КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/5562/15-ц
Провадження № 2/552/2216/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07.10.2015 року Київський районний суд м. Полтави у складі:
головуючого судді Кузіної Ж.В.
при секретарі Павленко Л.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання батька, суд ,-
Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача аліментів посилаючись на те, що відповідач є сином позивача. Позивач є непрацездатним, інвалідом 3 групи, отримує пенсію, яка є меншою ніж встановлений мінімум для осіб, які втратили працездатність та у зв»язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідач є єдиними сином позивача, має постійне місце роботи , отримує заробітну плату у розмірі 10 000 грн., а тому має можливість надати матеріальну допомогу позивачу. Просив стягнути з відповідача на його користь аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку.
У судове засідання позивач та представник позивача не з»явились, надали суду заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, надав суду заперечення в яких позовні вимоги не визнав, вважає, що позивач має можливість самостійно матеріально утримувати себе, влаштуватися на роботу. Будь-якої матеріальної допомоги не надає та просив відмовити у задоволенні позову.
Від представника відповідача надійшла заява про не визнання позовних вимог.
Суд вважає за можливе розглянути справу в порядку ст. ст.. 224, 225 ЦПК України.
Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 народився 29 липня 1987 року, його батьками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження ( а.с. 9).
Статтею 51 Конституції України та ст.. 202 СК України закріплено обов'язок повнолітніх дітей утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов'язаних із наданням такого піклування.
Згідно з ч. 1 ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.
Таким чином, законодавець визначив, що право на утримання від повнолітніх дітей батьки мають за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.
Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.
Відповідно до вимог п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги ( ст.. 202 СК), не є абсолютним.
Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.
Позивач ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_1 є інвалідом третьої групи по зору, що підтверджується довідкою від 16 липня 2015 року ( а.с.10-11).
Враховуючи те, що основним джерелом доходу позивача є пенсія інваліда IIІ групи і дана група інвалідності передбачає ступінь втрати здоров'я по зору, позивач потребує в отриманні матеріальної допомоги.
При цьому діючим сімейним законодавством не передбачено звільнення від обов'язку утримувати батьків в залежності від матеріального та сімейного стану платника аліментів.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 працює, має стабільний дохід, розмір заробітної плати достатній для надання матеріальної допомоги позивачу.
При визначенні розміру аліментів, суд приймає до уваги, що позивач отримує пенсію, а тому приходить до висновку щодо можливості визначення аліментів у розмірі ? частини всіх видів заробітку.
У запереченнях, які надані відповідачем на адресу суду не надано будь-яких доказів, які можуть бути враховані судом при визначені розміру аліментів.
Що стосується періоду стягнення аліментів, то як вбачається з довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією АВ № 0483967 , група інвалідності позивачу встановлена до 01 серпня 2017 року, а тому аліменти необхідно визначити на час встановлення непрацездатності, оскільки позивач не досяг пенсійного віку.
З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.
Керуючись ст. ст. 202-205 СК України, ст..ст.10,11,60, 88, 209, 212-215, 224, 225 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) починаючи з 21 вересня 2015 року на час встановлення інвалідності.
У задоволенні інших позовних вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за заявою відповідача, що подається протягом 10 днів з дня отримання ним копії рішення суду.
Головуючий Кузіна Ж. В.