Справа №: 272/1235/14-ц
Провадження № 2/272/22/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2015 року

Андрушівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді Палазюк В.М.

при секретарі - Поліщук Т.О.

за участю: позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

прокурора - Прокопенко О.В., Щербини В.Р.

представників Андрушівської райдержадміністрації - Кондратюк Т.А., Нечепи І.Т.

представника органу опіки і піклування - Кременчук Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Андрушівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав ,-

ВСТАНОВИВ:

позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначає, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі від якого народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає із позивачкою. Фактично вони з відповідачем не проживають разом з 1998 року, але шлюб розірвали в 2005 році. З часу припинення спільного проживання відповідач не займається вихованням своєї дитини, не цікавиться станом її здоров'я, не спілкується з дочкою взагалі та не виявляє до неї ніякого інтересу. В зв"язку з цим дочка в жовтні 2013 року змінила прізвище ОСОБА_6 на ОСОБА_7. Відповідач також не виконує свого обов"язку щодо сплати аліментів. Посилаючись на вказані обставини, просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо його дитини, ОСОБА_7

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, обгрунтувавши їх вищеневеденими обставинами та пояснила, що дочка часто хворіла, однак батько не знав про її хвороби. Дитина має здібності до малювання, приймала участь в різних конкурсах, про що також батько не знав. Відповідач не приймав участі в батьківських зборах та інших шкільних заходах, він не знає, де навчається дочка після закінчення школи.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що між ним та позивачкою склалися неприязні відносини, тому й не приходив до дочки, щоб не виникало конфліктів. Остання не дозволяє дочці приходити до нього та спілкуватись із ним. Крім того він позитивно характеризується за місцем проживання, не зловживає спиртним, будь-якого негативного впливу на дитину з його боку не має, частково сплачує аліменти на утримання дитини. Просить не позбавляти його батьківських прав.

Представник органу опіки та піклування Андрушівської міської ради підтримала свій письмовий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, вказавши, що відповідач школу не відвідує, навчанням дитини не цікавиться.

Прокурор висловив думку про відсутність підстав для позбавлення батьківських прав відповідача, оскільки він характеризується позитивно, негативного впливу на дитину не має, між сторонами існують неприязні відносини.

Представник Андрушівської райдержадміністрації заперечувала проти позбавлення відповідача батьківських прав. Очевидно, що між батьками склались негативні стосунки, тому і з боку батька є упущення в спілкуванні з дитиною, а також і з боку матері вбачається сприяння тому, щоб дитина з батьком не спілкувались.

Заслухавши позивачку, відповідача, представника міської ради та райдержадміністрації, враховуючи висловлену думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки, як для батька (матері), так і для дитини ст.. 166 СК України. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_4 народилася ОСОБА_6, яка 25.10.2013 року змінила прізвище на ОСОБА_7. Рішенням Андрушівського районного суду від 10.06.2005 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина залишилася проживати з матір'ю. Із довідки відділу ДВС Андрушівського районного управління юстиції видно, що відповідач частково сплачує аліменти та має заборгованість по їх виплаті.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні повідомила, що часто буває в домі позивачки, так як є її рідною сестрою. Відповідач до дитини не приходить та не спілкується з нею взагалі, крім деяких випадків, коли він приходив в школу вітати ОСОБА_7 з днем народження.

Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона була класним керівником ОСОБА_6 Батька у школі вона жодного разу не бачила. Але одного разу на свій день народження ОСОБА_6 ходила із великою коробкою цукерок, раділа, що її привітав батько, який приходив до школи.

Згідно пояснень позивачки дочка завжди мріяла, щоб на свята та дні народження до неї приходив батько, чекала його. ОСОБА_1 не перечила, але й не сприяла зустрічам та спілкуванню дочки з батьком. Вона нікуди не зверталась з приводу невиконання відповідачем своїх батьківських обов"язків та вжиття заходів щодо зміни ним свого ставлення до дитини. Саме мати була ініціатором позбавлення відповідача батьківських прав.

У судовому засіданні була з'ясована думка доньки ОСОБА_7 щодо позбавлення відповідача батьківських прав. Вона пояснила, що ініціатором подання позову була мати, а вона погодилась із матір"ю, так як батько не приймав участі в її вихованні. Під час з"ясування її думки в судовому засіданні ОСОБА_7 повідомила, що до шістнадцятиріччя включно батько щороку приходив в школу вітати її з днем народження, а в молодших класах і на свято 8 Березня. На сімнадцять років він не прийшов, але вона його чекала. Вона не ходила до батька, тому що він проживає з іншою жінкою, вважала, що її спілкування буде неприємним для матері.

Згідно висновку Андрушівської міської ради орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Суд критично оцінює даний висновок органу опіки та піклування, оскільки він є формальним, недостатньо обґрунтованим і за встановлених судом обставин суперечить інтересам дитини. Суд також вважає за необхідне прийняти рішення всупереч думці дитини, оскільки цього вимагають її інтереси. Дану позицію підтримав в суді прокурор та представник Андрушівської райдержадміністрації, що приймала участь в порядку ст. 45 ЦПК України.

Зокрема, як свідчить характеристика Андрушівської міської ради, відповідач за місцем проживання характеризується позитивно. Позитивно він також характеризується за останнім місцем роботи. В матеріалах справи також відсутні будь-які докази про те, що відповідач зловживає спиртними напоями, що до нього вживалися заходи реагування за неналежне виконання батьківських обов'язків, або він за це притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності. Тобто, відсутні дані, які б негативно характеризували відповідача як особистість та члена суспільства, який був би не в змозі забезпечити належного виховання дитини або міг би негативно впливати на неї.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами склалися конфліктні стосунки, які також є перешкодою для спілкування батька та доньки.

У рішенні Європейського суду від 18 грудня 2008 року по справі "Савіни проти України" зазначається "що хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин. Відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини."

Ні позивачка, ні орган опіки та піклування, який надав висновок щодо доцільності позбавлення відповідача батьківських прав, не довели та не надали суду доказів, в чому полягає захист інтересів неповнолітньої дочки шляхом позбавлення її батька по відношенню до неї батьківських прав. Не навели безсумнівних доказів, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками.

З огляду на наведене суд, враховуючи характер поведінки відповідача та його ставлення до дитини, наявність певних перешкод у спілкуванні з дитиною, а також що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який не відповідає інтересам дитини, приходить до висновку щодо відсутності підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209,212,214,215,218, 294 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Андрушівський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя:В. М. Палазюк