АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4689/15 Справа № 202/8621/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Лаченкова О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Варенко О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Назаренко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення частки квартири, визначення порядку користування,-

ВСТАНОВИЛА:

15 серпня 2015 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виділення частки квартири, визначення порядку користування.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Видділено ОСОБА_3 в користування житлову кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1.

Зобов'язано ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 звільнити кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1, від своїх особистих речей та меблів, та надати ОСОБА_3 ключі від цієї квартири, забезпечивши тим самим безперешкодний доступ до кімнати.

Залишено в спільному користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 наступні приміщення квартири АДРЕСА_1: коридор-1; коридор-3; туалет-4; ванну кімнату-5; кухню-8; лоджію-І.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 судовий збір по 81,20 грн. з кожного з відповідачів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не знаходить передбачених законом підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 1/4 частка квартири АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі свідоцтва виданого та посвідченого 29.04.2014 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим 844.

В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно право власності позивачки на 1/4 частку спірної квартири було зареєстровано 29.04.2014 року, про що свідчить наявний у справі витяг.

Згідно із свідоцтвом про право власності на житло від 22.12.1997 року іншими співвласниками спірної квартири є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6.

Спірна квартира - трикімнатна і згідно схематичного плану і технічного паспорту розташована на другому поверсі дев'ятиповерхового будинку, житловою площею - 40,4 кв.м., допоміжною 28,9 кв.м., та площа літніх приміщень становить 2,4 кв.м.,складається з наступних приміщень: коридору - 1, площею 4,4 кв.м., житлової кімнати - 2, площею 15,9 кв.м., коридору - 3, площею 9,1 кв.м., туалету - 4, площею 1,0 кв.м., ванної - 5, площею 2,6 кв.м., житлової кімнати - 6, площею 11,6 кв.м., житлової кімнати - 7, площею 12,9 кв.м., кухні - 8, площею 11,8 кв.м., лоджії - І, площею 2,4 кв.м.

В квартирі проживають відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

Позивач не має доступу до спірної квартири, та між сторонами склалися неприязні стосунки через які ОСОБА_4, ОСОБА_6 перешкоджають ОСОБА_3 у здійсненні її права власності на 1/4 частку спірного нерухомого майна.

Проте, згідно ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до пункту 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року N 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позовні вимоги про виділення 1/4 частини спірної квартири належних позивачці в натурі і поділ квартири технічно не є можливим через те, що квартира є трикімнатною та знаходиться на другому поверсі дев'ятиповерхового багатоквартирного житлового будинку, приміщення квартири повязані між собою, а житлові кімнати поєднані спільними коридорами, квартира має один вхід, один туалет, ванну, кухню та лоджію, облаштовані інженерні комунікації , а тому частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та надав їй у володіння і користування ту частину спільного майна в натурі, яка відповідає її 1/4 частці у праві спільної часткової власності, а саме - житлову кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1.

Разом із тим, враховуючи, що вказана кімната перебуває в користуванні відповідачів, та у ній знаходяться речі та меблі останніх, позивач не має до кімнати і до квартири в цілому вільного доступу, суд першої інстанції правомірно зобов'язав ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_6 звільнити кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1, від своїх особистих речей та меблів, та надати ОСОБА_3 ключі від цієї квартири, забезпечивши тим самим безперешкодний доступ до вказаної кімнати № 6.

В спільному користуванні сторін суд залишив наступні приміщення квартири АДРЕСА_1, а саме: коридор-1; коридор-3; туалет-4; ванну кімнату-5; кухню-8 та лоджію-І.

Таким чином, враховуючи, що позивач має рівне право з відповідачами на спірну квартиру, колегія суддів вважає, що суд дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову, виділивши позивачу в користування житлову кімнату № 6, площею 11,6 кв.м., у квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язавши відповідачів звільнити кімнату № 6 від своїх особистих речей та меблів, та надати ОСОБА_3 ключі від цієї квартири, забезпечивши тим самим безперешкодний доступ до кімнати .

Доводи в апеляційній скарзі ОСОБА_2 що судом першої інстанції не взято до уваги розписку між ним і ОСОБА_3 , що вона не має претензій до спірної квартири у звязку з виплатою їй компенсації в рахунок відшкодування шкоди, колегія суддів вважає хибними,оскільки апелянтом надана заява, яка стосується розгляду справи у кримінальному провадженні .(а.с.48).

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ч. 1 ст. 218, ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2- відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 06 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді О.П.Варенко

ОСОБА_8