Справа № 755/8315/15-ц
УХВАЛА

іменем України

"23" липня 2015 р. cуддя Дніпровського районного суду м. Києва Арапіна Н.Є., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и в:

позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання правочинів недійсними. Свої вимоги мотивувала тим, що 19 лютого 2014 року постановою відділу примусового виконання рішень Управління ДВС ГУЮ у м. Києві про арешт майна боржника, було обтяжено майно відповідача. В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа № 755/9742/14-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Лекос», Товариства з обмеженою відповідальністю «Магік» про звернення стягнення на частку майна товариства пропорційну частці учасника товариства у статутному капіталі. Враховуючи те, що кредитор відповідача намагається стягнути борг останнього за рахунок статутних капіталів ТОВ «Лекос» та ТОВ «Магік», в яких 25 % та 50 % частки капіталу, відповідно, належать позивачу, а згідно законодавства, звернення стягнення на частку майна ТОВ, за особистим боргами засновника допускається лише в разі недостатності у нього іншого майна для задоволення вимог кредиторів тому позивач вважає, що відповідач вчинив фіктивні договори дарування з метою ухилення від можливості звернення стягнення по власних боргах, а тому просить визнати недійсними договори дарування.

Ухвалою судді від 27 квітня 2015 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж п'ять днів з дня отримання заявником ухвали, оскільки встановлена її невідповідність вимогам ст.ст. 119, 120 ЦПК України.

Згідно ст. 122 ЦПК України, суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Відповідно до вимог пункту 6 ч.2 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, серед іншого, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Як передбачено у ч.1 ст.120 Цивільного процесуального кодексу України, позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Правила цієї статті щодо подання копій документів не поширюється на позови, що виникають з трудових правовідносин, а також про відшкодування шкоди, завданої внаслідок злочину чи каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів дізнання, досудового слідства, прокуратури або суду.

Позивачем подано суду один екземпляр позовної заяви.

Як роз'яснено у п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Тому в позовній заяві необхідно зазначити предмет дарування, сторони за договором дарування та дату укладання договорів дарування.

У разі необхідності слід додати копії позовної заяви разом з додатками для вручення кожному відповідачу.

Відповідно до ч. 5 ст.119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (243,60 грн.) та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (3 654,00 грн.).

В той же час, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір 0,2 розміру мінімальної заробітної плати ( 243,60 грн.).

Як роз'яснено у п.31 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року за №9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійними", у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за загальною сумою всіх вимог.

При звернені з цим позовом до суду, позивачем не долучено докази сплати судового збору, в розмірі, визначеному ст.4 Закону України "Про судовий збір", як і не зазначено підстави звільнення від сплати судового збору.

Копію ухвалу суду від 27 квітня 2015 року позивачем не було отримано, а конверт разом з копією ухвали повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання».

Станом на 23 липня 2015 року позивач не усунув недоліки, що викладені в ухвалі суду від 27 квітня 2015 року.

Згідно ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду, у встановлений строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, не виконає вимоги визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 5 ст. 121 ЦПК України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 210 ЦПК України,

у х в а л и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними, вважати такою, що не подана та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. Є. Арапіна