АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач: Кравець В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого Кравець В.А.,

суддів Пікуль А.А., Слободянюк С.В.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Київгаз», треті особи: ОСОБА_2, Голова Житлово-будівельного кооперативу «Нептун» Нєстєрков Андрій Євгенійович про захист прав споживачів та визнання бездіяльності протиправною,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2015 рокупозивач звернувся в суд із зазначеним позовом, в якому, з урахуванням уточнених вимог, просив визнати протиправною бездіяльність ПАТ «Київгаз» щодо невиконання взятих на себе зобов'язань з обслуговування квартири АДРЕСА_1.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 27.01.2012 року в його квартирі внаслідок неконтрольованого витоку газу сталася пожежа, проте планове технічне обслуговування газового обладнання в його квартирі та в будинку в цілому, до дня пожежі, останній раз проводилося у 2008 році. ПАТ «Київгаз» було надано дозвіл протягом 2010-2011 років проводити технічне обслуговування за заявками абонентів за умови безпечної експлуатації газового обладнання, що тим самим порушує його право, як споживача небезпечного продукту, оскільки жодних повідомлень (оголошень) від ПАТ «Київгаз» щодо тимчасового не обслуговування газового обладнання в будинку, в якому знаходиться його квартира, не було, тобто ПАТ «Київгаз» таємно, без попередження, поклав відповідальність на мешканців будинку, зокрема на нього, як власника квартири та споживача природного газу.

Крім того, після пожежі, яка виникла 27.01.2012 року, ПАТ «Київгаз» не надав до суду належного Акту про ліквідацію пошкодження газопроводу в його квартирі (кв.НОМЕР_1), який був проведений Філією Аварійно-відновлювальних робіт ПАТ «Київгаз», що підтверджується копією рахунку-фактури № Ф11 - від 31.01.2012 року та копією квитанції №8022188.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказує на те, що пожежа була спричинена неконтрольованим витоком газу у житловому приміщенні із централізованої системи газопостачання будинку АДРЕСА_1, що обслуговується ПАТ «Київгаз» та надає споживачам послуги газопостачання.

Крім того, в цей час він фізично не міг бути присутнім вдома, адже ще у день пожежі був госпіталізований до Київської міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги (далі - КМКЛ ШМД), та був направлений на лікування до токсикологічного відділення, в КМКЛ ШМД він перебував до 03 лютого 2012 року. Після цього до 03 липня 2012 року перебував на реабілітації у лікарні.

Зазначив, що ПАТ «Київгаз» систематично не виконує свої обов'язки, неякісно надає послуги, чим ставить під загрозу життя людей, що проживають у багатоквартирних будинках та користуються газопостачанням.

Також, на думку апелянта, невиконання ПАТ «Київгаз» своїх обов'язків, як організації із надання послуг газопостачання та обслуговування систем газопостачання та газових приладів, призвів до настання негативних наслідків. Бездіяльність ПАТ «Київгаз» є протиправною та такою, що суперечить чинному законодавству України та може призвести до настання невідворотних негативних наслідків.

В судовому засіданні позивач та його представник скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача ПАТ ПАТ «Київгаз» та ОСОБА_2 проти скарги заперечували, просили рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з його недоведеності та необґрунтованості.

Висновок суду відповідає обставинам справи та грунтується на вимогах закону.

Судом встановлено, що згідно акту про пожежу №2091 від 27.01.2012 року причиною пожежі (установлена чи ймовірна), що виникла у кухні квартири АДРЕСА_1 є порушення ППБУ при експлуатації газового обладнання (а.с. 14).

Відповідно до постанови Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2012 року, залишеною без зміни ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2013 року, у справі №2a-12508/12/2670 за позовом ОСОБА_1 до Дніпровського районного відділення Головного управління Державної інспекції техногенної безпеки у м. Києві, третя особа: ПАТ «Київгаз» про зобов'язання вчинити певні дії, 27.01.2012 року комісією в складі старшого інспектора Дніпровського РВ ГУ Держтехногенбезпеки у м. Києві, свідків та власника квартири ОСОБА_1 було складено акт про пожежу, в якому було вказано причину виникнення пожежі - порушення правил пожежної безпеки при експлуатації газового обладнання. Судом встановлено, що позивач допустився утримання своєї квартири у неналежному протипожежному стані та порушення «Правил пожежної безпеки в Україні». Із відібраних пояснень позивача 30.01.2012 року було підтверджено факт користування газовою плитою (яка була включена) та на яку впала поліетиленова плівка, яка стала причиною пожежі у його помешканні. Пояснення свідків, позивача та інших осіб, дають підстави вважати, що позивач потвердив зазначену в акті причину виникнення пожежі. Планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 проводилося в листопаді 2008 року, а з моменту його проведення жодних заявок від абонента до третьої особи не надходило, тому будь-яких порушень щодо технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання будинку, судом не встановлено. Суд вважає, що відповідач по складанню оскаржуваного акту від 27.01.2012 року із зазначенням причини пожежі - порушення позивачем Правил пожежної безпеки, діяв в межах наданих йому повноважень (а.с. 65-70).

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 22.05.2014 року постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2012 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 24.01.2013 року були залишені без змін, при цьому суд касаційної інстанції зазначив, що погоджується з висновками судів щодо недотримання позивачем правил пожежної безпеки та про законність дій відповідача щодо зазначення в оскаржуваному акті про пожежу від 27.01.2012 року такої причини виникнення останньої як порушення позивачем правил пожежної бeзпеки (а.с. 71-73).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі.

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що рішеннями судів, які набрали законної сили, встановлено дійсною причиною виникнення пожежі - порушення правил пожежної безпеки при експлуатації газового обладнання. Крім того, вказаний акт про пожежу був складений комісією у складі старшого інспектора Дніпровського районного відділення Головного управління Державної інспекції техногенної безпеки в м. Києві майора служби цивільного захисту Дяченка O.B., свідків та власника квартири ОСОБА_1, при цьому ні сам Дяченко О.В., ні Дніпровський районний відділ Головного управління Державної інспекції техногенної безпеки в м. Києві у даній справі стороною відповідача не є.

З матеріалів справи убачається, що перевірка газового обладнання та інструктаж абонентів будинку 16, по вул.. Русанівська Набережна у м. Києві проводився у 2008, 2011 та 2012 році, що підтверджується відомостями перевірки газового обладнання та інструктажу абонентів від листопада 2008 року, листопада 2011 року та серпня 2012 року, а також нарядом-актом на річний ремонт внутрішньо будинкового газового обладнання №549 від 21.11.2008 року, нарядом-актом на річний ремонт внутрішньо будинкового газового обладнання №817 від 24.11.2011 року та нарядом- допуском на виконання газонебезпечних робіт №1668 від 13.08.2012 року (а.с. 88-100).

Згідно п.п. 29, 32 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання населенню послуг з газопостачання» №2246 від 09.12.1999 року, споживач зобов'язаний виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил, а Газопостачальне підприємство зобов'язане, зокрема, неухильно дотримуватися вимог Правил безпеки систем газопостачання.

Відповідно до п.п. 1.1., 1.3. Додатку №3 «Періодичність технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання природного та зрідженого газу» до «Положенням про порядок технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання житлових будинків, громадських будівель, підприємств побутового та комунального призначення», періодичність технічного обслуговування внутрішніх газопроводів і газового обладнання житлових будинків, де встановлені газові плити не рідше одного разу на 3 роки та при надходженні заявки, планове випробування на щільність газом або повітрям під тиском 500 даПа (мм вод.ст.) - не рідше одного разу на три роки.

За змістом листа Державного комітету України з промислової безпеки, охорони праці та гірничого нагляду №01/03-9.1/7525 від 02.11.2009 року «Про технічне обслуговування багатоквартирних будинків», Держгірпромнагляд беручі до уваги вжиті ВАТ «Київгаз» організаційні та технічні заходи, відсутність нещасних випадків пов'язаних з несправністю газових плит, висновки територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву, клопотання Київської міської державної адміністрації, не заперечує проти тимчасового, протягом 2010-2011 років, впровадження технічного обслуговування внутрішньо будинкових систем газопостачання багатоквартирних житлових будинків, де встановлені тільки газові плити, за заявками абонентів за умови забезпечення безпечної експлуатації газового обладнання (а.с. 87).

Сторонами по справі не заперечувалося, що планове технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання АДРЕСА_1 проводилось у листопаді 2008 року і з моменту його проведення заявок від позивача на адресу відповідача не надходило, тож порушень з боку відповідача щодо технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання будинку не вбачається.

Крім того, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 15.11.2012 року будь-яких порушень щодо технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання будинку встановлено не було.

Узагальнюючи викладене, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, оскільки вина відповідача ПАТ «Київгаз» у виникненні пожежі відсутня, її причина підтверджена рішеннями судів.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 218,303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді