Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/3390/15-ц
Провадження №: 2/332/1165/15
12 жовтня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючий суддя Шалпегіна О.Л.
при секретарі Чухрай М.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -
05.08.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
У позовній заяві зазначено, що відповідач є матір'ю неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 02.02.2015 року рішенням Заводського районного суду ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав стосовно неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району від 23.04.2015 р. ОСОБА_1 було призначено опікуном над ОСОБА_3 Дитина проживає у сім'ї позивача та знаходиться на її утриманні. ОСОБА_1 вихованням сина не займається, в добровільному порядку матеріальної допомоги на його утримання не надає. Стан здоров'я відповідача є задовільним, на даний час вона не працює. Наразі для оформлення соціальної допомоги на дитину, що перебуває під опікою, необхідно стягнути з матері, позбавленої батьківських прав, аліменти для того, щоб не порушувати права дитини на соціальну допомогу з боку держави.
Посилаючись на наведені обставини, позивач просить суд стягнути зі ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття.
Позивач до судового засідання не з'явилась, про слухання справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи.
Відповідач, повідомлена про час і місце судового розгляду належним чином, повторно в судове засідання не з'явилась, не повідомивши про причини неявки. Від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, тому суд за згодою позивача вважає можливим вирішити справу за правилами ч. 1 ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача, на підставі наявних у ній даних і доказів, з ухваленням заочного рішення.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району до судового засідання не з'явився, про слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку. До суду надійшла заява про розгляд справу у відсутності представника вказаної установи. Заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги просили задовольнити.
Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.
Згідно з копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, відповідач ОСОБА_2 є матір'ю неповнолітнього ОСОБА_3 (а.с. 6).
Відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері відповідно до вимог ч. 1 ст. 135 СК України (а.с. 8-9).
Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 02.02.2015 року ОСОБА_2 було позбавлено батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказане рішення суду набрало законної сили 13.02.2015 р. (а.с. 3-4).

Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Ленінському району № 212р від 23.04.2015 року ОСОБА_1 було призначено опікуном над малолітнім ОСОБА_3 (а.с.7).

Під час розгляду справи було встановлено, що неповнолітній ОСОБА_3 проживає та перебуває на утриманні свого опікуна - ОСОБА_1 Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини.

Відповідно до Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до так і після народження.

Обов'язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України).

Згідно з вимогами ст. 166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку по утриманню дитини.

Передбачених законом підстав для звільнення ОСОБА_2 від обов'язку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено.

Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 добровільно не виконує передбачені сімейним законодавством батьківські обов'язки з утримання неповнолітньої дитини, чим порушує її право на достатній рівень життя.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, суд визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст.ст. 182, 184 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться у абз. 3 п. 17 Постанови пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач в обґрунтування заявленого позову зазначила, що відповідач офіційно не працює, інших утриманців немає, стан її здоров'я є задовільним.

Враховуючи викладене, суд визначає розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача у твердій грошові сумі - 650 грн. на місяць. Вказана сума не є меншою мінімального розміру, передбаченого ч. 2 ст. 182 СК України. На підставі наведеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Вимогами ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до штампу Заводського районного суду м. Запоріжжя, позивач пред'явила позов до суду 05.08.2015 р., тому аліменти на утримання дитини підлягають стягненню з відповідача, починаючи з вказаної дати.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути зі ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 650 (шістсот п'ятдесят) грн. щомісяця, але не менш, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.08.2015 року, до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути зі ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна