Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Висоцької В.С., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення самочинно збудованих споруд та стягнення моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з даним позовом, обґрунтовував його тим, що він є власником земельної ділянки та будинку, які розташовані по АДРЕСА_1. На відстані 6 м. від його домоволодіння ОСОБА_7 незаконно збудував хлів та туалет чим порушив його права власника. Тому просив знести вказані будівлі і стягнути з останнього 10 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 09 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано і ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Зобов'язано відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачем земельною ділянкою по АДРЕСА_1, шляхом знесення на своїй земельній ділянці по АДРЕСА_2 самочинно збудованої дерев'яної вбиральні розміром 1 м x 1 м, металевої споруди (за зовнішніми ознаками - гараж), розміром 5,15 м x 5,75 м, дерев'яного навісу, влаштованого вздовж лівого та тильного фасаду металевої споруди. Стягнуто з відповідача на користь позивача 500 грн на відшкодування завданої моральної шкоди, 2400 грн витрат, пов'язаних із проведенням судової будівельно-технічної експертизи, та 487,20 грн судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказане рішення апеляційного суду скасувати і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є власником житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1, площею 0,1245 га, з цільовим призначенням - для багатоквартирної малоповерхової безсадибної забудови та ведення садівництва.

ОСОБА_7 є власником дерев'яного будинку АДРЕСА_2.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 152/04-2015 від 27 квітня 2015 року на земельній ділянці по АДРЕСА_2 наявні зблоковані будівлі та споруди, які не зазначені в інвентаризаційній справі від 25 січня 1982 року № 135, а саме: дерев'яна вбиральня розміром - 1,0 х 1,0 м, металева споруда (за зовнішніми ознаками - гараж) розміром - 5,15 х 5,75 м, дерев'яний навіс влаштований вздовж лівого та тильного фасаду металевої споруди.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 зазначав, що вказані будівлі збудовані відповідачем без затвердження проектно-кошторисної документації на земельній ділянці, що не була йому відведена, тим самим порушуються його права як суміжного землевласника.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_6, місцевий суд виходив із того, що останнім не надано жодних доказів на підтвердження здійснення самочинного будівництва відповідачем об'єктів нерухомого майна, а в частині стягнення моральної шкоди - на обґрунтування наявності його вини.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідач на своїй земельній ділянці самочинно та з порушенням вимог ДБН побудував дерев'яну вбиральню, навіс і металеву споруду, які чинять перешкоди позивачу у користуванні належною йому земельною ділянкою.

З таким висновком апеляційного суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

У ч. 4 ст. 376 ЦК України встановлено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Відповідно до ч. 7 вказаної статті у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовʼязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Аналіз вказаних норм свідчить, що рішення суду про знесення самочинного будівництва, яке побудовано з істотним порушенням будівельних, норм, може бути ухвалено на підставі позову відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування, а не за позовом особи, яка може ставити таку вимогу лише за наявності порушення її прав у звʼязку з таким будівництвом.

Виходячи з того, що відповідно до ст. 3 ЦПК України та ст. 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити, чи дійсно порушує право позивача як суміжного землекористувача будівництво відповідачем будівель з порушенням будівельних норм, визначити істотність цього порушення, а також з'ясувати, у чому саме полягає у цьому випадку порушення законних прав позивача.

Апеляційний суд, у свою чергу, обмежився лише констатуванням факту будівництва відповідачем будівель з порушенням вимог ДБН та дійшов висновку, що це порушує права позивача, що є підставою для знесення самочинних будівель.

Крім того, апеляційний суд не звернув увагу на те, що відповідно до розʼяснень пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 22 постанови від 30 березня 2012 № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Так, відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27 квітня 2015 року № 152/04-2015, яка була проведена під час розгляду справи в апеляційному суді, порушення ДБН, допущені відповідачем, можуть бути усунуті шляхом переміщення досліджуваних господарських будівель та споруд від межі із суміжною земельною ділянкою, оскільки ці будівлі та споруди не є об'єктами нерухомого майна, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни цільового призначення.

Крім того, матеріали справи не містять даних, що відповідачу як особі, яка здійснила самочинне будівництво, видавалися приписи про усунення порушень чи про притягнення його до відповідальності у звʼязку з цим.

Оскільки апеляційним судом при ухваленні оскаржуваного рішення не були встановлені обставини щодо наявності порушення прав позивача, проведенням відповідачем будівництва з порушенням вимог будівельних норм, та можливості вирішення спору без застосування крайного заходу - знесення, то це рішення на підстав ст. 338 ЦПК України підлягає стягненню з передачею справи на новий розгляд.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 21 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.С. Висоцька
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана