Справа № 263/8677/15-ц
Провадження № 2/263/2753/2015
09 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Представник позивача надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, підтримала позовні вимоги повністю, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача в заочному порядку.
Відповідач у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.
Визнаючи наявні матеріали про права та взаємини сторін достатніми, суд розглянув справу у відсутності відповідача на підставі ст. 224 ЦПК України, заочно.
Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.
Суд, дослідивши надані у справі докази, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.
У звязку з нездійсненням відповідачем у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами, у відповідача виникла прострочена заборгованість за сумою кредиту.
Банк 26.02.2015 року направив відповідачеві вимогу про дострокове повернення кредиту, проте дотепер заборгованість не погашена.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Згідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися поряд з іншим неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
До теперішнього часу відповідач зобовязання по поверненню боргу не виконав.
Згідно з частиною 2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобовязаний враховувати висновки Верховного Суду України.
Висловлена Верховним Судом України правова позиція в постанові від 02.07.2014 року у справі № 6-79 цс14 відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України є обовязковою для суду, який зобовязаний привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.
Як зазначено в постанові ВСУ від 02.07.2014 року № 6-79цс14 згідно зі ст. 99 Конституції грошовою одиницею України є гривня. Гривня є законним платіжним засобом на території України (ч. 1 ст. 192 ЦК). Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (ч. 2 ст. 192 ЦК). Такими випадками є ст. 193, ч. 4 ст. 654 ЦК, закон «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991 року № 959-XII, декрет КМ від 19.02.1993 року № 15-93, закон «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 23.09.1994 року № 185/94-ВР. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим ч. 2 ст. 533 ЦК допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом НБУ. Згідно з ч. 3 ст. 533 ЦК використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (ч. 2 ст. 192 ЦК). Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобовязання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобовязання і фактичного його виконання є національна валюта України гривня. Отже, у національній валюті України підлягають стягненню й інші складові грошового зобовязання, передбачені, зокрема, у ст. 1048 ЦК, та при застосуванні ст. 625 ЦК.
Вирішуючи питання про судові витрати, суд стягує з відповідача на користь позивача у відшкодування оплати судового збору 3654,00 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1 банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_1 банк» витрати на сплату судового збору у розмірі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) гривні.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути переглянуто Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_3