Дата документу 04.12.2015
Справа № 501/5042/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2015 року Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пушкарського Д.В.,

при секретарі Тимко М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Іллічівська Одеської області подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням в якому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2, зобов'язаного на підставі виконавчого листа №2-1159, виданого 26.05.2006 року Іллічівським міським судом Одеської області, сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини в розмірі 400,00 грн. щомісячно. Державний виконавець стверджує, що боржник добровільно не виконує рішення суду, кошти на утримання дитини не сплачує, має заборгованість, тим самим ухиляється від виконання рішення суду. Загальна сума боргу по аліментам, станом на 30.10.2015 року, складає 24000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Державний виконавець відділу ДВС Іллічівського міського управління юстиції Одеської області просив розглянути подання без його участі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа №2-1159, виданого 26.05.2006 року Іллічівським міським судом Одеської області, згідно якого ОСОБА_2 зобовязаний сплачувати на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини в розмірі 400,00 грн. щомісячно.

Згідно розрахунку, загальна сума заборгованості по аліментам, станом на 30.10.2015 року, складає 24000,00 грн.

Як стверджує державний виконавець боржник ОСОБА_2 ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, аліменти на утримання дитини не сплачує.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо громадянин ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання цих зобовязань.

Отже Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязання, а за ухилення від їх виконання.

Державним виконавцем не надані докази стосовно того, що громадянин ОСОБА_2 свідомо ухиляється від виконання покладених на нього зобовязань, крім того, державним виконавцем також не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник може виїхати за межі України тимчасово або на постійне місце проживання, не виконавши зобовязання.

Всупереч ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» до подання не додано доказів, що підтверджують факт надсилання документів виконавчого провадження на адресу боржника. Отже, суду не відомо чи отримував боржник постанову про відкриття виконавчого провадження, чи взагалі викликався він до відділу ДВС, чи обізнаний він щодо дій, які проводилися по виконанню рішення суду.

Таким чином, доказів, які б підтверджували, що боржник свідомо ухиляється від виконання покладених зобовязань, суду не надано.

Відповідно до ч.ч.1,3 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Виходячи з положень ст.33 Конституції України, ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що обставини, на які посилається державний виконавець не є достатніми для обмеження конституційного права боржника ОСОБА_2

Враховуючи викладене, суд вважає, що подання про накладення заборони на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2 задоволенню не підлягає як недоведене, передчасне та необґрунтоване.

Керуючись ст.33 Конституції України, ст.ст.209-210, 377-1 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Іллічівського міського управління юстиції Одеської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження громадянина ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п′яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя