Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №328/974/14-ц Головуючий у 1 інстанції Петренко Л.В.
Провадження № 22-ц/778/4470/15 Суддя-доповідач Дзярук М.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.,

Суддів: Дзярука М.П.,

Трофимової Д.А.,

При секретарі Семенчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та повернення коштів з депозитного рахунку та нарахованих відсотків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про захист прав споживачів та повернення коштів з депозитного рахунку та нарахованих відсотків.

У позові зазначав, що 04 грудня 2014 року між ним та банком було укладено договір-заяву про банківський строковий вклад (депозит) на три місяці в іноземній валюті. Строк дії договору сплинув 04 березня 2015 року. Відповідач не вчинив жодних дій щодо повернення коштів.

У зв'язку з вказаними обставинами, просив суд стягнути з відповідача на його користь суму строкового депозитного вкладу «Нові гроші» за договором-заявою №313731/47272/3-14 від 04 грудня 2014 року в розмірі 3700 дол. США та суму нарахованих процентів за договором банківського вкладу у розмірі 115,28 дол. США 28 центів.

Рішенням Токмацького районного суду Запорізької області від 29 травня 2015 року позов задоволено частково.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 04 грудня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено Договір-заяву № 313731/47272/3-14 про банківський строковий вклад «Нові гроші», відповідно до умов якого Вкладник вносить, а Банк приймає грошові кошти в іноземній валюті на Вкладний рахунок НОМЕР_1 в сумі 3700,00 дол. США, на строк з 04.12.2014 по 04.03.2015 у порядку та на умовах, визначених у цьому Договорі-заяві.

Таким чином, між сторонами виникли договірні правовідносини банківського вкладу, визначені ст. 1058 ЦК України, згідно якої, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Позивачем виконано умови Договору-заяви від 04.12.2014, а саме внесено грошові кошти в сумі 3700 дол. США. Відповідач належним чином не виконав умови договору.

25.02.2015 ОСОБА_3 звернувся до Банку із заявою про намір повернути грошові кошти по закінченню строку дії договору-заяви - 04.03.2015, але кошти повернуті не були.

04.03.2015 ОСОБА_3 звернувся до відповідача з заявою про причини відмови у поверненні банківського вкладу.

Оцінивши належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов до висновку, що у зв'язку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань по поверненню вкладу у строки, встановлені у договорі-заяві, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

Пунктом 5 Договору-заяви зазначено, що вкладник має право дострокового повернення суми Вкладу протягом строку, визначеного п. 1 Договору-заяви (або протягом будь-якого з строків, на які було продовжено розміщення Вкладу) у порядку та на умовах, викладених у п. 5.3. Основних умов.

Згідно з п. 6 Договору-заяви, після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Вклад повертається Вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.2. основних умов.

Відповідно до п. 5.1, 5.2 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у Публічному акціонерному товаристві «Банк «Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються Вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/картковий рахунок або інший вкладний рахунок, а дія Договору припиняється. Якщо день повернення суми Вкладу припадає на вихідний, святковий, неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день.

У випадку, коли вкладник не вимагає отримання строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного Договором-заявою, Договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу та нарахування процентів на суму вкладу на вимогу після закінчення вказаного строку за період подальшого знаходження коштів у користуванні Банку здійснюється по процентній ставці за вкладом на вимогу, розмір якої встановлений тарифами банку та є чинним у період знаходження коштів на вкладі на вимогу.

Відповідно до п. 6.1.2. Основних умов, вкладник має право після закінчення строку, визначеного Договором-заявою та цими Основними умовами, отримати суму вкладу та суму нарахованих процентів згідно з умовами вкладу.

Частиною 2 ст. 1060 ЦК України встановлено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною.

Аналогічні положення щодо обов'язку банку видати вклад фізичній особі на її першу вимогу містить п. 33 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління НБУ від 03.12.2003 № 516, зареєстрованого в Мін'юсті України 29.12.2003 за №1256/8577.

Таким чином, оскільки ОСОБА_3 звернувся із відповідними заявами до відповідача по повернення банківського вкладу, у Банка виник безумовний обов'язок відповідно до закону видати (повернути) позивачеві суму вкладу та виплатити суму процентів, нарахованих за договором.

Згідно ч. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Частиною 3 статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що в разі, коли у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Як вбачається із вищенаведених умов укладеного між сторонами договору, Банк зобов'язаний повернути вклад в дату закінчення строку розміщення. Проте, в порушення вимог ст. 1060, 1068 ЦК України та умов договору сума вкладу та сума процентів, нарахованих за фактичний термін користування сумою вкладу позивачеві не повернуті, незважаючи на його звернення до Банку із відповідними вимогами.

Згідно ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Посилання апелянта на положення постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 01 грудня 2014 року № 758, та постанови Правління НБУ «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України» від 03.03.2015 № 160 яким встановлено, що уповноваженні банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000,00 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ, не може бути прийнято судом до уваги, оскільки, постанова Правління НБУ є обов'язковою для виконання банком, однак, вимоги Конституції України та Цивільного кодексу України мають вищу юридичну силу, ніж Постанова Національного банку України, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про стягнення вкладу та процентів, які були визначені сторонами у Договорі банківського вкладу, та належать позивачу на праві власності.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції повно з'ясував обставини справи та дав належну оцінку всім доказам, наданим сторонами згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України, а в рішенні навів переконливі доводи на обґрунтування своїх висновків.

Приведені в апеляційній скарзі доводи відповідача зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення рішення суду першої інстанції без змін як такого, що є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст. 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 325, 327 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» - відхилити.

Рішення Токмацького районного суду Запорізької області від 29 травня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: