Справа № 379/839/15 Головуючий у І інстанції Бабоїд О.М.
Провадження № 22-ц/780/4972/15 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк А. С.
Категорія 24 05.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

05 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії - суддів Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" на рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року відмовлено у задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" про стягнення із ОСОБА_2 страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 9 815,39 грн., сплачених ОСОБА_4 за договором страхування від 12 серпня 2014 року за пошкодження його транспортного засобу у ДТП 24 лютого 2015 року, яка сталася з вини відповідача.

На обґрунтування ухваленого рішення суд першої інстанції зазначив, що відповідач належним чином повідомив позивача про ДТП, направив на його адресу відповідну заяву та повідомив телефонним дзвінком.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" подало апеляційну скаргу посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відмовити у задоволенні заявлених апеляційних вимог, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 12.08.2014 року між Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Кредо» та ОСОБА_3 укладено поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/7314933 ( а.с. 4 ).

Згідно умов правочину, позивач зобов'язався, у разі настання страхового випадку, відшкодувати збитки у межах страхової суми у порядку та на умовах, передбачених Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при експлуатації транспортного засобу Chevrolet Aveo, державний номерний знак НОМЕР_1 ( там же ).

24.02.2015 року о 19 годині в м. Києві по вул. Печорський узвіз відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля Chevrolet Aveo, реєстраційний номер НОМЕР_1 під керуванням відповідача ОСОБА_2 та автомобіля Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4.

Наступного дня ОСОБА_2 зателефонував на гарячу лінію позивача і повідомив про настання ДТП із участю застрахованого транспортного засобу ( а.с. 72-73 ).

Окрім цього, 27 лютого 2015 року на адресу товариства направлений лист встановленого МТСБУ зразка ( а.с. 38 ).

Згідно постанови Печерського районного суду м. Києва від 26.03.2015 року вищевказана дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення відповідачем п.п. 10.9, 2.3 Правил дорожнього руху за що його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 340 грн. ( а.с. 5 зв.- 6, 70 ).

У відповідності до звіту №72/02/15 про оцінку колісного транспортного засобу від 02.03.2015 року, складеного Незалежним центром врегулювання збитків, оцінки та права, розмір заподіяної шкоди ОСОБА_4 становить 9 815,39 грн. ( а.с. 7 зв. - 10 ).

Зазначене страхове відшкодування перераховано ОСОБА_4 на ремонт його транспортного засобу на підставі платіжного доручення №1340 від 14.04.2015 року ( а.с. 16 ).

10 червня 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеними вимогами і сплатив 243,60 грн. судового збору ( а.с. 1, 2 ), незважаючи на виконання відповідачем свого обов'язку щодо повідомлення страховика про настання ДТП у встановленому законом порядку.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно прийшов до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог і, з додержанням норм матеріального і процесуального права, зокрема, ст.ст. 20-1, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 15, 16, 993 ЦК України, ст.ст. 10, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, ухвалив законне і обґрунтоване рішення на підставі належних та допустимих доказів по справі.

Ґрунтується він і на положеннях п. 19 постанови N4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року, згідно якого з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України "Про страхування" у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку ( пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК ) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком.

При цьому суди також повинні мати на увазі, що порушення страхувальником визначеного договором страхування строку подання документів, що стосуються страхового випадку, не є порушенням визначеного договором строку повідомлення про настання страхового випадку.

А тому, доводи апелянта про незаконність та необгрунтованість рішення, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права при його ухваленні, зокрема, ст.ст. 33, 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 57, 64, 213 ЦПК України, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки вони повністю спростовуються належними та допустимими доказами по справі.

Інші обставини, зазначені в апеляції, зокрема, про виплату страхового відшкодування потерпілій особі, відсутність заяви страхувальника та відповідача про настання страхового випадку, невідповідність висновку суду щодо направлення відповідного повідомлення страховику, відсутність розмови відповідача по телефону гарячої лінії товариства, відсутність повідомлень по електронній почті, у силу викладеного та на переконання апеляційного суду, правового значення для правильного вирішення спору не мають та не спростовують висновок суду першої інстанції про необґрунтованість заявлених позовних вимог та не є, у даному разі, підставою для задоволення апеляційних вимог.

Окрім цього, доводи Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" про відсутність розмови відповідача по телефону гарячої лінії товариства, відсутність повідомлень по електронній почті, на переконання апеляційного суду, не відповідають дійсності, оскільки повністю спростовуються наданими суду доказами ( а.с. 38, 73 ), які суд апеляційної інстанції відносить до числа належних та допустимих.

При цьому, зазначене повідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку ( пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК ) не може бути підставою для задоволення позову, оскільки воно не позбавило страховика можливості дізнатися що ця подія є страховим випадком.

Тим паче, що страхове відшкодування виплачено потерпілій стороні у повній відповідності до правочину.

Посилання місцевого суду, при ухваленні рішення, серед іншого, на положення ст. 27 Закону України «Про страхування», ст.ст. 1187, 1191, 1192 ЦК України, на переконання апеляційного суду, не спростовують встановлені обставини та висновок місцевого суду про необґрунтованість заявлених вимог, а тому ця обставина, сама по собі, не є підставою для задоволення апеляційних вимог.

Відтак, підстав для скасування оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції не вбачає у відповідності до положень ст. 308 ЦПК України, згідно положень якої не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Окрім цього, у відповідності до вимог ч. 3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо порушення призвело до неправильного вирішення справи, чого судом не виявлено при вирішенні заявлених вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" відхилити. Рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 липня 2015 року у справі за позовом Товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія "Кредо" до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3 про стягнення витрат по сплаті страхового відшкодування в порядку регресу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

М.В. Мережко