АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22-ц/791/477/2015р. Головуючий в І інстанції Ширінська О.Х.
Категорія: 50 Доповідач - Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року березня місяця 04 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Радченка С.В.

Суддів: Капітан І.А., Колісниченка А.Г.

при секретарі: Сікорі О.В.

за участі прокурора - Рашевської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - служба у справах дітей виконавчого комітету Голопристанської міської ради про позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що від проживання з відповідачем у цивільному шлюбі мають спільну доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. На даний час з відповідачем однією сім'єю не проживають, дитину вона виховує і забезпечує самостійно, відповідач участі у вихованні та утриманні дитини не бере. Посилаючись на ст.164 СК України, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно дитини, ОСОБА_4

Рішенням Голопристанського районного суду від 16 грудня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що це є крайнім заходом, що відповідач хоч і не систематично але надавав матеріальну допомогу на утримання дитини, до конфлікту з позивачкою намагався бачитися зі своєю дитиною, забирав її до себе, однак між сторонами виник конфлікт, що ускладнює виконання ним батьківських обов'язків у повному обсязі.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.8).

Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 п. 2 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він, зокрема, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківський прав» від 30 березня 2007 року зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом першої інстанції встановлено і не спростовано позивачкою, що відповідач з урахуванням проживання з дитиною у різних населених пунктах до конфлікту з позивачкою намагався бачитися зі своєю дитиною, забирав її до себе, надавав хоч і не систематично матеріальну допомогу, не заперечує сплачувати аліменти, погасив заборгованість по аліментам, яку позивачка відмовилася прийняти, про що свідчать надані письмові докази.

Вищезазначене підтверджує те, що відповідач не ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінюючи встановлені у справі обставини, на які позивачка посилалася, як на підставу для задоволення своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на належних доказах, і як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, то підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається, рішення законне та обґрунтоване, а тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, який діє в інтересах ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 16 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності після проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий:

Судді: