У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

справа № 285/3832/15-ц провадження у справі № 2/0285/1523/15

09.10.2015

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л. Й., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання недійсним державний акт на право власності на землю,

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить: визнати будівництво відповідачем ОСОБА_2 паркану між земельними ділянками самовільним, зобовязати його прибрати даний паркан та визнати державний акт на право приватної власності на землю, виданий відповідачу ОСОБА_2, недійсним.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України з наступних підстав.

Згідно розяснень п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні міститися не лише позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

В позовній заяві не зазначено ким і коли було видано державний акт на право приватної власності на землю, який оспорює позивач.

Крім того не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зокрема про те, яким чином кожним із відповідачів порушені права та законні інтереси позивача та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Разом з тим, Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним (Рішення Суду у справі Жоффре де ля Прадель проти' Франції від 16.12.1992 р.).

Відповідно до вимог ст. 119 ЦПК України позивач повинен викласти обставини (підстави позову), якими він підтверджує кожну вимогу. Їх обґрунтований, доступний та зрозумілий виклад необхідний для вирішення питання про відкриття провадження у справі і проведення подальших дій для розгляду справи у судовому засіданні, для визначення тотожності позову, в разі необхідності зміни позову позивачем, залучення в процес інших осіб і, найголовніше, для визначення предмета доказування у даній справі.

Від змісту позовної заяви залежить позиція відповідача, який, як і позивач, має право на судовий захист, а для реалізації цього права має бути обізнаний з тим, які вимоги до нього заявлені, з яких підстав і якими доказами це підтверджується.

З врахуванням наведеного позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для можливості усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 119 - 121, 209 ЦПК України, суд,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новоград-Волинської міської ради Житомирської області, ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та визнання недійсним державний акт на право власності на землю, залишити без руху.

Надати позивачу строк для усунення недоліків терміном пять днів з дня отримання копії цієї ухвали та розяснити, що в іншому випадку його позовна заява може бути визнана неподаною і повернута йому.

Суддя Л. Й. Савицька