Справа 2/229/255/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

25 лютого 2015 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого -судді Гонтар А.Л.

при секретарі - Костенко В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Дружківка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

06 лютого 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк" (далі - ПАТ КБ "Приватбанк") звернувся до Дружківського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що 20 вересня 2006 року між ПАТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено договір № DOA0RX00900032, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 2124,09 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ "Приватбанк" цілком виконав зобов'язання перед боржником, шляхом надання кредиту, але відповідач порушив графік погашення кредиту, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 28 жовтня 2014 року складає 30522,32 гривень, а саме:

- заборгованість за кредитом - 1431,13 гривень;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 9634,46 гривень;

- заборгованість по комісії за користування кредитом - 344,16 гривень;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19112,57 гривень.

Судовим наказом Авдіївського міського суду Донецької області від 24 вересня 2007 року № 2-н-68/07 з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» стягнута заборгованість за кредитним договором № DOA0RX00900032 від 20 вересня 2006 року у розмірі 4128,02 грн.

Позивач просить суд стягнути з відповідача різницю заборгованості та штрафи у розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1319,72 грн. (процентна складова) у загальній сумі 30522,32грн., а також судові витрати.

У судове засідання представник позивача ПАТ КБ "Приватбанк" не з'явився, надав заяву з клопотанням розглянути справу у його відсутність, наполягає на задоволенні позовних вимог, не заперечує проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяву з клопотанням про відкладення розгляду справи суду не надав, причини неявки суду не повідомив.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом, встановлено, що відповідно до заяви ОСОБА_1 від 20 вересня 2006 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" укладено строковий кредитний договір № DOA0RX00900032 від 20 вересня 2006 року, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 2124,09 гривень зі сплатою 24% за користування кредитом на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення до 20 вересня 2007 року (а.с.8).

Відповідно до заяви позичальника відповідач зобов'язався погашати заборгованість щомісяця з 15 по 20 число в сумі 229,88 грн., що складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з умовами (а.с.8 зв.б.).

Відповідно до ч. 1 ст. 628, ст. 629 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені між ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідач, укладаючи договір, погодився з зазначеними в ньому умовами, оскільки заява (анкета) на оформлення кредитної картки, заява про відкриття рахунку і надання послуг з кредитування підписані ним, в тому числі і в графі щодо погодження з умовами і правилами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку, про що виразив свою згоду.

Станом на 28 жовтня 2014 року заборгованість за кредитним договором № DOA0RX00900032 від 20 вересня 2006 року складає 30522,32 гривень, з яких:

- заборгованість за кредитом - 1431,13 гривень;

- заборгованість по відсоткам за користування кредитом - 9634,46 гривень;

- заборгованість по комісії за користування кредитом - 344,16 гривень;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 19112,57 гривень.

Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Тобто вимоги банку про повернення відповідачем частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів є такими, що ґрунтуються на законі, оскільки він прострочив строки виконання зобов'язання.

Суд встановив, що судовим наказом Авдіївського міського суду Донецької області від 24 вересня 2007 року № 2-н-68/07 з ОСОБА_1 стягнено на користь ЗАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DOA0RX00900032 від 20 вересня 2006 року на загальну суму 4128,02 грн., а саме: - заборгованість за кредитом; 1419,47 грн. - заборгованість по відсоткам; 315,48 грн. - заборгованість по комісії; 268,97 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. (а.с.6).

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом. Такі підстави зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового наказу про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором, суд приходить до висновку, що судовий наказ Авдіївського міського суду Донецької облась від 24 вересня 2007 року № 2-н-68/07 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором № DOA0RX00900032 від 20.09.2006 року не виконаний. Відтак, суд вважає, що відповідач своє зобов'язання перед банком в повному обсязі не виконав, тому воно не припинено, тобто вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості по кредиту та відсоткам, за винятком вже стягнутих, є такими, що ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до п.5.1 умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, у разі порушення позичальником будь-якого із зобов'язань, передачених заявою та п.3.2.2, п.3.2.3 цієї умови, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення платежу (а.с.12).

Відповідно до п. 5.3 умов та правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною кредитного договору, у разі порушення позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням більше ніж на 30 днів він зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн.+ 5% від суми позову. (а.с. 12).

Оскільки відповідач ОСОБА_1 порушив строки платежів за зобов'язаннями як по сплаті кредиту, так і по сплаті відсотків за користування кредитом, тому він зобов'язаний відповідно до п.5.1 та п. 5.3 витягу з умов та правил надання банківських послуг, ст. 6, ст. 546, ст. 549 ЦК України сплатити позивачу штраф і пеню.

Перевіряючи розмір штрафу, нарахованого позивачем, суд встановив наступне.

Позивач розрахував суму штрафу в розмірі 5% (процентна складова) виходячи з загальної суми заборгованості, яка включає в себе заборгованість по відсоткам, комісію та пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, яка в свою чергу вже є одним з видів неустойки. Відповідно до ч.2 ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання, тобто штраф повинен обчислюватися з суми зобов'язання, яку боржник не виконав або не виконав частково, а саме з суми заборгованості за відсотками. Сума пені, на яку позивач також нарахував штраф, не входить до основного зобов'язання, а є видом цивільно-правової відповідальності, тому немає законних підстав нараховувати штраф за несплату пені. Таким чином, штраф має бути нарахований на суму несплаченої заборгованості по відсоткам та комісії, за винятком вже стягнутої суми, і становить 377,53 грн. з розрахунку:

((1431,13+9634,46+344,16)-(2124,10+1419,47+315,48))*5% = 377,53 грн.

Суд віднаходить обґрунтованими вимоги банку про стягнення заборгованості по відсоткам, комісії, неустойки (штрафу) у вищевказаному розмірі, що підлягають задоволенню

шляхом стягнення з відповідача суми заборгованості по кредиту, відсоткам, комісії, пені та штрафів за винятком вже стягнутої в загальному розмірі 27271,83 грн. з розрахунку: ((1431,13+9634,46+344,16+19112,57)-(2124,10+1419,47+315,48+268,97)+377,53+500 = 27271,83 грн.

Відповідно до частини 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про судовий збір" із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1% ціни позову, але не менше 0,2 розмірів мінімальної заробітної плати і не більш 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість у розмірі 27271,83 грн. З цих задоволених вимог підлягає сплаті судовий збір у розмірі 272,72 гривень, саме в цьому розмірі він підлягає відшкодуванню позивачу за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 10, 11, 88, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України , ст. 526,625,1050,1054 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований в АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк", який знаходиться за адресою: 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, буд.50, на розрахунковий рахунок №3111, МФО № 305299, , заборгованість за кредитним договором № DOA0RX00900032 від 20 вересня 2006 року станом на 28 жовтня 2014 року у сумі 27271 (двадцять сім тисяч двісті сімдесят одна) грн. 83 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку "Приватбанк" на розрахунковий рахунок №0001 судові витрати у розмірі 272 (двісті сімдесят дві) грн. 72 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Дружківський міський суд протягом десяти днів після оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: А. Л. Гонтар