Номер провадження 4-с/643/111/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2015 р. Московський райсуд м. Харкова в складі головуючого судді Оксененко В.А., з участю секретаря Башкевіч Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу

ПАТ «УкрСиббанк» на дії головного державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1, зацікавлені особи: начальник Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, боржник ОСОБА_2,-

встановив:

ПАТ «УкрСиббанк» 06.10.2015 р. звернувся до суду в порядку ст.383 ЦПК України зі скаргою на дії державного виконавця, вказавши в обґрунтування наступне.

Рішенням Московського райсуду м. Харкова від 23.05.2012 р. по справі 2027/4336/2012 задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» та із ОСОБА_2 на користь позивача стягнено 1609 гр.50 коп. в рахунок судових витрат. В подальшому, був виданий виконавчий лист, якій стягувачем звернуто до виконання. 26.03.2015 р. головним державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві у зв*язку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на предмет іпотеки. Вважають дії посадової особи неправомірними, такими, що порушують права стягувача: фактично, останній визнав, що стягнення судового збору, якій має компенсаційний характер, підпадає під дію мораторію невизначеного законодавчого акту України; в постанові виконавець не навів доводів правомірності своїх дій- не зазначив відсутність іншого майна боржника, а також фактів неможливості проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключало можливість виконання відповідного рішення. При здійсненні своїх повноважень державній виконавець зобов*язаний перевірити сімейній стан боржника та наявність спільно набутого майна; отримати інформацію щодо підприємницької діяльності боржника; отримати інформацію щодо наявності у боржника рухомого та нерухомого майна на території України, та інш., що здійснено не було. Приведені факти є порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження», Конституції України, ЦК України. Просять визнати рішення (Постанову від 26.03.2015 р.) необґрунтованою та неправомірною; скасувати зазначену постанову; зобов*язати начальника Московського ДВС ХМУЮ внести пропозицію щодо притягнення головного державного виконавця до дисциплінарної відповідальності; зобов*язати виконавця провести повний обсяг виконавчих дій та виконати судове рішення.

Також просять винести окрему ухвалу з метою вжиття заходів щодо усунення причин та умов, які сприяли вчиненню порушення головним державним виконавцем.

Зазначають, що строк на звернення зі скаргою не пропустили, оскільки, Постанову від 26.03.2015 р. отримали лише 21.09.2015 р.

Заявник просив скаргу розглянути за їх відсутності, про що надав письмову заяву.

В судове засідання головній державний виконавець та начальнік Московського ВДВС ХМУЮ, боржнік особа не з*явились, про день, час слухання справи повідомлені належним чином.

Тому, суд розглянув скаргу за відсутності учасників судового розгляду, на підставі наданих письмових документів.

Вивчивши матеріали скарги, суд приходить до наступного.

За приписом ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця… під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 26.03.2015 р. головним державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_1 винесено Постанову ВП №37556294 про повернення виконавчого документу №2027/4346/2012, виданого 24.01.2013 р. Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанку» 1609 гр. 50 коп. стягувачеві у зв*язку з наявною встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ст.11 Законом України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Підстави та порядок повернення виконавчого документу стягувачу закріплено статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження».

Так, виконавчий документ стягувачу повертається у разі, якщо:

1) є письмова заява стягувача;

2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку таког майна виявилися безрезультатними;

3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення;

4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа;

5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника);

6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами внутрішніх справ, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку;

) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна,недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно;

9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

2. Про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

3. У разі повернення виконавчого документа з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, стягувачу повертаються невикористані суми внесеного ним авансового внеску разом із звітом державного виконавця про його використання.

4. Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований.

Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може

бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим

Законом.»

Приведені вимоги Закону головним державним виконавцем Московського ДВС ХМУЮ порушені.

Так, в Постанові (що оскаржується) не зазначені підстави її винесення, оскільки, речення резолютивної частині цього процесуального документу «наявна встановлена законом заборона звернення стягнення на майно» не відповідає приписам ст.47 Закону України «Про виконавче провадження».

Документів, які б спостовували доводи заявника щодо невжиття передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, своєчасного і в повному обсязі вчинення всіх виконавчіх дії- суду не надано.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Тому, суд задовольняє скаргу ПАТ «УкрСиббанку» та усуває допущені порушення шляхом скасування Постанови від 26.03.2015 р. як неправомірної та необґрунтованої та зобов*язує державного виконавця провести повний обсяг виконавчих дій з виконання судового рішення відповідно до Закону України „Про виконавче провадження.

В іншої частини скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 383-387 ЦПК України, Законом України „Про виконавче провадження , суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Скасувати Постанову ВП №37556294 від 26.03.2015 р. про повернення виконавчого документу №2027/4346/2012, виданого 24.01.2013 р. Московським районним судом м.Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «УкрСиббанку» 1609 гр. 50 коп, винесену головним державним виконавцем Московського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та зобов*язати державного виконавця провести повний обсяг виконавчих дій із виконання вказаного судового рішення відповідно до Закону України „Про виконавче провадження.

В іншої частині скарги- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 05 днів.

СУДДЯ- ОСОБА_3.