Провадження № 2/161/4859/15
У Х В А Л А

про забезпечення позову

09 жовтня 2015 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Рудської С.М.,

при секретарі Марчак Е.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву ОСОБА_1про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімтекс» про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сімтекс» про стягнення боргу за договором позики.

Разом з тим, від позивача надійшла заява про забезпечення позову, в якій він зазначає, що 01 лютого 2013 року між ним, ОСОБА_1, та ОСОБА_2, третьою особою по справі, було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 позичив у заявника грошові кошти в розмірі 3 000 000 (три мільйони) гривень. Однак, на момент звернення ОСОБА_1 до суду позичальник ОСОБА_2 не виконав свої зобовязання за договором позики, не повернув позичених грошових коштів, в тому числі і будь-яку їх частину.

Вказує, що йому відомо про те, що на позичальника ОСОБА_2 не зареєстроване будь-яке майно, на яке б було можливе звернути стягнення, також у нього відсутні будь-які грошові кошти.

Крім того, зобовязання за договором позики було забезпечене порукою ОСОБА_3 «Сімтекс», тому саме до ОСОБА_3 «Сімтекс» і був предявлений позов.

Вважає, що заборгованість позичальника, про стягнення якої заявлено позов, є значною і становить 3 000 000 (три мільйони) грн., а тому існує висока ймовірність того, що поручитель ОСОБА_3 «Сімтекс» вчинятиме дії по відчуженню такого майна з тим, щоб ухилитися від виконання грошового зобовязання по поверненню суми позики.

З врахуванням того, що позичальник ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх грошових зобовязань за договором позики і з цією метою формально вивів з себе будь-яке майно, то є підстави сумніватись і в добросовісній поведінці поручителя.

На підставі викладеного, просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на належне на праві приватної власності ОСОБА_3 «Сімтекс» нерухоме майно, а саме: магазин промислових товарів (приміщення з №99-1 по №99-26) /літер А-9/, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, Київський Майдан, 7, загальною площею 655,3 кв.м. в межах суми заборгованості 3 000 000 (трьох мільйонів) грн.

Відповідно до ч.1, 3 ст. 151 ЦПК, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 та ч.2 статті 152 ЦПК України, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам. У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і лише у разі необхідності, та мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Разом з тим, забезпечення позову можливе, якщо воно випливає із суті позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, 01 лютого 2013 року між заявником ОСОБА_1, та ОСОБА_2, третьою особою по справі, було укладено договір позики, за умовами якого ОСОБА_2 позичив у заявника грошові кошти в розмірі 3 000 000 (три мільйони) гривень. Зобовязання за договором позики було забезпечене порукою ОСОБА_3 «Сімтекс», тому саме до ОСОБА_3 «Сімтекс» і був предявлений позов.

На момент звернення ОСОБА_1 до суду, останній зазначає, що позичальник ОСОБА_2 не виконав свої зобовязання за договором позики, не повернув позичених грошових коштів, в тому числі і будь-яку їх частину. Крім того, оскільки ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх грошових зобовязань за договором позики і з цією метою формально вивів з себе будь-яке майно, то є підстави сумніватись і в добросовісній поведінці поручителя ОСОБА_3 «Сімтекс».

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що забезпечення позову у спосіб, вказаний в заяві, є співмірним із заявленими позовними вимогами та відповідає вимогам закону, а тому існують правові підстави для вжиття заходів забезпечення позову вказаних у заяві про забезпечення позову до розгляду справи по суті.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на належне на праві приватної власності Товаристу з обмеженою відповідальністю «Сімтекс» нерухоме майно, а саме: магазин промислових товарів (приміщення з №99-1 по №99-26) /літер А-9/, що знаходиться за адресою: м.Луцьк, Київський Майдан, 7, загальною площею 655,3 кв.м. в межах суми заборгованості 3 000 000 (трьох мільйонів) грн.

Ухвалу до негайного виконання направити у відділ державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції.

Про результати виконання ухвали відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції повідомити суд.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання заяви про апеляційне оскарження протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Суддя Луцького міськрайонного суду Рудська С.М.