АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8631/15 Справа № 209/5477/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року по справі за позовом прокурора Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, -

В С Т А Н О В И Л А:

13 жовтня 2013 року прокурор Дніпровського району м. Дніпродзержинська в інтересах Дніпродзержинської міської ради звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що перевіркою, проведеною прокуратурою Дніпровського району м. Дніпродзержинська встановлено, що згідно договору купівлі - продажу від 10 червня 2009 року ОСОБА_2 придбано у ВАТ "Будівельні матеріали та будівництво" у приватну власність комплекс виробничо-побутових приміщень, що розташований за адресою: м. Дніпродзержинськ, 2-й Вовчанський провулок, 2 "В", загальною площею земельної ділянки 1, 3814 га. Відповідно до пункту 7 рішення Дніпродзержинської міської ради від 30 липня 2009 року № 727-40/V, у зв'язку з відчуженням ВАТ "Будівельні матеріали та будівництво" нерухомого майна, вилучено із користування ВАТ "БМБ" земельну ділянку площею 1,3814 га за адресою: 2-й Вовчанський провулок, 2 "В" у м. Дніпродзержинську та зобов'язано ОСОБА_2 оформити документи на землекористування. 10 листопада 2010 року землекористувачем ОСОБА_2 до управління земельних відносин міської ради надані пояснення стосовно того, що ним замовлено в землевпорядній організації розроблення технічної документації із землеустрою та заявлено клопотання встановити строк оформлення договірної документації про право користування земельною ділянкою до березня 2011 року. Власник земельної ділянки, площею 1,3814 га, розміщеної за адресою: 2-й Вовчанський провулок, 2 "В" у м. Дніпродзержинську, - Дніпродзержинська міська рада має право на здійснення щодо цієї земельної ділянки повноважень володіння, користування та розпорядження. Станом на 23 серпня 2013 року ОСОБА_2, використовуючи зазначену вище земельну ділянку, право користування цією земельною ділянкою відповідно до вимог чинного законодавства у встановленому порядку не оформив, внаслідок чого порушив умови п. 7.3.2 рішення Дніпродзержинської міської ради від 30 липня 2009 року № 727-40/V та приписи чинного законодавства. Користування земельною ділянкою відповідачем, без укладення договору оренди обмежує право законного власника розпоряджатися нею, використовувати її за цільовим призначенням та отримувати за її використання плату, чим завдаються збитки у вигляді неодержання плати за користування земельною ділянкою. Фактичне використання відповідачем земельної ділянки для комерційних потреб, без оформлення правовстановлюючих документів, вказує на наявність у позивача збитків у вигляді упущеної вигоди, що спричинені цією поведінкою, вину відповідача та причинно-наслідковий зв'язок між протиправною поведінкою і заподіяними збитками. Отже, Дніпродзержинська міська рада як власник земельної ділянки була позбавлена можливості отримувати відповідні доходи від орендної плати за землю, які вона могла б реально одержати за звичайних обставин, якби земельна ділянка була передана в оренду. Рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради від 07 лютого 2005 року № 84 "Про утворення комісії з питань визначення розміру збитків, заподіяних власникам землі та землекористувачам" та рішенням виконкому Дніпродзержинської міської ради від 10 червня 2013 року "Про внесення змін до рішення виконавчого комітету міської ради від 07 лютого 2005 року № 84" створено комісію для визначення та відшкодування збитків власникам землі та землекористувачам. Рішенням виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради від 25 червня 2013 року № 173 було затверджено "Акт про визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, які виявлено Державною фінансовою інспекцією в Дніпропетровській області" від 17 червня 2013 року. Згідно розрахунку недоотриманої орендної плати за користування ОСОБА_2 земельною ділянкою, розташованою по 2-му Вовчанському провулку, 2 "В", площею 1,3814 га (землі промисловості) розмір недоотриманої орендної плати складає 176477,76 грн. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу не може бути меншою: для земель сільськогосподарського призначення розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом; для інших категорій земель - трикратного розміру земельного податку, що встановлюється цим розділом (підпункт 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового кодексу України). За період з 01 вересня 2011 року по 01 січня 2013 року сума завданих відповідачем збитків згідно акту "Про визначення розміру збитків, заподіяних міській раді, які виявлено Державною фінансовою інспекцією Дніпропетровській області" від 17 червня 2013 року, склала 176477,76 грн. Відповідачем до цього часу не відшкодовано заподіяні Дніпродзержинській міській раді збитки. В звязку з чим позивач просив стягнути з відповідача по справі на користь Дніпродзержинської міської ради заподіяні їй збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 176477,76 грн.; судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року ухвалено: позов прокурора Дніпровського району міста Дніпродзержинська в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради до ОСОБА_2 про відшкодування збитків задовольнити частково; стягнути з ОСОБА_2, на користь Дніпродзержинської міської ради заподіяні збитки у вигляді упущеної вигоди в сумі 19383, 92 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь Дніпродзержинської міської ради судовий збір в сумі 243,60 грн..

В апеляційній скарзі Дніпродзержинська міська рада Дніпропетровської області просить рішення суду скасувати, як незаконне та винести нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач просив визначити йому граничні строки оформлення документації на землекористування, що підтверджується заявою від 10 листопада 2010 року, але Дніпродзержинською міською радою так і не було встановлено граничного терміну укладення договору оренди земельної ділянки, що унеможливлює встановити дату, з якої почалось порушення прав Дніпродзержинської міської ради. Відповідач використовує під розміщення виробничо-побутових приміщень земельну ділянку, загальною площею 1517,3 кв.м, що підтверджується актом обстеження стану та дотримання умов використання земельної ділянки від 09 листопада 2010 року. Як вбачаться з актів Дніпродзержинської міської ради від 06 вересня 2012 року та 17 жовтня 2013 року земельна ділянка, площею 13814,0 кв.м, по 2-му Вовчанському провулку, 2"В" у м. Дніпродзержинську Дніпропетровської області знаходиться у занедбаному стані, ніким не використовується. Доказів зворотного позивачем не надано. Наведене спростовує доводи позивача стосовно фактичного використання відповідачем земельної ділянки площею 13814,0 кв. Станом на 23 серпня 2013 року договір оренди землі між Дніпродзержинською міською радою та ОСОБА_2 не укладався. Отже судом встановлено, що площа земельної ділянки, на якій розміщені будівлі становить 1517,3 кв. м. Відповідно до положень ст. 274 Податкового кодексу України, ставка податку за земельні ділянки, нормативну грошову оцінку яких проведено, встановлюється у розмірі 1% від їх нормативної грошової оцінки, за винятком земельних ділянок, зазначених у ст. 272, 273, 276 цього кодексу. Згідно листа Держземагенства від 07 травня 2013 року № 1/04-819, нормативна грошова оцінка 1 кв. м земельної ділянки складає 456,26 грн., економіко-планувальна зона №34. Нормативна грошова оцінка складає: 1517,3 кв.м. Х 456, 26 = 692283,3 грн. Податок становить 1% від оцінки - тобто 6922,83 грн. Рішенням міської ради від 27 травня 2011 року № 116-08/VI затверджено коефіцієнт для розрахунку орендної плати на рівні трикратного земельного податку з урахуванням пільги із земельного податку 30%. Рішенням міської ради від 25 червня 2012 року № 475-24/VI затверджено коефіцієнт для розрахунку орендної плати на рівні трикратного земельного податку у урахуванням пільги для економіко-планувальної зони № 34 30%. За період з 01 вересня 2011 по 31 грудня 2011 року сплаті підлягає: 6922,84 грн. 30% =4846 грн.* 3=14537,94 грн./рік , що становить 1211,49 грн./місяць, що дорівнює 1211,5 грн./міс * 4 міс. = 4845,98 грн./міс. За період з 01.01.2012 року по 01.01.2013 рр. розмір орендної плати складає 14537,94 грн./рік. Отже, за період з 01 вересня 2011 року по 01 січня 2013 року, який визнав відповідач, розмір недоотриманої Дніпродзержинською міською радою орендної плати становить 19383,92 грн. (4845,98 грн. + 14537,94 грн.), які слід стягнути з відповідача на користь Дніпродзержинської міської ради.

Задовольняючи частково позов прокурора, районний суд виходив з того, що пред'явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов'язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов'язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті позивачем для їх одержання. У вигляді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов'язання. З матеріалів справи вбачається, що з досудовою вимогою щодо укладання договору орендної плати позивач до відповідача не звертався. При цьому суд керувався ст.ст. 120,124,152, 156, 157 Земельного Кодексу України.

Проте погодитись із такими висновками суду першої інстанції не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення у справі, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

Суд першої інстанції не зясував, які спірні відносини виникли між сторонами, і не застосував до них діючі норми права.

Стягуючи з відповідача 19383,92 грн. збитків, суд першої інстанції не перевірив законність зробленого розрахунку позивачем, не визначився в чому саме полягають збитки, та чи є правові підстави для їх стягнення за обставинами справи.

У спорах, пов'язаних зі стягненням органами місцевого самоврядування збитків за фактичне користування земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, така ситуація має місце при фактичному користуванні земельною ділянкою, на якій розташована придбана нерухомість.

Аналіз приписів цивільного та земельного законодавства свідчить, що у разі придбання об'єкта нерухомості до набувача переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яке він повинен оформити згідно з чинним законодавством.

Таким чином, до оформлення державного акта на земельну ділянку або договору оренди з одночасним розірванням старого договору саме попередній власник (орендар) сплачує земельний податок (орендну плату), якщо інше не обумовлене в договорі купівлі-продажу майна або земельної ділянки.

З позовних вимог випливає, що спір виник з приводу упущеної вигоди (збитків), спричинених місцевому бюджету: правовідносини із сплати загальнообов'язкових платежів і податків до місцевого бюджету є об'єктом спричинення збитків у вигляді недоїмки обов'язкового платежу - не сплаченої до місцевого бюджету орендної плати за земельну ділянку. Орендна ж плата не сплачена в результаті відсутності договору на оренду земельної ділянки.

Визначення прокурором, як позивачем, способу захисту порушеного права та осіб, в інтересах яких мають бути заявлені вимоги про ненадходження до місцевого бюджету грошей, суперечить закону і фактичним правовідносинам між сторонами спору.

Стягнення збитків із землекористувачів передбачено статтями 156, 157 ЗК України, і розраховуються збитки за неправомірне користування землею відповідно до встановленої Методики визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земель не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 року N 963.

На ці норми Закону і посилається прокурор в обґрунтування позовних вимог, однак позивачем не доведено підстав відшкодування збитків, які передбачені п. «д» статтею 156 ЗК України, а саме: внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Не встановлено за матеріалами справи спричинення відповідачем шкоди міськраді, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земель не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу у відповідності до чого розраховуються збитки за неправомірне користування землею відповідно до встановленої Методики визначення розміру шкоди.

Таким чином, розраховуючи збитки, як упущену вигоду, з використанням зазначеної Методики визначення розміру шкоди, а по суті: розраховуючи орендну плату за неіснуючим договором оренди, міська рада діяла всупереч діючому законодавству.

Суд першої інстанції на ці обставини та вимоги закону уваги не звернув, самостійно розрахував по вказаній Методиці розмір збитків виходячи з розміру земельної ділянки, зазначеної в акті, а не в правовстановлюючих документах, у звязку з чим ухвалив незаконне рішення суду.

Щодо застосування до спірних правовідносин статті 22 ЦК України, то, як вказано вище, прокурору необхідно було довести, яке саме цивільне право міськради (неприбуткової організації) порушено відповідачем на заявлену суму збитків.

Такі докази у матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), а також доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Породжуючи настання цивільних прав та обов'язків згідно з ч. 2 ст. 11 ЦК України відповідальність у вигляді відшкодування збитків вимагає для її застосування наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Вказані обставини підлягають доведенню позивачем належними та допустимими у справі доказами.

Таким чином, для правильного вирішення спору належить, перш за все, визначити підстави застосування цивільно-правової відповідальності (внаслідок порушення договору чи передбачених чинним законодавством цивільних прав позивача), з'ясувати, яке саме зобов'язання чи право було порушено та в чому конкретно воно полягало, що спричинило завдання збитків позивачу, вид заподіяних збитків для встановлення наявності всіх елементів складу цивільного правопорушення.

Позивач під збитками, які спричинені міській раді з боку відповідача, зазначає не отриману орендну плату за неукладеним договором оренди та упущену вигоду, яку б він міг отримати якби був укладений договір оренди землі.

Однак не можна визнати зазначене збитками та відсутні підстави для застосування їх відшкодування без наявності доведеності протиправної поведінки (дії чи бездіяльності відповідачів), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази у підтвердження цих позовних вимог.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про плату за землю", який діяв на час виникнення спірних правовідносин, підставою для нарахування земельного податку є дані державного земельного кадастру, а орендної плати за земельну ділянку, яка перебуває у державній або комунальній власності, - договір оренди такої земельної ділянки.

При розгляді справи судом першої інстанції наведені вище норми закону не враховані.

Відповідно до вимог статті 303 ЦПК України, ч.1 під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції; ч.3 апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Колегія суддів вважає, що у відповідності до п.п.1-4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підстави для скасування рішення суду першої інстанції, як незаконного, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, оскільки з огляду на вище наведене, колегія суддів вважає, що не має законних підстав для задоволення позову.

Згідно ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на це, з урахуванням відмови у задоволенні позовних вимог, то несплачені судові витрати при предявленні позову прокурором відносяться на рахунок держави.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 15 червня 2015 року скасувати з ухваленням нового рішення.

Відмовити у задоволенні позову прокурора Дніпровського району м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпродзержинської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_2 про відшкодування збитків.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю.Петешенкова

ОСОБА_3