ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/336/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"02" березня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.,

при секретарях - Цибулюку М.А., Палій Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за позикою,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача, ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за позикою. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 05.12.2010 року відповідач, ОСОБА_3 отримав від ФОП ОСОБА_2 кошти в розмірі 60 200 грн., що підтверджується розпискою. Вказані кошти відповідачем на вимогу ОСОБА_2 повернуті не були. Отже, вважаючи, що відповідачем грубо порушені його права, ОСОБА_4 був змушений звернутися до суду із вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали повністю та просили його задовольнити, не заперечуючи проти винесення заочного рішення.

В судове засідання, призначене на 02 березня 2015 року відповідач не з'явилися, конверт із судовою повісткою, надісланою на адресу відповідача повернувся з поміткою «за закінченням терміну зберігання». В своїх письмових запереченнях, наданих до суду вказав, що проти задоволення позову заперечує, оскільки не вважає розписку борговою, а сама розписка надана ФОП ОСОБА_3 на підтвердження отримання ним коштів від позивача, які останній брав у нього в борг та повернув їх.

Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.12.2010 року ОСОБА_3 отримано від ФОП ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 60 200 грн., про що була складена розписка та особисто підписана відповідачем, ОСОБА_3 (а.с. 4).

Рішенням Господарського суду м.Києва від 11.10.2012 року у справі № 5011-10/4301-2012 за позовом Суб'єкта підприємницької діяльності Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СпортСвітБуд» про стягнення грошових коштів, яке набрало законної сили встановлено, що розписка на суму 60 200, 00 грн. б/н від 05.12.2010 року, як, між іншим, і розписка на суму 175 000, 00 грн. були видані на ім'я позивача фізичною особою, а саме наявні в матеріалах справи розписки свідчать про отримання відповідних сум коштів гр. ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_2 (а.с.6).

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12 лютого 2014 року встановлено договірний характер правовідносин між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за договорами про спільну діяльність, за якими кошти в сумі 60 200 грн. передавалися ФОП ОСОБА_2 ОСОБА_3, що фактично і не заперечувалося позивачем (а.с.18, зворотній).

Згідно ч.3, ч.4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини у питанні стосовно правової певності та відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі „Совтрансавто-Холдинг" проти України (заява №48553/99) суд наголошує, що відповідно до його прецедентної практики право на справедливий судовий розгляд, гарантований ст. 6 параграф 1 та повинне тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права як елемент спільної спадщини держав-учасниць. Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової певності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлене під сумнів ( „Брумареску проти Румунії", параграф 61).

Оскільки судом встановлено, що розписка б/н від 05.12.2010 року на суму 60 200 грн. свідчить про отримання відповідної суми коштів громадянином ОСОБА_3 від ФОП ОСОБА_2, дана обставина не підлягає доказуванню при розгляді даної справи.

Згідно положень Господарського кодексу України громадянин визнається суб'єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 Господарського кодексу України (далі ГК України). Громадянин може здійснювати підприємницьку діяльність безпосередньо як підприємець або через приватне підприємство, що ним створюється.

Відповідно до статті 42 Господарського кодексу України підприємництво - це самостійна, ініціативна,систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб'єктами господарювання (підприємцями). Між тим, суб'єктами господарювання визнаються, зокрема, громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які зареєстровані відповідно до закону як підприємці, та здійснюють господарську діяльність,реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов'язків),мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов'язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством(стаття 55 ГК України).

Відповідно до Роз'яснення міністерства юстиції України «Статус фізичної особи-підприємця: проблеми застосування законодавства» від 14.01.2011 року чинне законодавство не виділяє такого суб'єкта права власності як фізична особа - підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи - підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Отже, суб'єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь - якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи - підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності.

Судом встановлено, що на теперішній час відповідач суму боргу не повернув та ухиляється від повернення позики.

Як вбачається з матеріалів справи, 07.03.2014 року ОСОБА_3 було надіслано на адресу ОСОБА_2 вимогу за вих. № 1 про повернення коштів за розпискою у розмірі 60 200 грн. у терміни відповідно до ст. 330 ЦК України ( а.с.7).

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України також передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.2 ст.539 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно із ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, на підтвердження укладання договору позика та його умов може бути представлена розписка позичальника, або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до вимог ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Суд критично ставиться до письмових заперечень представника відповідача, оскільки вони не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду та не підтверджені будь-якими доказами, а тому задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

В силу ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених, ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі вищевикладеного, суд, аналізуючи надані докази, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до висновку, що відповідач не виконав зобов'язань за розпискою від 05.12.2010 року, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 527, 530,625, 1047, 1050 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60,212, 213, 215,224-226, 292, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів за позикою - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 суму боргу в розмірі 60 200 (шістдесят тисяч двісті) гривень 00 копійок.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 602 (шістсот дві) гривні 00 копійок.

За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА