Справа № 523/5506/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" грудня 2015 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

при секретарі Мамренко Г.Г.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні, виселення вселення,

Установив:

Позивачі звернулись до суду з позовними вимогами до ОСОБА_4 про припинення права власності на 1/4 частину квартири та виплату грошової компенсації в рахунок сплати вартості 1/4 частини квартири, виселення ОСОБА_4 та вселення ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартиру, котра розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13 січня 2013 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 14 січня 2013 року.

Після його смерті спадкоємцями за законом є позивачі та відповідачка по справі. Після смерті ОСОБА_5 спадкове майно складається з: однокімнатної квартири яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2005 року, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Свідоцтво про право на спадщину за законом не видавалось так як відповідачка по справі ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом про визнання права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9504/13-ц від 18 грудня 2013 року відповідачці відмовлено в задоволенні позову про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від року рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9504/13-ц від 18 грудні 2013 року залишено без змін.

Після смерті ОСОБА_5 спадкове майно між спадкоємцями ділиться на чотири.

На сьогоднішній день відповідачці по справі є де проживати, у неї є інше житло, де вона проживала і може в подальшому жити - квартира яка знаходиться в центрі міста, тому припинення її права власності на незначну частку в однокімнатній квартирі з отриманням грошової компенсації за свою частку, не завдасть шкоди її інтересам .

Позивачі посилаються на те, що житлова площа незначна, а розмір частки відповідачки дорівнює 1/4 частини квартири, що є як вважають позивачі незначною, тому належна відповідачці частка у праві власності на квартиру не може бути виділена їй в натурі, оскільки квартира є річчю неподільною (відповідно до висновку експертизи), тому позивачі просять суд припинити право власності відповідачки на 1/4 частку спірної квартири, визнати за позивачами право власності на 1/4 частку квартири, визнати за ОСОБА_4 право власності на грошові кошти в розмірі 110022 гривень, що розміщені на депозитному рахунку Територіального Управління державної судової адміністрації Одеської області, в рахунок сплати вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, виселити ОСОБА_4 та вселити позивачів до зазначеної квартири.

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити.

В судовому засіданні адвокат відповідачки просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

З,ясував обставини справи, заслухав пояснення представників сторін, дослідив та проаналізував матеріали справи, вивчивши висновок судово-технічної експертизи №077/2014 від 02.09.2015 року, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в повному обсязі.

Судом встановлено, що 13 січня 2013 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції від 14 січня 2013 року. (а.с. 9).

Після смерті ОСОБА_5 спадкове майно складається з: однокімнатної квартири яка належала йому на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 27 грудня 2005 року, та знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. (а.с. 11,12).

Після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4., що підтверджується фотокопією спадкової справи. (а.с. 40-46).

Відповідно до рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9504/13-ц від 18 грудня 2013 року відповідачці відмовлено в задоволенні позову про визнання права спільної сумісної власності на квартиру, що розташована: АДРЕСА_1 та визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири. (а.с. 13-15).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від року рішення Суворовського районного суду м. Одеси по справі № 523/9504/13-ц від 18 грудні 2013 року залишено без змін. (а.с. 16-18).

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи 077/2014 (а.с. 52-60) «Исходя из объемно-планировочного решения, заданного проектом квартиры из которого необходимо выделить в натуре 1/4 часть, в состав которой мог бы войти необходимый состав помещений (жилих и подсобних), с обеспечением самостоятельного входа (вихода) из предлагаемой выделить части жилого дома, с соблюдением технических и противопожарніх норм, норм по реконструкции и капительному ремонту жилых домов, без нанесения ущерба хозяйственному назначению дома, технически не представляется возможным». Також експертизою встановлена вартість 1/4 частини квартири АДРЕСА_1, яка становить 110022 грн.

Житлова площа в спірній квартирі складає 18,00 кв.м., розмір частки ОСОБА_4 складає 1/4 частину, тобто доля відповідачки є незначною.Відповідачка не є родичкою інших співвласників- це позивачів, які між собою є близькими родичами, та стосунки між позивачами і відповідачкою носять негативний характер, сумісно проживання в квартирі неможливе. Належна ОСОБА_4 частка у праві власності на квартиру не може бути виділена їй в натурі, оскільки є річчю неподільною, що передбачено ч.2 ст.183 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім ї. За змістом зазначеної норми закону припинення права особи на частку в спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1-3 частини 1 ст.365 ЦК України випадку, але в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім,ї.

Передбачені частиною 2 ст.365 ЦК України умови застосування даної норми закону позивачами виконані та суду надано квитанції АБ «Південний» від 01 квітня 2015 року на загальну суму 110022 грн., (оригінали оглянуто в судовому засіданні) грошові кошти знаходяться на депозитному рахунку Територіального управління державної судової адміністрації Одеської області.

У зв'язку з внесенням грошевих коштів в загальному розмірі 110022 грн. (вартість 1/4 частини спірної квартири) на рахунок ДСА, суд вважає можливим припинити право власності на 1/4 частину спірної квартири, виплатив ОСОБА_4 грошову суму, що рівна вартості 1/4 частки квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4, що складає - 110022 гривень. Оскільки, сумісне проживання сторін та користування спірною квартирою є неможливим з різних морально-етичних причин, а припинення права власності на незначну частину квартири не може завдати істотної шкоди інтересам ОСОБА_4

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, згідно статті 356 ЦК України. У відповідність статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом

З урахуванням з,ясованих обставин справи, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, які задовольняє в повному обсязі.

Керуючись ст.3,4,6, 10,11, 14, 57- 64,66, 77, 169 ,174, 209, 212 - 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про припинення права на частку у спільному майні, виселення вселення - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_3, на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_6, ІПН № НОМЕР_1 , ОСОБА_2 , ІПН № НОМЕР_2, ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_4, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. .

Визнати за ОСОБА_4 право власності на грошові кошти в розмірі 110 022( сто десять тисяч двадцять дві ) гривні, що розміщені на депозитному рахунку Територіального Управління державної судової адміністрації Одеської області, в рахунок сплати вартості 1/4 частини квартири АДРЕСА_1

Виселети ОСОБА_4 з квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя