Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/668/15-ц
Провадження № 2/483/319/2015
РІШЕННЯ

Іменем України

15 жовтня 2015 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря - Басової Н.Г.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, скасування акту про проведення розслідування нещасного випадку по формі Н-5 та зобов'язання скласти акт Н-1 про нещасний випадок на виробництві, -

В С Т А Н О В И В :

21 квітня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив: встановити факт нещасного випадку на виробництві, який стався 12 лютого 2015 року о 13 год. 30 хв. з головним інспектором Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області (надалі - Миколаїврибоохорона) ОСОБА_1; скасувати акт про проведення розслідування нещасного випадку по формі Н-5 від 01 квітня 2015 року; зобов'язати адміністрацію Миколаїврибоохорони скласти акт про проведення розслідування нещасного випадку по формі Н-1.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 12 лютого 2015 року о 13 год. 30 хв. з позивачем - головним інспектором Миколаїврибоохорони стався нещасний випадок, внаслідок якого він отримав травму. Так, перебуваючи в робочий час на робочому місці, тобто на закріпленій за ним рибоохоронній ділянці, та спускаючись стежкою по пологому схилу від круч до причалу, позивач впав, отримавши травму у вигляді закритого перелому лівої руки. 01 квітня 2015 року комісією був складений оскаржуваний акт, яким нещасний випадок визнаний таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки він стався не на робочому місці та не під час виконання постраждалим посадових обов'язків. При цьому, комісією було допущено порушення строку проведення розслідування, яке всупереч вимозі закону, тривало понад місяць. Вважаючи складений акт незаконним, позивач звернувся до суду з вимогою про його скасування.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримав, просив його задовольнити. Дав пояснення, що з інструкцією про правила безпеки його ніхто не ознайомлював, а нещасний випадок стався на закріпленій за ним рибоохоронній ділянці в робочий час. Перелік рибоохоронних заходів, які вживав позивач, перебуваючи на місці нещасного випадку, включений до плану роботи, який викладений у щоденнику, а тому підстав вважати, що він в цей час не виконував свої посадові обов'язки, немає.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував та пояснив, що він безпосередньо брав участь у розслідуванні нещасного випадку. Під час розслідування встановлено, що ОСОБА_1 перебував в межах своєї природоохоронної дільниці, проте не виконував при цьому своїх посадових обов'язків. Так, кожний інспектор зобов'язаний вести щоденник, в якому щомісяця викладає розроблений ним план заходів на наступний звітний місяць. Вказаний план затверджується начальником управління, скріплюється печаткою і тільки після цього вважається узгодженим. Разом із тим, наданий під час розслідування нещасного випадку позивачем щоденник містив план заходів, який не був затверджений, а відтак підстав знаходитися в робочий час в цьому місці у позивача не було.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що наказом №51-к від 20 травня 2013 року ОСОБА_1 призначено на посаду головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів. Вказана обставини підтверджується записом у трудовій книжці позивача, копію якої надано до суду (а.с. 99-100).

Сторони не заперечують, що 12 лютого 2015 року о 13 год. 30 хв. на підконтрольній позивачу рибоохоронній дільниці з ОСОБА_1 стався нещасний випадок. Так, спускаючись стежкою до причалу він впав, отримавши травму у вигляді перелому лівої руки.

Окрім пояснень сторін вказані обставини підтверджуються також Актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 12 лютого 2015 року о 13 год. 30 хв., від 01 квітня 2015 року (а.с. 10-14); наказом №131 від 24 грудня 2014 року «Про закріплення інспекторського складу за рибоохоронними районами та дільницями» (а.с. 95); висновком Очаківської центральної районної лікарні про тяжкість виробничої травми (а.с. 108) та листком непрацездатності серії АГД №765994 (а.с. 17).

Крім того, допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 пояснив, що він є батьком позивача та громадським інспектором. Разом із позивачем вони здійснюють патрулювання рибоохоронної дільниці. 12 лютого 2015 року приблизно о 13 год. 30 хв. позивач, спускаючись стежкою в напрямку лиману, впав, отримавши перелом кістки лівої руки.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні дав показання, що 12 лютого 2015 року в другій половині дня йому зателефонував ОСОБА_1 та сказав, що отримав травму, просив відвезти його до лікарні. Свідок разом зі своїм братом відвезли ОСОБА_1 та його батька до лікарні, де позивачу наклали гіпс.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що 12 лютого 2015 року йому зателефонував його брат та просив допомогти ОСОБА_1 - відвезти його до лікарні. Вони поїхали до с. Іванівка, забрали ОСОБА_1 та його батька і відвезли їх до лікарні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 показала, що вона особисто брала участь в розслідуванні нещасного випадку, що стався з ОСОБА_1 Вона вважає, що вказаний випадок відноситься до такого, що пов'язаний із виробництвом. Свою думку свідок обґрунтувала тим, що інспектор отримав травму у робочий час.

Оскільки підставою для складення оскаржуваного акту за формою Н-5 стала та обставина, що в момент падіння позивач не перебував на робочому місці та не виконував посадових обов'язків, а сам позивач це заперечує, ці обставини складають предмет доказування і підлягають встановленню в судовому засіданні на підставі наданих сторонами доказів.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Поцедура розслідування та обліку нещасних випадків, що трапляються із працівниками, регулюється Порядком розслідування та обліку нещасних випадків невиробничого характеру, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 березня 2001 року №270 (надалі - Порядок №270) та Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року №1232 (надалі - Порядок №1232).

Закріплені у вказаних актах законодавства правові норми визначають, крім іншого, критерії, за якими кожний нещасний випадок відноситься до виробничого чи невиробничого.

Так, пунктом 15 Порядку №1232 визначено обставини, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, а пунктом 16 цього ж Порядку - обставини, за яких нещасний випадок не визнається таким, що пов'язаний з виробництвом.

За змістом п. 15 Порядку №1232, нещасний випадок вважається виробничим, в тому числі, у разі: виконання потерпілим трудових (посадових) обов'язків за режимом роботи підприємства; прямування потерпілого до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням.

Аналіз вказаної норми свідчить про те, що умовою віднесення нещасного випадку, що стався із працівником, до виробничого, є виконання працівником його посадових обов'язків за режимом підприємства або виконання завдання чи доручення роботодавця, пов'язаного з покладеними на працівника трудовими обов'язками.

Відтак, у разі визначення в посадовій інструкції працівника необхідності отримання ним завдання чи доручення на виконання певних трудових обов'язків, таке доручення має бути конкретно визначеним. За відсутності ж доручення або завдання, підстав для його виконання немає.

Судом встановлено, що нещасний випадок стався з ОСОБА_1 в робочий час на підконтрольній та закріпленій за ним ділянці.

Перелік завдань та обов'язків позивача як працівника визначений Посадовою інструкцією.

За змістом Розділу 5 посадової інструкції Головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області (надалі - Посадова інструкція), головний державний інспектор отримує завдання від начальника Управління, його заступників, начальника відділу охорони водних біоресурсів та його заступника. Головний державний інспектор надає звіти стосовно проведеної роботи начальнику відділу охорони водних біоресурсів та його заступнику (а.с. 51-53).

Згідно з п.п. 13, 15 Розділу 2 Посадової інструкції, до завдань головного державного інспектора відноситься, крім іншого, своєчасне надання звітності з виробничої діяльності, ведення службового щоденника згідно з встановленою формою.

Як вбачається з завіреної копії Посадової інструкції, ОСОБА_1 був ознайомлений з її змістом 10 червня 2013 року, що підтверджується його підписом (а.с. 53).

Судом встановлено, і сторони не заперечують, що інспектору щорічно видається щоденник встановленої форми, в якому він планує роботу на кожний місяць. Розроблений інспектором план на кожний місяць затверджується начальником Управління шляхом його підпису у правому верхньому куті.

З долученої до матеріалів справи копії щоденника ОСОБА_1 вбачається, що розроблені ним плани роботи за січень та лютий не були затверджені начальником або іншою особою, яка виконувала його обов'язки (а.с. 18-26).

Пояснюючи відсутність згоди начальника Управління на проведення розроблених позивачем заходів, останній послався на конфлікт, що виник між ним та виконуючим на той час обов'язки начальника Управління ОСОБА_7 Саме через цей конфлікт останній відмовлявся підписувати у щоденнику розроблений план заходів.

Стверджуючи, що причиною відмови начальника підписувати складений позивачем план роботи було суб'єктивне ставлення до нього керівника, позивач, разом із тим, пояснив, що жодних дисциплінарних стягнень керівник на нього не накладав.

За змістом п. 1 Розділу 3 Правил внутрішнього трудового розпорядку управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області, державний службовець повинен діяти в межах своїх повноважень, а у разі одержання доручення, яке суперечить чинному законодавству, службовець зобов'язаний невідкладно в письмовій формі доповісти про це посадовій особі, яка дала доручення, а у разі наполягання на його виконанні - повідомити вищу посадову особу.

Отже, у разі недобросовісної поведінки роботодавця, що спонукає працівника до порушення вимог трудового законодавства та посадової інструкції, останній зобов'язаний доповісти про це відповідній посадовій особі або вищій посадовій особі.

Оскільки позивач не надав суду доказів, які б підтверджували той факт, що він подавав керівнику управління розроблений план заходів, і останній відмовився від ознайомлення з ним та від його підпису, підстав вважати, що порушення працівником вимог посадової інструкції сталося з вини роботодавця не вбачається.

Аналіз викладеного свідчить про те, що ОСОБА_1 свого процесуального обов'язку доказування, визначеного ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не виконав, не довів суду того факту, що він отримав від керівника завдання на проведення 12 лютого 2015 року рейду в межах своєї рибоохоронної дільниці, як не довів і того факту, що він відповідно до вимог посадової інструкції подавав керівнику розроблений план рибоохоронних заходів і що цей план не був затверджений з вини роботодавця.

Так як посадова інструкція позивача передбачає отримання інспектором завдань від керівництва і проведення заходів у відповідності до затвердженого керівником плану, суд дійшов висновку, що за відсутності визначеного завдання або затвердженого керівником плану роботи у позивача не було підстав самовільно визначати час та місце проведення рейдів.

Оскільки позивач при подачі позовної заяви на підставі ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від його сплати, а позовні вимоги не підлягають задоволенню, сума судового збору стягується за рішенням суду в дохід держави.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 6-8, 10, 57, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Миколаївській області про встановлення факту нещасного випадку на виробництві, скасування акту про проведення розслідування нещасного випадку по форміН-5 та зобов'язання скласти акт Н-1 про нещасний випадок на виробництві - відмовити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1в дохід держави судовий збір у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: