Справа № 168/683/15-ц
Провадження № 2/168/223/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.10.2015 р. Старовижівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Хаврони О.Й.,

з участю секретаря Островерхої Т.С.,

розглянувши в смт.Стара Вижівка в залі суду у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Секунської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

Позивач просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, що знаходиться по вул.Радянська, 46, в с.Секунь Старовижівського району Волинської області, мотивуючи позов тим, що є єдиним спадкоємцем після матері, який прийняв спадщину у встановлений законом строк, інші спадкоємці на спадкове майно не претендують, проте отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок в нотаріуса не може в звязку із відсутністю у спадкодавця правовстановлюючого документа. Вважає, що захистити свої права може лише шляхом звернення до суду та має право на дане спадкове майно.

Позивач подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідача подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов визнає.

Суд розглядає справу в порядку, встановленому ч.2 ст. 197 ЦПК.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з таких підстав.

Відповідно до ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до вимог ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Судом встановлено, що мати позивача ОСОБА_2 померла 08.02.2014 р. /а.с.6/, позивач є її спадкоємцем за законом.

До складу спадщини входить житловий будинок із господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул.Радянська, 46, с.Секунь Старовижівського району Волинської області, який згідно з довідкою сільської ради належав спадкодавцю /а.с.7/.

Відповідно до представленого позивачем технічного паспорта та довідки сільської ради, вказаний житловий будинок та господарські споруди збудовані у сільській місцевості, зареєстровані у погосподарській книзі по с.Секунь, а тому є підстави вважати, що вони прийняті в експлуатацію і не є самовільним будівництвом та належали спадкодавцю /а.с.7,17-20, 28-35/.

Позивач є єдиним спадкоємцем за законом, який прийняв спадщину, при зверненні до нотаріальної контори нотаріус відмовила йому в видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно будинку /а.с.35-зворот/, що підтверджується матеріалами наданої суду спадкової справи /а.с.29-39/, відмова нотаріуса є обґрунтованою. Суд приходить до висновку, що за таких обставин, в позивача як спадкоємця немає підстав для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, а тому позов підлягає судовому розгляду.

Відповідно до ч.3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

За вимогами ст.ст.328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність прав власності не випливатиме із закону.

Згідно з п.п. 5 п. 1 ст. 19 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень від 01.07.2004р. правовстановлювальним документом, на підставі якого провадиться реєстрація права власності на об'єкти нерухомого майна може бути рішення суду, що набрало законної сили про визнання права власності на об'єкти нерухомого майна.

Згідно зі ст.11 ЦК України цивільні права виникають із дій осіб, що передбачені актами, цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його невизнання або оспорювання і у випадку невизнання права особи, вона згідно з вимогами ст.16 ЦК України має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільного права особи є визнання такого права.

Враховуючи, що за життя спадкодавець правовстановлюючих документів на житловий будинок не мав, в суді не встановлено обставин, які б вказували, що спадкодавець за життя набув право власності на житловий будинок неправомірно або, що на спадкове майно, окрім позивача, в порядку спадкування чи з інших підстав претендують інші особи, та з огляду на те, що нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, захистити свої права позивач може лише в судовому порядку, позов слід задовольнити та визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за законом на будинок.

Керуючись ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 11, 15, 16, 328-330, 1217, 1218, 1268, 1269, 1296 ЦК України, ст.ст.15, 60, 62, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться по вул.Радянська, 46, в с.Секунь Старовижівського району Волинської області, в порядку спадкування після ОСОБА_2, яка померла 08.02.2014 р.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Старовижівський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_3