УХВАЛА

іменем україни

7 жовтня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,

суддів: Євграфової Є.П., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Львівське комунальне підприємство «Навколо базару», ОСОБА_6 про скасування свідоцтва про право власності та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою Франківської районної адміністрації Львівської міської ради на рішення апеляційного суду Львівської області від 02 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року Франківська районна адміністрація Львівської міської ради звернулася до суду із уточненою під час розгляду справи позовною заявою, яку мотивовано тим, що перевіркою було встановлено, що власники квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 самовільно змінили існуючий дверний проріз, через який здійснюється вихід на балкон загального користування з квартири АДРЕСА_2, рішенням міжвідомчої комісії було вирішено зобов'язати власників квартири АДРЕСА_1 привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок з сходового майданчика третього поверху на балкон загального користування, але відповідачі відмовились від виконання рішення у добровільному порядку. Розпорядження Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 1 грудня 2006 року про передачу квартир у власність громадян в частині передачі у власність балкона та комірки до квартири АДРЕСА_1 скасовано з тих підстав, що приватизація балкону у складі квартири була зроблена лише на підставі довідки, безпідставно складеної майстром та головним інженером.

Посилаючись на вказані обставини, Франківська районна адміністрація Львівської міської ради просила визнати незаконним та скасувати свідоцтво НОМЕР_1 на право власності на квартиру АДРЕСА_1, видане 01 грудня 2006 року, у частині передачі у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 балкона та комірки; вилучити у відповідачів це свідоцтво про право власності для внесення відповідних змін до нього та технічних документів; зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок з сходового майданчика третього поверху на балкон загального користування.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від ІНФОРМАЦІЯ_1 позов задоволено.

Визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 від 01 грудня 2006 року НОМЕР_1 в частині передачі у власність балкона та комірки.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 повернути оригінал свідоцтва про право власності на квартиру Франківській районній адміністрації Львівської міської ради шляхом скерування такого супровідним листом на юридичну адресу районної адміністрації.

Зобов'язано ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 за власні кошти привести у попередній стан самовільно встановлений дверний блок зі сходового майданчика третього поверху на балкон загального користування даного будинку.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 2 березня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч.3 ст.335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення.

Судом установлено, що розпорядженням Франківської районної адміністрації м. Львова від 1 грудня 2006 року №2215 квартиру АДРЕСА_1 передано у власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 На підставі даного розпорядження було видане свідоцтво про право власності.

Позивачем проводилася перевірка законності приватизації зазначеної квартири та встановлено, що відповідачам передані у власність комірка та балкон загального користування.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з його доведеності.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд зазначив, що суд першої інстанції не врахував, що на час ухвалення рішення у справі - ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач ОСОБА_4 помер, датою смерті значиться 8 червня 2014 року. Отже, задовольняючи позовні вимоги, суд вирішив питання про права та обов'язки померлого, цивільна правоздатність якого припинилась. Суд першої інстанції не зупинив провадження у справі до вирішення питання про правонаступництво. Оскільки залучення до справи на стадії апеляційного провадження правонаступника надає право останній лише висловитись з приводу апеляційної скарги та заперечень проти такої учасниками процесу, апеляційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

Проте такі висновки апеляційного суду зроблені з порушенням норм процесуального права.

За вимогами статті 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Якщо поза увагою доводів апеляційної скарги залишилась очевидна незаконність або необґрунтованість рішення суду першої інстанції у справах окремого провадження, апеляційний суд перевіряє справу в повному обсязі.

За ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч.1 ст. 201 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво.

З огляду на наведені норми процесуального права висновок апеляційного суду про те, що у задоволенні позову необхідно відмовити, оскільки розгляд справи неможливий до вирішення питання про правонаступництво, а залучення на стадії апеляційного провадження правонаступника лише дасть йому можливість надавати заперечення на апеляційну скаргу, є безпідставним.

Порушення апеляційним судом норм процесуального права призвело до ухвалення судового рішення, яке законним і обґрунтованим визнати не можна, а тому з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України, оскаржуване в касаційному порядку судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Франківської районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Львівської області від 2 березня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Н.А. Горелкіна

Судді: Є.П. Євграфова

І.М. Завгородня

Ю.Г. Іваненко

О.М. Ситнік