Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1008/14-ц Головуючий у 1-й інст. Свінцицький Л. В.
Категорія 44 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Талько О.Б., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Гарбузюк Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України до ОСОБА_1, треті особи - Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина Радомишльського району Житомирської області, про визнання ордеру недійсним, виселення із гуртожитку без надання іншого житлового приміщення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України, треті особи - Городоцька селищна рада Радомишльського району Житомирської області, Макарівська квартирно-експлуатаційна частина Радомишльського району Житомирської області, про визнання договору найму житлового приміщення укладеним, за апеляційною скаргою Підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України на рішення Радомишльського району Житомирської області від 11 листопада 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року Підприємство (Будинкоуправління №9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України звернулося до суду з даним позовом.

Зазначало, що воно є балансоутримувачем нерухомого майна (житлового фонду) на території військового містечка № 6 смт. Городок Радомишльського району Житомирської області. Після перевірки використання житлового фонду виявилось, що ОСОБА_1, який проходить службу в Державному космічному агентстві України, незаконно утримує кімнату АДРЕСА_2. Дана кімната передана останньому відповідно до ордера № 16 від 25 квітня 2013 року, виданого тимчасово виконуючим обов'язки Макарівської КЕЧ району.

Оскільки, Державне космічне агентство України не є військовим формуванням, не входить до складу Городецького гарнізону та відповідач не є військовослужбовцем даного гарнізону, то кімната в гуртожитку надана йому безпідставно.

За наведених обставин позивач просив визнати ордер, виданий ОСОБА_1 недійсним та виселити його з кімнати АДРЕСА_2 без надання іншого житлового приміщення.

ОСОБА_1 звернувся до суду із зустрічним позовом. Посилався на те, що 29 квітня 2013 року він уклав з Будинкоуправлінням №9 Макарівської КЕЧ МОУ договір найму житлового приміщення у гуртожитку та йому видано спеціальний ордер № 16 на зайняття приміщення у гуртожитку по АДРЕСА_2. Однак при укладенні договору начальник підприємства обмежила термін дії договору в один рік, що є порушенням ст. 61 ЖК УРСР. Оскільки, він є військовослужбовцем Збройних Сил України та відряджений до Державного космічного агентства України для проходження військової служби в Головному центрі спеціального контролю філії Національного центру управління та випробувань космічних засобів з 1998 року та проживає в даному містечку, то згідно ст. 822 ЦК України має переважне право на укладення договору найму житлового приміщення на новий строк.

Також наймодавець не попередив його про звільнення приміщення, тому такий договір вважається продовженим. Крім того, відповідно до ст. 12 ЗУ «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» він не може бути виселений без надання іншого житлового приміщення.

З наведених обставин ОСОБА_1 просив визнати договір найму житлового приміщення у гуртожитку укладеним та зобов'язати Будинкоуправління №9 Макарівської КЕЧ МОУ надати йому право користування житловим приміщенням у АДРЕСА_2 на час проходження військової служби.

Рішенням Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2014 року у задоволенні позову Підприємства (Будинкоуправління №9) Макарівської КЕЧ МОУ відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Не погодившись з рішенням суду Підприємство (Будинкоуправління № 9) подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині їх первісного позову скасувати та ухвалити в даній частині нове рішення по суті позовних вимог.

Зокрема зазначає, що Головний центр спеціального контролю, де проходить службу ОСОБА_1 не є військовим формуванням, а відповідач не є військовослужбовцем, то останній не має права займати жиле приміщення в гуртожитку призначене для проживання військовослужбовців.

Рішення суду першої інстанції про залишення без задоволення зустрічного позову сторонами не оскаржено, тому в апеляційному порядку не переглядається (ст. 303 ЦПК України).

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України колегія суддів визнає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, позивач, яким є Будинкоуправління № 9 Макарівської КЕЧ МОУ звернувся до суду з даним позовом до ОСОБА_1 Обгрунтовуючи позов зазначав, що воно є балансоутримувачем гуртожитку, що знаходиться по АДРЕСА_1, який розрахований для проживання особового складу Міністерства Оборони України.

Оскільки ОСОБА_1 проходить службу в Державному космічному агентстві України, яке не є військовим формуванням, то останній не має права на зайняття кімнати в даному гуртожитку.

Посилаючись на вимоги ст. ст.127, 128, 129, 132 Житлового кодексу позивач просив визнати ордер № 16 від 25 квітня 2013 року на зайняття кімнати в гуртожитку недійсним, виселити ОСОБА_1 із гуртожитку без надання іншого житлового приміщення.

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач на час видачі йому спеціального ордера й на час вирішення справи є військовослужбовцем Збройних Сил України, який відряджений до Державного космічного агентства України, тому підстав для визнання ордера недійсним (ст. 59 ЖК УРСР) та виселення ОСОБА_1 немає.

З таким висновком суду першої інстанції частково погоджується колегія суддів апеляційного суду, виходячи з наступного.

Користування гуртожитками врегульовано Главою 4, а саме ст.ст.127 - 132 Житлового кодексу.

За змістом ст.127 ЖК - для проживання робітників, службовців тощо, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому органі відповідної Ради. Якщо такої реєстрації не було проведено, будинок не має статусу гуртожитку.

Як вбачається з матеріалів справи, будинок, що знаходиться по АДРЕСА_1, в якому розміщена спірна кімната та яку займає відповідач ОСОБА_1, не є зареєстрований як гуртожиток у виконавчому органі відповідної Ради, а тому не можливо визнати гуртожитком.

Відтак, оскільки правовий статус даного приміщення, як гуртожиток не підтверджений, то заявлені позивачем вимог на підставі глави 4 ЖК України (ст.ст.127 - 132 ЖК) не ґрунтуються на вимогах Закону і вирішення їх на підставі Глави 4 ЖК не є можливим.

Разом з тим, як встановив суд першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_1 являється військовослужбовцем Збройних Сил України та відряджений для проходження військової служби до Державного космічного агентства України. Вказане підтверджується довідкою від 28.02.2014 року, копією посвідчення офіцера (а.с. 13, 38).

Тому, посилання позивача на те, що Державне космічне агентство України не є військовим формуванням не спростовує факту перебування відповідача ОСОБА_1 на військовій службі у Збройних Силах України та не має правового значення при вирішенні даного питання.

Крім того, наказом Державного космічного агентства України від 6 березня 2013 року № 68, що зареєстрований в Міністерстві юстиції України 28.03.2013 року за №505/23037, затверджено Положення про порядок забезпечення військовослужбовців, відряджених до Державного космічного агентства України, та членів їх сімей житловими приміщеннями, а також визнано таким, що втратив чинність наказ Національного космічного агентства України від 13 березня 2001 року № 38 „Про затвердження Положення про порядок забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців та працівників Національного космічного агентства України і Національного центру управління та випробувань космічних засобів", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.03.2001 року за №280/5471, на яке посилається позивач.

При цьому, відповідно до п.п.1.1; 3.1; 3.2 Положення від 06.03.2013 року, воно встановлює особливості обліку та забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців, відряджених до Державного космічного агентства України та членів їх сімей. Також регулює питання щодо надання службових житлових приміщень, обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання.

Що стосується питання надання даній категорії осіб місць в гуртожитках, вказаним Положенням не врегульовано.

З огляду на наведене, колегія суддів приходить до висновку, що позов не є обґрунтованим, а висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову є таким, який ґрунтується на матеріалах справи та нормах Закону, що регулюють спірні правовідносини.

Викладені в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, є необґрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відтак, рішення суду першої інстанції залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Підприємства (Будинкоуправління № 9) Макарівської квартирно-експлуатаційної частини району Міністерства оборони України відхилити.

Рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 11 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні первісного позову про визнання ордеру недійсним, виселення із гуртожитку залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Судді