АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/9679/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Герчаківська О.Я.
Провадження № 22-ц/789/1062/15 Доповідач - Ткач З.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 серпня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

з участю сторін - ОСОБА_1, ОСОБА_2 та

її представника ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини,-

ВСТАНОВИЛА:

13 червня 2014 року ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 про стягнення аліментів на її утримання, як колишньої дружини.

В обґрунтування вимог позивачка посилалась на те, що з відповідачем ОСОБА_4 перебувала у шлюбі, який був зареєстрований 05 листопада 1974 року і розірваний 04 травня 2007 року.

В період шлюбі вона стала непрацездатною, інвалідом 2-ї групи, потребує матеріальної допомоги, оскільки не працює, отримує мінімальну пенсію, інших джерел доходів не має, проживає на квартирі, хворіє. Вказаних коштів їй не вистачає на проживання, лікування, тому просила стягнути з відповідача 1000 грн., зазначивши, що відповідач спроможний виплачувати вказаний розмір аліментів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 30 червня 2015 року вирішено:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання колишньої дружини відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що суд не дав належної оцінки обставинам, на які вона посилалась в обґрунтування позовних вимог, і вирішив спір з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Посилалась на те, що відповідач, крім пенсії, отримує додаткові доходи, у тому числі від регулярних виїздів за кордон, і спроможний надавати їй матеріальну допомогу.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та межах позовних вимог, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Згідно ч.1-2 ст. 76 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. Після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу. Особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що позивачка ОСОБА_2І не довела в суді, що вона потребує потребує матеріальної допомоги, а відповідач ОСОБА_1 спроможний надавати матеріальну допомогу.

Однак з цим висновком колегія суддів не погоджується виходячи з наступного.

Судом встановлено, та підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували в шлюбі з 05 листопада 1974 року по 04 травня 2007 року.

В період шлюбу позивачка стала непрацездатною, інвалідом 2-ї групи з 27 лютого 1997 року.

Згідно довідки Управління пенсійного фонду в м. Тернополі №1647/12 від 29 травня 2014 року розмір пенсії ОСОБА_2 становить 1057,33 грн. (а.с.8)

Інших доходів вона не отримує.

На даний час ОСОБА_2 проживає в м. Тернополі, наймаючи квартиру, у зв'язку з чим несе додаткові матеріальні витрати.

Ці обставини не заперечував відповідач, пояснюючи тим, що позивачка є власником 1/2 частини квартири в м. Тернополі, вул.Вербицького 4/84, в якій вона не проживає за власним бажанням.

З наданих копій медичних документів вбачається, що позивачка хворіє на кардіосклероз, хронічний панкреатит, знаходиться на лікуванні з приводу залишкових явищ перенесеної черепно-мозкової травми, в наслідок якої стала інвалідом 2-ї групи.

Отже, з урахуванням вимог 2 ст.75 СК України, колегія суддів приходить до висновку що позивачка ОСОБА_2 є такою, що потребує матеріальної допомоги і має право на її утримання відповідачем після розірвання шлюбу відповідно до вимог згідно ч.1-2 ст.76 СК України.

При цьому колегія суддів бере до уваги ті обставини, що відповідач ОСОБА_1 отримує пенсію у розмірі 1272 грн, що стверджується довідкою Управління пенсійного фонду в м. Тернополі №3076/12 від 02 вересня 2014 року (а.с. 84).

Окрім того, як вбачається з його пояснень в суді та довідки Клюквинської сільської ради Гусятинського району від 10 жовтня 2014 рок, він проживає на території Клюквинської сільської ради і веде господарство. (а.с. 92)

ОСОБА_1 в період з січня 2012 року по серпень 2014 року спроможний був регулярно виїжджати за кордон Польщу, здійснював виїзд в Молдову, що стверджується випискою Головного центру обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України від 20.08.2014 року і чого не заперечував сам відповідач в суді, пояснюючи тим, що поїздки здійснював з метою надання послуг іншим особам - послуги перекладача, за їх рахунок і ці поїздки не носили комерційного характеру. (а.с. 74-76)

З матеріалів справи вбачається, що відповідач хворіє на цукровий діабет, 2 тип, середньої важкості, субкомпенсований, стенокардію, хронічний холецистит, хронічний панкреатит, ангіопатія сітківки обох очей.( а.с. 202, 184)

За вказаних обставин колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідач спроможний надавати позивачці грошову допомогу у розмірі 100 грн. щомісячно до зміни матеріального стану сторін.

Колегія суддів критично ставиться до доводів відповідача про те, що позивачка сама погіршила своє матеріальне становище через те, що відмовилась проживати у квартирі, в якій її належить 1/2 частка (м. Тернопіль, вул.Вербицького 4/84), оскільки, як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у неприязнених відносинах і у них виникають конфлікти щодо порядку проживання в даній квартирі. (а.с.17)

Також колегія суддів не бере до уваги його доводи, про те, що 09 червня 2015 року він зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_5 і в нього утворилась нова сім'я, оскільки ця обставина не створила обов'язку по утриманню інших осіб відповідачем і не впливає на вирішення даного спору.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_2 частково задовольнити, стягнувши з відповідача на її користь 100 грн, щомісячно.

Керуючись ст. ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області суду від 30 червня 2015 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на її утримання у розмірі 100 (сто) грн щомісячно, починаючи стягнення з 13 червня 2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення колегії може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів, шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: