім основної суми боргу та 3 % річних, пеню 1 295 000 грн. ( період облікової ставки 13.08.2012р. - 15.04.2013р. =9.5% : 100: 365 *105 = 35 390 грн. , 1 295 000 грн. (період облікової ставки 15.04.2013р. - 04.11.2014р. = 12.5% : 100:365*568 = 251 904 грн.

Таким чином, загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідачів складає (32 783 +35 390 + 251 904 +1 295 000) 1 615 077 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів - задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 1 615 077 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 887,9 гривень з кожного.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 17.02.2015