Справа №705/225/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 липня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Крочака Н.М.

представник позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Умані Черкаської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором № 36-17/08-ДД про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту від 03.07.2008, яка утворилася станом на 23.09.2014, в загальній сумі 54 652,89 грн., з яких: 5 019,60 грн. прострочена заборгованість за кредитом; 501,17 грн. нараховані відсотки; 49 132,12 грн. нараховані відсотки на прострочену заборгованість. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № 006-Р/08959 від 03.07.2008 про відкриття карткового рахунку, надання і використання Кобрендингової платіжної картки позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 5980001 (валюта гривня); картковий рахунок № 5840001 (валюта долар США) та видав відповідну платіжну картку № 188218. 03.07.2008 між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 36-17/08-ДД про відкриття відновлюваної кредитної лінії у формі овердрафту, за умовами якого банк відкрив на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки №188218, на умовах забезпеченості, зворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 5 000,00 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1, 4.1.1, 4.1.2 договору, а позичальник ОСОБА_2 зобов'язувався повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 30.04.2010 та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. У звязку із невиконанням відповідачем умов кредитного договору в нього перед банком виникла заборгованість.

Представник позивача ОСОБА_1 (довіреність № 3-132000/13513 від 07.07.2017) в судовому засіданні підтримав заявлені банком позовні вимоги, дав пояснення, які аналогічні обставинам, викладеним у позовній заяві та просив задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не визнали предявлені банком позовні вимоги, заперечували проти їх задоволення, підтримали подані відповідачем письмові заперечення проти позову від 21.04.2015. Пояснили, що в позовній заяві відсутній виклад обставин, якими банк обґрунтовує свої вимоги, не зазначено доказів, що підтверджують кожну обставину, в тексті позовної заяви є невідповідність фактичним обставинам справи та додаткам до позову, оскільки позивачем зазначено, що дія кредитного договору встановлена до 30.04.2014, хоча умовами кредитного договору визначено його дію до 30.04.2010; у позовній заяві не конкретизовано причину звернення до суду, лише зазначено, що відповідач не виконує свої зобовязання в частині повернення кредиту, але відповідач стверджує, що повністю виконав умови кредитного договору в 2010 році, що було підтверджено на початку 2011 року працівником банку в телефонному режимі, тому квитанції на підтвердження повного погашення кредиту не збереглися. Після отримання позовної заяви з додатками позивач в телефонному режимі звернувся до банку і там йому було повідомлено, що з січня 2010 року взагалі відсутні будь-які відомості про проведені відповідачем платежі на погашення кредиту, тому з цього часу почався перебіг позовної давності. Виходячи з доданого до позовної заяви розрахунку банку в січні 2010 року було відомо про порушення відповідачем умов кредитного договору, але він не звернувся з позовом до суду на протязі трьох років, починаючи з січня 2010 року і до травня 2013 року, а звернувся лише 24.12.2014, тобто через 19 місяців після закінчення строку позовної давності.

Відповідача просив застосувати строк позовної давності до вимог банку, про що подав суду письмову заяву від 22.07.2015.

Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

03.07.2008 між позивачем ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено Договір про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки № 006-Р/08959, за яким позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 5980001 у гривнях, видав відповідну платіжну картку № 188218 та встановив на неї кредитний ліміт в сумі 5 000,00 грн. для споживчих цілей. Ці обставини підтверджені копіями Договору з додатками, розписки ОСОБА_2 про отримання платіжної картки від 03.07.2008, Заяви ОСОБА_2 на встановлення кредитного ліміту на приватну платіжну картку, та були визнані сторонами.

Цього ж дня 03.07.2008 позивач банк та ОСОБА_2 позичальник уклали в письмовій формі Договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 36-17/08-ДД (далі кредитний договір). За умовами цього договору (п. 2.1) банк відкрив на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням платіжної картки № 188218, на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності відновлювану кредитну лінію з розміром ліміту в сумі 5 000,00 гривень, з оплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентних ставок, передбачених пунктами 4.1, 4.1.1., 4.1.2 договору, а позичальник ОСОБА_2 зобов'язався повністю повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 30.04.2010 та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку та у строки, передбачені цим договором.

Зобов'язання позичальника повернути повністю отримані за цим договором кредитні ресурси і сплатити проценти за користування ними міститься і в пункті 3.2 кредитного договору. У абзаці другому цього пункту також передбачено, що за умови відсутності залишку коштів по картрахунку позичальника в достатньому для сплати заборгованості розмірі на 30.04.2010 позичальник зобов'язується у вказаний строк внести суму заборгованості за кредитними ресурсами і процентами за їх використання грошовими коштами в касу банку або безготівковими перерахуванням на картрахунок позичальника. Ураховуючи зазначені умови кредитного договору і умови пункту 3.2.1 договору, позичальник ОСОБА_2 міг в період дії відновлювальної кредитної лінії до 30.04.2010 неодноразово погашати повністю або зменшувати розмір поточної позичкової заборгованості, та, відповідно, неодноразово отримувати кредитні ресурси в межах встановленого кредитного ліміту, що не повинен перевищувати 5 000,00 грн., але в будь-якому випадку позичальник був зобов'язаний повернути всю суму отриманих кредитних коштів не пізніше 30.04.2010.

Проценти, нараховані за користування кредитними ресурсами, відповідно до п. 4.2, п. 1 кредитного договору банк нараховує щомісячно, один раз на місяць в день між 22 та останнім числом поточного місяця користування кредитними ресурсами за методом факт/факт.

Відповідач ОСОБА_2 як позичальник скористався кредитними коштами, але не виконав належним чином свої зобов'язання щодо повернення суми отриманих кредитних ресурсів та сплати процентів за користування ними, в наслідок чого виникла заборгованість. Станом на 25.09.2014 позичальник ОСОБА_2 відповідно до Розрахунку суми заборгованості по кредитному договору з 04.07.2008 по 25.09.2014 (а.с. 23-24) має перед банком заборгованість за кредитом у загальній сумі 54 652,89 грн., з яких: 5 019,60 грн. заборгованість за кредитом; 501,17 грн. нараховані відсотки; 49 132,12 грн. нараховані відсотки на прострочену заборгованість. Відомості, наведені в Розрахунку заборгованості, відповідач не спростував шляхом надання суду платіжних документів або виписок по картрахунку, які він зобов'язаний бува щомісячно отримувати в банку відповідно до абзацу другого п. 3.2.1 кредитного договору, в яких би містились інші відомості щодо здійснених ним платежів на користь відповідача.

Згідно із названим Розрахунку суми заборгованості по кредитному договору позичальник ОСОБА_2 неналежним чином виконував своє зобов'язання зі сплати процентів та не виконав зобов'язання із повернення суми кредиту, у зв'язку з чим станом на 30.04.2010 банк перевів всю його заборгованість по кредитному договору 5 019,60 грн. кредитних ресурсів у статус простроченої заборгованості. Після 30.04.2010 дати, не пізніше якої позичальник зобов'язався повернути повністю суму кредиту і нарахованих на неї процентів, позичальник ОСОБА_2 не здійснив жодного платежу для погашення наявної заборгованості по кредитному договору.

Листи АТ «Банк «Фінанси та кредит» щодо повернення кредиту і сплати процентів, про зміну розміру кредитного ліміту від 10.11.2009, від 02.03.2010 та від 07.08.2009, адресовані позичальнику ОСОБА_2, суд не бере до уваги в якості письмових доказів будь-якої фактичної обставини по справі, так як позивач не надав суду доказів, що підтверджують направлення цих листів позичальнику та отримання ним цих листів.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтями 1049, 1054 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.

За наведених вище обставин, враховуючи положення ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, суд вважає, що в банку право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту до ОСОБА_2 виникло з 01.05.2010 і з цієї дати необхідно рахувати строк позовної давності.

Відповідач до закінчення розгляду справи по суті подав суду письмову заяву від 22.07.2015 про застосування наслідків спливу позовної давності до позовних вимог банку та просив суд на цій підставі відмовити у позові повністю (а.с. 86). Аналогічна вимога міститься і в його письмових запереченнях від 21.04.2015 (а.с. 48-50).

.Позовна давність згідно зі ст. 256 ЦК України це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До правовідносин сторін підлягає застосуванню встановлений ст. 257 ЦК України загальний трирічний строк позовної давності.

Трирічний строк позовної давності за пред'явленими до відповідача вимогами банку сплив 01.05.2013, а позов поданий суду 20.12.2014 (згідно з датою на штампі поштового відділення) (а.с. 38). Позивач суду не заявив клопотання про визнання поважними причин пропущення позовної давності.

Частинами 3, 4 ст. 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; і сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що між сторонами існують грошові зобов'язання, що виникли на підставі кредитного договору. Відповідач є позичальником, який не виконував свої зобов'язання за цим договором щодо своєчасного та у повному обсязі повернення суми кредиту, сплати нарахованих процентів за користування кредитом. Позивач пропустив строк позовної давності, який встановлений тривалістю у три роки щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором, тому позовні вимоги банку про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за кредитним договором у загальному розмірі 54 652,89 гривень задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 15, 57-61, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення суми заборгованості за договором № 36-17/08-ДД про відкриття відновлювальної кредитної лінії у формі овердрафту від 03.07.2008 в сумі 54 652,89 гривень відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. С. Кімстачов