АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4132/15 Головуючий 1 інст. - Погасій О.Ф.
Справа № 643/4607/15-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: повернення коштів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про повернення коштів, що знаходяться на поточному рахунку та відшкодування збитків,

ВСТАНОВИЛА:

23 березня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» ( далі - ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» ) про повернення коштів, що знаходяться на поточному рахунку у poзмipi 5028 доларів США з урахуванням трьох відсотків річних за весь час прострочення у poзмipi 23,45 долара США, а також 9% річних за фактичну кількість днів неправомірного користування його коштами у poзмipi 70,39 доларів США, а також пені у poзмipi 3% за день від простроченої суми в poзмipi 8567,34 доларів США. Також просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 10 000 грн.

В обгрунтування позову посилався на те, що 12.11.2013 р. між ними був укладений договір № 87-В-20-27 про відкриття та обслуговування поточного рахунку та обслуговування СПЗ в іноземній валюті - доларах США. На його особовому рахунку станом на 17.11.2014 року обліковувалося 5575,87 доларів США.

Вказував, що з 17.11.2014 року банк незважаючи на його вимогу відмовляється обслуговувати рахунок i видавати замовлені ним кошти, а також виконувати переказ грошей на рахунок в інший банк, виплативши протягом п'яти місяців лише 548 доларів США.

Зазначав, що такими діями банк завдав йому моральної шкоди, оскільки ввін є безробітним, доходів не має, а грошові кошти йому потрібні на лікування.

В письмових запереченнях ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» позов не визнав, посилаючись на те, що відповідно до п.5.4. договору банк має право право встановлювати спеціальні ліміти на використання коштів по, а саме регламентувати кількість операцій та суму однієї або всіх операцій на добу, та в односторонньому порядку змінювати їх. Згідно витягу з поточного рахунку залишок коштів на рахунку станом на 31.03.2015 року складає 4178,11 доларів США, що свідчить про постійне зняття коштів позивачем, яким позовні вимоги не доведені.

При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_3, посилаючись на вищевказані обставини, уточнив позовні вимоги та просив стягнути з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» суму боргу в розмірі 3978, 17 доларів США, 3% річних у розмірі 23,45 доларів США, 9% річних за фактичну кількість днів неправомірного користування його коштами у poзмipi 70,39 доларів США, 35 пені за кожний день прострочення в розмірі 8567,34 доларів США, а всього 12 639,35 доларів США та стягнути 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та увалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі.

Вказує, що судом першої інстанції не враховано, що факт його звернень до відповідача підтверджений наданими банком відповідями остаточний розрахунок з вкладником здійснено банком відповідно до умов договору у дату повернення в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок вкладника, який зазначеними коштами розпоряджається на власний розсуд.

Вислухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів факт звернення до ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» з заявою про закриття рахунку, і в задоволенні такої заяви було відмовлено, а позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди задоволенні бути не можуть, оскільки позивачем не доведена вина відповідача у спричиненні такої шкоди.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи 12.11.2013 р. між ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» та ОСОБА_3 був укладений договір № 87-B-20-27 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу, за яким банк відкрив позивачу поточний рахунок НОМЕР_1 в валюті - доларах США та видав ОСОБА_3 спеціальний платіжний засіб у вигляді платіжної картки (СПЗ) (п. 1.1.).

Відповідно до пункту 5.4. цього договору сторони дійшли згоди про те, що з метою забезпечення безпеки розрахунків з використанням СПЗ банк має право встановити спеціальні авторизаційні ліміти на використання коштів по торгівлі i послуг та/ або в банкоматах i установах банків за визначений період, та в односторонньому порядку змінювати їx.

Вищевказаний договір вступає в силу з моменту його підписання та діє до дня закриття картрахунку клієнта (п. 10.1).

Відповідно до п. 10.2 договору він може бути розірваний за ініціативою клієнта шляхом подання до банку заяви про закриття картрахунку. При цьому клієнт зобов'язується погасити заборгованість перед банком за цим договором, а також повернути основний та всі додаткові СПЗ за їх наявності.

Відповідно до п. 10.4 договору у випадках, вказаних в п.10.2 - 10.3 закриття картрахунку та остаточні розрахунки здійснюються на підставі подачі клієнтом заяви про закриття картрахунку по закінченні 45 календарних днів із дня припинення обслуговування СПЗ.

Як вбачається з наданої відповідачем виписки по особовому рахунку ОСОБА_3 за період з грудня 2014 року по 30.03.2015 року проводив систематичне зняття коштів і станом на 31.03.2015 року вихідний залишок коштів на рахунку НОМЕР_1 становить 4178,11 доларів США.

Зазначені обставини не оспорювалися ОСОБА_3 і в суді апеляційної інстанції.

Згідно заяви ОСОБА_3 від 27.02. 2015 р. про закриття поточного рахунку та відмітки банку до цієї заяви датою виплати банком готівки зазначено 13.04.2015 року (а.с. 109), що відповідає вимогам пунктів 10.2, 10.4 договору.

Як пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 він 15.04.2015 р. отримав 200 000 гривень ( що еквівалентно залишку коштів на рахунку) від ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, оскільки була розпочата процедура ліквідації ПАТ КБ «Фінансова ініціатива».

У зв'язку з зазначеним стягненню з відповідача на користь ОСОБА_3 підлягає відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3% річних за несвоєчасне повернення грошових коштів в сумі 23,45% (4178,11 х 3% х 2 : 100%) гривень.

Вимоги про стягнення з відповідача інфляційних витрат не можуть бути задоволені, оскільки валюта вищевказаного договору визначена в іноземному еквіваленті,

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для задоволення позову в частині стягнення упущеної вигоди є безпідставними, оскільки таких збитків позивачу збитків позивачу не спричинено.

Колегія суддів також вважає, що доводи апеляційної скарги в частині стягнення з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 10 000 гривень також не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов'язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право на відшкодування моральної шкоди тільки в разі її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

У справі відсутні обставини, з якими вищевказаний Закон пов'язує право споживача на відшкодування моральної шкоди.

Не була передбачена можливість відшкодування моральної шкоди і укладеним між сторонами договором.

У зв'язку з чим в задоволенні вказаних позовних вимог ОСОБА_3 слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Заочне рішення Московського районного суду м. Харкова від 22 квітня 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_3 23 (двадцять три ) долара 45 центів США.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: