АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/6318/15 Справа № 208/6141/13 Головуючий у 1 й інстанції - Ізотова В.М. Доповідач - Калиновський А.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого - Калиновського А.Б.

Суддів - Гайдук В.І., Єлізаренко І.А.

При секретарі - Безрукавому Є.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" про порушення прав споживачів та відшкодування збитків завданих неповерненням грошових коштів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення відсотків за банківським вкладом та збитків, зазначивши, що 23 липня 2012 року між нею та відповідачем був укладений договір банківського вкладу (депозиту), згідно якого вона передала, а банк отримав від неї 220 668 доларів США під процентну ставку на суму вкладу 9,1% річних по 28 липня 2013 року включно. В зв'язку з тим, що відповідач повернув їй суму вкладу лише 30 липня 2013 року, прострочивши виплату на 2 дні, вона просить стягнути з відповідача на свою користь 714,52 доларів США, з яких: 371 доларів США проценти на користування 28 і 29 липня 2013 року її коштами; 103,06 долара США 3% річних та 240,46 доларів США неустойки (пені).

Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_2 відсотки за користування коштами у розмірі 371 долар США, 3% річних в сумі 103,06 доларів США та неустойки в сумі 240,46 доларів США.

Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу на строк до 28 липня 2013 року включно (а.с. 4).

На виконання умов договору позивач внесла на депозитний рахунок банку кошти в розмірі 220668 доларів США.

29 липня 2013 року депозитні кошти банком були перераховані на поточний рахунок вкладника.

За умовами пункту 1.3 договору банківського вкладу вклад залучається на строк по 28 липня 2013 року включно.

Судами встановлено, що позивач 29 липня 2013 року звернулася із вимогою до банку про повернення вкладу разом із 3% річних та інфляційних витрат за кожен день прострочення в зв'язку із неповерненням коштів 28 липня 2013 року (а.с 7).

У зв'язку з цим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти з процентами в строк закінчення дії договору 28 липня 2013 року. Проте, банк повернув їй кошти лише 30 липня 2013 року, чим порушив свої грошові зобов'язання.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд правильно виходив з того, що проценти по банківським вкладам за прострочений строк підлягають стягненню до дня фактичного повернення коштів вкладникам, а також 3 % річних та сума пені.

Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно із частиною першою статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Правильно дійшовши висновку про необхідність задоволення позову, суд помилково стягнув 3% річних та неустойку в іноземній валюті, враховуючи, що положення ч. 2 ст. 192, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» № 15-93 можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення процентів за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, а тому 3% річних та неустойка підлягає стягненню у національній валюті - гривні.

Таким чином рішення суду в частині стягнення неустойки та 3% річних підлягає зміні, шляхом стягнення даних сум в національній валюті за курсом НБУ 8,15: 3% річних - 839,94 грн. та неустойку - 1 959,75 грн.

Доводи апеляційної скарги ПАТ «Дельта Банк» про те, що перерахувавши депозитні кошти на поточний рахунок вкладника ним було виконане зобов'язання не можуть бути прийняті до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. За змістом зазначеної норми закону та ст. 1058 ЦК України, яка регулює правовідносини, що випливають з договору банківського вкладу, зобов'язання банку з повернення вкладу вважається виконаним, коли вкладнику буде надана реальна можливість отримати та розпорядитися на свій розсуд вкладом.

Як видно з матеріалів справи, ОСОБА_2 не мала реальної можливості до 30 липня 2013 року розпорядитися депозитними коштами.

Посилання на необґрунтованість рішення суду щодо стягнення грошової суми в іноземній валюті не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК.

В решті рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 12 грудня 2014 року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь ОСОБА_2 3 % річних та неустойки змінити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на користь ОСОБА_2 3 % річних у сумі 839,94 грн. та неустойку у сумі 1959,75 грн.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: