Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/421/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Український В.В.
Доповідач Авраменко Т. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

03.03.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючої судді : Авраменко Т.М.

суддів: Кодрула М.А.,Суровицької Л.В.,

при секретарі : Кравченко Я.С.

за участю сторін та їх представників

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року та апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на додаткове рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про визнання поважною причину пропуску визначеного рішенням суду строку подачі заяви про прийняття спадщини, надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, визнання заповіту недійсним, визнання права власності на ? частину спадкового майна.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2013 року ОСОБА_4 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_5, державного нотаріуса Знам'янського міського нотаріального округу Георгієвої Л.В. про визнання поважною причину пропуску визначеного рішенням суду строку на подачу заяви про прийняття спадщини, надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини та визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_7, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1. Спадкоємцями за заповітом в рівних частках є вона, син спадкодавця ОСОБА_2 та внук спадкодавця ОСОБА_5.

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2010 року їй визначено додатковий строк в один місяць для подання заяви про прийняття спадщини після смерті батька. За апеляційною скаргою відповідача рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 28 вересня 2010 року зазначене рішення суду першої інстанції скасовано і їй в позові відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 лютого 2011 року рішення апеляційного суду скасовано, а рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2010 року залишено в силі. Таким чином підтверджено її право на подання заяви про прийняття спадщини в місячний строк з дня набрання рішення суду законної сили.

Участі в розгляді справи в касаційній інстанції вона не приймала, копія рішення суду була їй направлена 22 березня 2011 року та отримана нею 25 березня 2011 року, внаслідок чого у встановлений судом строк вона не мала змоги подати заяву нотаріусу, а по закінченню цього строку заяву нотаріус не прийняв.

Просила суд визнати поважною причину пропуску нею встановленого рішенням суду строку для прийняття спадщини та визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька в два місяці. Також просила визнати незаконною та скасувати постанову державного нотаріуса від 27 жовтня 2011 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії - видачі їй свідоцтва про право на спадщину по заповіту.

За час розгляду справи позовні вимоги неодноразово доповнювала, додатково просила визнати заповіт батька недійсним, оскільки на час його посвідчення 19 вересня 2003 року батько внаслідок хронічної психічної хвороби не розумів значення своїх дій та визнати за нею право власності в порядку спадкування на ? частину спадкового майна після смерті батька (а.с.35-36,39-40,139).

Ухвалою Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 21 січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4 до державного нотаріуса Знам'янського міського нотаріального округу Георгієвої Л.В. про визнання незаконною відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії залишено без розгляду за заявою позивача (а.с.53,56).

Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року позов про визнання заповіту недійсним та визнання права власності на ? частину спадкового майна задоволено.

Додатковим рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року вирішено питання про стягнення судового збору.

Додатковим рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року в позові про визнання поважною причину пропуску визначеного рішенням суду строку на подачу заяви про прийняття спадщини, надання додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини відмовлено, оскільки позивач їх не підтримувала (а.с.171).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Зазначає, що позивач пропустила строк звернення з позовом про визнання заповіту недійсним, але суд за його заявою не застосував позовну давність, заява про збільшення позовних вимог про визнання права власності на ? частку спадкового майна після смерті батька йому не вручалася, ухвалу про прийняття збільшених позовних вимог суд не постановив, чим порушено його права сторони в цивільному процесі.

В апеляційній скарзі в інтересах позивача ставиться питання про скасування додаткового рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року в частині відмови у визнанні поважною причину не подання нею у місячний строк заяви про прийняття спадщини, оскільки висновок суду, що вона не підтримує ці вимоги не відповідає матеріалам справи.

В засіданні апеляційного суду позивач та її представник підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_5, представник ОСОБА_2 підтримали доводи своєї апеляційної скарги та просили відхилити апеляційну скаргу в інтересах позивача.

Колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявних обставин (фактів), яким обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Задовольняючи позов про визнання за позивачем права власності на ? частку будинку в порядку спадкування за законом після смерті батька, суд виходив з того, що позивач прийняла спадщину, проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та не грунтується на нормах матеріального права, які регулюють правовідносини, що виникли між сторонами.

Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання у спосіб, визначений ст.16 ЦК України. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_7, після смерті якого залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1.

19 вересня 2003 року від імені ОСОБА_7 нотаріально посвідчено заповіт, яким він належний йому житловий будинок з господарськими будівлями заповів сину ОСОБА_2, дочці ОСОБА_4, онуку ОСОБА_5 в рівних частках кожному (а.с.6).

Заяву нотаріусу про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину подали син спадкодавця ОСОБА_2 та дружина спадкодавця ОСОБА_9 (а.с.66,67).

Поясненнями сторін також підтверджується, що на день смерті спадкодавця разом з ним в спадковому будинку проживали та були зареєстровані: дружина ОСОБА_9, син ОСОБА_2, та онук ОСОБА_5

Позивач заяви про прийняття спадщини нотаріусу не подавала, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини їй було визначено рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 06 липня 2010 року, однак реалізувати своє право на подання заяви вона не змогла з поважних причин, які не залежали від неї .

Проте поважність причин пропуску спадкоємцем визначеного судовим рішенням строку для подання заяви про прийняття спадщини не є підставою вважати його таким, що прийняв спадщину. Такий висновок суду обґрунтовується наступними нормами матеріального права.

Для оформлення права на спадщину необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст.ст.1268,1269,1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини.

Якщо спадкоємець у зазначений строк не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (ч.1 ст.1272 ЦК України).

За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (ч.3 ст.1272 ЦК України).

В п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вибраний позивачем такий спосіб захисту права на спадщину, як визнання поважною причину пропуску визначеного рішенням суду строку на подачу заяви про прийняття спадщини, повторне визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини чинним законодавством не передбачений, тому в цій частині позовних вимог необхідно відмовити.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Право власності на спадкове майно може бути визнано тільки за спадкоємцем, який прийняв спадщину ( ч.ст.1296 ЦК України).

Оскільки на час розгляду справи ОСОБА_4 заяви нотаріусу про прийняття спадщини після смерті батька не подала, то її позов про визнання права власності на ? частину будинку в порядку спадкування після смерті її батька є передчасним і задоволенню не підлягає.

Матеріалами справи також підтверджується, що спадкоємець за законом спадкодавця ОСОБА_7 його дружина ОСОБА_9 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с.38).

Поясненнями сторін, витягом із Спадкового реєстру підтверджується, що після її смерті заведена спадкова справа №25/2012, заяви нотаріусу про прийняття спадщини після її смерті подали спадкоємці за законом її діти ОСОБА_4 та ОСОБА_2 (а.с.215).

Оскільки позивач прийняла спадщину після смерті своєї матері, а розмір частки ОСОБА_9 у праві на спадщину після смерті чоловіка ОСОБА_7 визначається в залежності від того дійсним чи недійсним є заповіт її чоловіка, то суд дійшов правильного висновку, що ОСОБА_4 має право на оспорювання заповіту.

Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій ЦК немає відповідного правила. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч.3 ст.203 ЦК України). Правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені (ч.1 ст.225 ЦК України).

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Зокрема, це має місце при підтвердженні доказами наявності таких загальних підстав для визнання правочину недійсним як складення заповіту недієздатною особою або особою, яка в момент його складення не усвідомлювала й не могла усвідомлювати значення своїх дій і (або) не могла керувати ними, складення заповіту під впливом насильства.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_7 знаходився на диспансерному обліку з приводу шизофренії параноїдної форми з 1995 року по день смерті. У 2003 році був визнаний інвалідом 1 групи безстроково, потребував стороннього догляду, допомоги та піклування до смерті (а.с.216). Рішенням Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2008 року за позовом ОСОБА_2 ОСОБА_7 визнаний недієздатним.

Висновком посмертної судово-психіатричної експертизи від 04 липня 2014 року встановлено, що ОСОБА_7 внаслідок хронічного психічного захворювання на час підписання заповіту 19 вересня 2003 року не міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с.105-106).

За таких обставин посвідчений від імені ОСОБА_7 заповіт підлягає визнанню недійсним.

Доводи ОСОБА_2 про відмову в позові про визнання заповіту недійсним за спливом позовної давності є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Право на оспорювання заповіту батька у позивача виникло б з часу подання нею заяви про прийняття спадщини після смерті батька, яка нею не подана, а тому воно виникло з часу прийняття 17 лютого 2012 року спадщини після смерті матері, до суду з позовом про визнання заповіту недійсним вона звернулася 02 грудня 2013 року, тому строк позовної давності нею не пропущено.

Посилання відповідача на ухилення позивача від допомоги батькам належними доказами не підтверджено, судове рішення про усунення позивача від права на спадкування за законом ним не надано.

Рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та додаткових рішень в апеляційному порядку з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Відповідно до ч.1 і ч.5 ст.88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 114 грн.70 коп. та з позивача в дохід держави не доплачена нею сума судового збору 243 грн.60 коп.

Керуючись п.2 ч.1 ст.307,ст.309, ч.2 ст.314, ст.316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Скасувати рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 09 жовтня 2014 року, додаткове рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 17 листопада 2014 року та додаткове рішення Знам'янського міськрайонного суду Кіровоградської області від 22 грудня 2014 року

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Визнати недійсним заповіт посвідчений 19 вересня 2003 року по реєстру №1517 приватним нотаріусом Знам'янського міського нотаріального округу ОСОБА_10 від імені ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_4 з ОСОБА_2 судовий збір 57 грн.35 коп., з ОСОБА_5 судовий збір 57 грн.35 коп. Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір 243 грн.60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча суддя:

судді: