АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/1612/15 Головуючий 1 інст. - Чудовський Д.О.
Справа № 646/9805/14-ц
Категорія: поновлення на роботі Доповідач - Котелевець А.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2015 року cудова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Котелевець А.В.,

суддів - Кіпенка І.С., Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Варюшичевої А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр», за участю третьої особи - Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр», про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и л а:

В серпні 2014 року ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» (далі - ТОВ «Аквафор-Центр»), Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

На обґрунтування вказав, що перебував з відповідачем у трудових стосунках, працюючи з 21 серпня 2013 року комірником Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр». Наказом генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. від 31 липня 2014 року був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

Вважаючи звільнення незаконним, оскільки його не попередили про майбутнє скорочення, будь-яка інша посада йому запропонована не була, звільнення не погоджено з профспілковим комітетом, просив поновити його на посаді комірника та стягнути з Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

В уточненому позові, пред'явленому до ТОВ «Аквафор-Центр», за участю третьої особи - Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», просив поновити його на роботі на посаді комірника Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр», стягнути з ТОВ «Аквафор-Центр» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня 2014 року по 01 грудня 2014 року в розмірі 19 200 грн. 00 коп., рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Відповідач в особі свого представника позов не визнав, посилаючись на те, що при звільненні ОСОБА_1 були додержані вимоги законодавства про працю.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року позов задоволено частково.

ОСОБА_1 поновлений на посаді комірника Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр».

З ТОВ «Аквафор-Центр» на користь ОСОБА_1 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 18 056 грн. 85 коп., а на користь держави - 243 грн. 60 коп. судового збору.

В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального, процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення. Зокрема зазначає, що суд першої інстанції належним чином не дослідив обставин звільнення позивача з роботи, який був обізнаний про майбутнє скорочення та ухилявся від отримання відповідних попереджень; обов'язкової форми персонального попередження працівників про наступне вивільнення законом не передбачено; справа розглянута з порушенням розумного строку.

Позивач, третя особа рішення суду першої інстанції не оскаржили, своїх заперечень на апеляційну скаргу не надали.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції - судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з постановленням нового рішення про часткове задоволення позову з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що відповідачем порушено порядок звільнення позивача, встановлений діючим трудовим законодавством. Однак погодитись з таким висновком не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; неправильно застосував норми матеріального права.

Згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

За ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2, 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника за його згодою на іншу роботу.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації працівник, за своїм розсудом, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. Водночас власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про наступне вивільнення працівника із зазначенням його професії, спеціальності, кваліфікації та розміру оплати праці.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 перебував з відповідачем у трудових стосунках, працюючи з 21 серпня 2013 року комірником Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр». Наказом генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. від 31 липня 2014 року був звільнений з роботи за п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку зі скороченням штату.

Факт скорочення штату працівників у відповідача, у тому числі комірника, підтверджується матеріалами справи.

На підставі наказу генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» від 12 травня 2014 року № 142 «Про проведення організаційних заходів» вирішено провести зміни в організації виробництва і праці Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр»; до 20 травня 2014 року - провести інвентаризацію товарів та інших матеріальних засобів на складі третьої особи, після чого здійснити переміщення вказаних товарів на склад ТОВ «Аквафор-Центр» (м. Київ, вул. Полярна, 12-«а»). При цьому на першого заступника генерального директора - директора філії ТОВ «Аквафор-Центр» Башту В.В. покладено обов'язок до 31 травня 2014 року персонально під особистий підпис повідомити кожного з працівників, які підлягають звільненню у зв'язку зі скороченням штату.

З наказом «Про скорочення штату працівників Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр та внесення змін до штатного розкладу» від 20 травня 2014 року № 156 позивач не був ознайомлений під особистий підпис у день видання наказу.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що ТОВ «Аквафор-Центр» уживало заходів про персональне попередження щодо наступного вивільнення працівників не пізніше ніж за два місяці. Однак ОСОБА_1 ухилявся від отримання такого повідомлення. З 14 травня 2014 року господарська діяльність філії була припинена.

Позивач виконував обов'язки комірника Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» лише 11 місяців. Ця посада на філії була єдиною. Штатним розкладом Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр» з 01 травня 2014 року серед інших працівників посади комірника передбачено не було. Інші три посади комірників, які передбачені штатним розкладом відповідача, займають робітники, які тривалий час працюють в ТОВ «Аквафор-Центр». Саме з цих причин відповідачу не запропоновувалася інша вакантна посада.

Отже, за наявності вакантних посад комірника позивач не мав переваги в залишенні на роботі.

З 23 березня 2015 року посади комірників в кількості 3 штатних одиниць не передбачено штатним розкладом згідно наказу генерального директора ТОВ «Аквафор-Центр» Гриненко Т.Ю. 20 січня 2015 року № 12.

При цьому звільнення не погоджено з профспілкою, оскільки така організація на підприємстві не утворена.

Разом з тим, роботодавець не додержав строку попередження працівника при звільненні.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пунктах 15 (абзац другий) та 19 абзаци перший, шостий) постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення погоджується з органом профспілки, яка утворена і діє на підприємстві, членом якої є працівник.

Розглядаючи трудові спори, пов'язані із звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП України, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівників, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користався вивільнений працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

В усіх випадках звільнення за п. 1 ст. 40 КЗпП України провадиться з наданням гарантій, пільг і компенсацій. Чинне законодавство не передбачає виключення зі строку попередження працівника про наступне вивільнення (не менш ніж за два місяці) часу знаходження його у відпустці або тимчасової непрацездатності. При недодержанні строку попередження працівника про звільнення, якщо він не підлягає поновленню на роботі з інших підстав, суд змінює дату його звільнення, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював.

Оскільки інші порушення законодавства про працю при звільненні позивача з посади комірника, окрім недодержання строку попередження про наступне вивільнення, відсутні, судова колегія вважає за необхідне змінити дату звільнення ОСОБА_1 з 31 липня 2014 року на 31 вересня 2014 року, зарахувавши строк попередження, протягом якого він працював на посаді комірника Харківської філії ТОВ «Аквафор-Центр».

За період, на який з цих причин перенесено дату звільнення, позивачу підлягає сплаті середній заробіток.

Згідно з ч. 3 п. 2, ч. 1 п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (з наступними змінами) у випадку збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадку, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Середня заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці, які передували його звільненню, складала 2 070 грн. 99 коп. - за травень 2014 року, 3 982 грн. 00 коп. - за червень 2014 року, а всього - 6 052 грн. 99 коп. (довідка на а. с. 4).

Таким чином, середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 за два місяці, що передували його звільненню, складала 3 026 грн. 50 коп. (6 052 грн. 99 коп. : 2).

Кількість робочих днів за період з 31 липня 2014 року по 31 вересня 2014 року складає 43 дні.

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 - 140 грн. 77 коп. (6 052 грн. 99 коп. : 43).

Відповідно до Листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 «Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік» за вказаний період оплаті підлягає 43 робочих дні, що становить 6 053 грн. 11 коп. (43 х 140 грн. 77 коп.).

Керуючись ст. ст. 303, 307 п. 3, 309 п. п. 1, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» задовольнити частково.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 18 грудня 2014 року скасувати.

В позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

В задоволенні позову ОСОБА_1 про поновлення на роботі - відмовити.

Змінити дату звільнення ОСОБА_1 з посади комірника Харківської філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» з 31 липня 2014 року на 31 вересня 2014 року згідно наказу генерального директора № 244 від 31 липня 2014 року.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» на користь ОСОБА_1 заробітну плату в розмірі 6 053 грн. 11 коп. (шість тисяч п'ятдесят три грн. 11 коп.).

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Аквафор-Центр» на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три грн. 60 коп.).

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді