Справа №592/4023/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Косолап М. М.
Номер провадження 22-ц/788/1845/15 Суддя-доповідач - Бойко В. Б.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

Кияненко Н.М.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства « Банк Форум », ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з даним позовом, в якому просила визнати припиненим договір поруки №0121/08/17-Іfv/S-1 від 11 серпня 2008 року, додатковий договір №1 від 15 грудня 2011 року до договору поруки №0121/08/17-Іfv/S-1 від 11 серпня 2008 року, укладених між нею та Публічним акціонерним товариством « Банк Форум » ( далі - ПАТ ).

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати, ухваливши нове рішення по суті позовних вимог. Вважає, суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги, що вона не отримувала позову ПАТ про стягнення кредитної заборгованості, як з поручителя, протягом року починаючи з 26 квітня 2013 року - вимоги до ОСОБА_5 про дострокове повернення заборгованості.

Заслухавши пояснення представника апелянта, який підтримав доводи апеляційної скарги, заперечення проти неї представника ПАТ, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позов до поручителя було пред»явлено в межах одного року з дня направлення боржнику вимоги про дострокове повернення кредиту, а також не відбулось збільшення обсягу відповідальності поручителя внаслідок укладення договору 13 лютого 2012 року додаткової угоди №4 до кредитного договору від 11 серпня 2008 року.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено судом першої інстанції та як вбачається із матеріалів справи, 11 серпня 2008 р. між Акціонерним комерційним банком «Форум», правонаступником якого є ПАТ, та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 0121/08/17-Іfv, за умовами якого банк надав останньому кошти у сумі 103232 долари США на придбання нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1, зі сплатою 13,5 % річних на строк 10.08.2018 р. ( а.с. 11-14 ).

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, з ОСОБА_4 11 серпня 2008 року було укладено договір поруки № 0121/08/17-Іfv/S-1 ( а.с. 8 ), з наступними змінами ( додатковий договір №1 від 15 грудня 2011 року, а.с. 9 ).

Цим додатковим договором викладено у новій редакції преамбулу та пункт 1.1. Договору поруки. Зокрема, поручитель поручилася перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за Кредитним договором 0121/08/17-Іfv від 11.08.2008 р. та всіма додатками (угодами) до нього, які укладені та можуть бути укладені в майбутньому між кредитором та боржником, у повному обсязі, за умовами якого боржник зобов'язаний повернути кредиторові кредитні кошти в розмірі 727109 гривень 49 копійок, з кінцевим терміном повернення 10.08.2033 року, сплачувати нараховані проценти за користування кредитними коштами з розрахунку 14,5 процентів річних і можливі неустойки у розмірах та у випадках, передбачених Кредитним договором» ( а.с. 9-10 ).

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Окрім того, п. 3.2.2 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором.

Оскільки ОСОБА_5 не виконував належним чином взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, 26 квітня 2013 року ПАТ на його адресу було надіслано вимогу про дострокове повернення у 30-ти денний строк кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом ( а.с. 19 ).

Дана вимога не була виконана в установлений ПАТ строк, а отже в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, позикодавець набув право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому.

У відповідності до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Підстави для визнання поруки припиненою наведені в ст. 559 ЦК України. Зокрема, виходячи з положень ч. 4 даної статті ЦК, порука припиняється :

у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності;

після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки

Доводи апелянта щодо припинення поруки у зв'язку з порушенням ПАТ строку пред'явлення позову до неї, як поручителя, визначеного в договорі поруки, про стягнення кредитної заборгованості є безпідставними виходячи з наступного

З положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК України слідує, що вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинна бути пред'явлена в межах строку дії поруки, тобто впродовж шести місяців із моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням, або із дня встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або із дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом з позовом до поручителя.

Аналогічні висновки зроблено Верховним Судом України у постановах від 29 січня 2014 року у справі №6-155цс13, від 17 вересня 2014 року у справі №6-125цс14 та від 17.09.2014 року у справі №6-53цс14.

Статтею 360-7 ЦПК України передбачено, що висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Зі змісту ст.ст. 6, 627, ч. 1 ст. 628 ЦК України слідує, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони укладаючи 11 серпня 2008 року договір поруки, дійшли згоди, що порука припиняється, якщо кредитор протягом одного року від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не пред'явить вимоги до поручителя.

Враховуючи те, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань за кредитним договором ( п. 4.1 договору ) не свідчить про те, що цим договором встановлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251 та ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому вимога до поручителя може бути подана банком протягом року з дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Перебіг річного строку згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України розпочався після спливу 30-ти денного строку після направлення боржнику ОСОБА_6 та отримання ним вимоги щодо дострокового погашення заборгованості від 26 квітня 2013 року.

Як роз'яснено в п. 24 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ « Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин » від 30 березня 2012 року №5, пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Отже, пред'явлення вимоги до поручителя пов'язується із датою подачі позовної заяви до суду, а не з отриманням копії позову стороною, як помилково вважає апелянт.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 квітня 2014 року ПАТ звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором ( а.с. 114 ), а провадження у даній справі відкрито 12 травня 2014 року ( а.с. 42 ).

Таким чином, позов до поручителя було пред'явлено в межах одного року від дня настання строку виконання зобов'язання з дострокового повернення кредитних коштів, тому колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для визнання поруки припиненою за ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Не заслуговують на увагу також доводи апелянта і щодо збільшення обсягу відповідальності поручителя у зв'язку з укладенням між ОСОБА_5 та ПАТ 13 лютого 2012 року додаткової угоди №4 до кредитного договору, без погодження з поручителем.

Зокрема, в п. 22 вищевказаної постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

Додатковою угодою №4 від 13 лютого 2012 року до кредитного договору, на який посилається позивач, ПАТ та ОСОБА_5 затвердили новий графік повернення кредитних коштів ( а.с. 16-18 ), з якого вбачається, що плата за користування кредитом ( в розмірі 14,50% річних ), строк виконання зобов'язання ( до 10 серпня 2033 року ), залишилися в межах визначених додатковим договором №3 від 15 грудня 2011 року до кредитного договору від 11 серпня 2008 року, на укладення якого поручитель ОСОБА_4 надала згоду.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що внаслідок укладення вказаної додаткового договору, не збільшився обсяг відповідальності ОСОБА_4 Сам факт неповідомлення банком поручителя про неналежне виконання позичальником своїх договірних зобов'язань, не є підставою, у розумінні ст. 559 ЦК України, для визнання поруки припиненою.

Припинення поруки з іншими обставинами ОСОБА_4 позов не пов»язувала та суд з цього приводу висновків не робив, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. З огляду на вищевикладене, колегією суддів прийшла до висновків, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 серпня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -