____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2-о/520/19/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Баранової Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, зацікавлені особи Управління Держземагенства у м.Одесі, Одеської області, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції про встановлення юридичного факту,

ВСТАНОВИВ :

12.12.2014 року заявник звернулась до суду з заявою та просила ухвалити рішення, яким встановити факт допущення описки в площі та плані зовнішніх меж земельної ділянки визначених в державному акті на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 035313, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № ТЇ-977 від 20.07.1998 року. Встановити юридичний факт набуття у власність ОСОБА_1 на підставі Рішення № 3 16-ої сесії 22-го скликання Таїровської селищної ради від 11.03.1998 року земельної ділянки для дачного будівництва, площею 0, 0201 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

В своїй заяві посилається на те, що вона є власником земельної ділянки, яка розташована за адресою АДРЕСА_1 Заявник стверджує, що вищевказаній земельній ділянці кадастровий номер не присвоювався, тому у 2014 році вона звернулась до землевпорядної організації з приводу розробки відповідної технічної документації із землеустрою, а саме технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), де їй стало відомо про те, що у виданому Державному акті та у Рішенні Таїровської селищної ради, на підставі якого було видано Державний акт, є розбіжності у площі земельної ділянки.

Вищевказане і стало підставою, для звернення до суду з даною заявою.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Представник заявника у судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в заяві.

Представник зацікавленої особи Управління Держземагенства у м. Одесі Одеської області у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказуючи на її недоведеність.

Представник зацікавленої особи Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції у судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи сповіщався належним чином, надав до суду заяву, в якій просив провести розгляд справи без участі представника служби.

Суд, вислухавши представника заявника та представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає заяву не підлягаючою задоволенню, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що Рішенням № 3 Таїровської селищної ради 16-ої сесії 22-го скликання від 11 березня 1998 року ОСОБА_1 передано безкоштовно в приватну власність земельну ділянку загальною площею 0,0109 га для дачного будівництва в дачному кооперативі «Чорноморка» в АДРЕСА_2

На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 отримала державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 035313, зареєстрований 20 липня 1998 року в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № ТІ-997.

Однак, згідно даного Акту вбачається, що площа земельної ділянки заявника становить 0,2222 га, проте як в Рішенні, на підставі якого він був виданий, площа земельної ділянки, що виділялась заявникові, була вказана як 0,0109 га.

На підставі Постанови Верховної Ради України від 07.02.2002 року, № 3064-ІІІ «Про зміну меж міста Одеси Одеської області» земельна ділянка для дачного будівництва, розташована за адресою: АДРЕСА_2 включена в межі міста Одеси.

Згідно довідки з Адресного реєстру міста Одеси, адреса об'єкта нерухомого майна у вигляді ділянки для дачного будівництва та дачного будинку, що розташовані за адресою: АДРЕСА_2, передбачена державним актом на право приватної власності на землю від 20.07.1998 року, серія ІІІ-ОД № 035313, відповідає наступній адресі, зареєстрованій в Адресному реєстрі м. Одеси: АДРЕСА_1

З матеріалів справи також вбачається, що на зазначеній земельній ділянці знаходиться дачний будинок загальною площею 73,2 кв.м., який належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.07.2014 року.

У судовому засіданні представник заявника пояснив, що з метою уточнення даних щодо фактичної площі земельної ділянки, його довірителька звернулась до землевпорядної організації, з метою проведення геодезичних вишукувань. В результаті чого представником землевпорядної організації встановлені межі земельної ділянки межовими знаками встановленого зразку, про що складено акт прийомки - передачі можливих знаків на зберігання та додаток до нього - кадастровий план земельної ділянки.

Інженерами ТОВ «Департамент сприяння законності» було складено технічний звіт з кадастрової зйомки по земельній ділянці за адресою: АДРЕСА_1, згідно якого вбачається, що в результаті проведених геодезичних вишукувань виявилось, що на даний час фактична площа земельної ділянки складає 0,201 га.

Таким чином розмір земельної ділянки, якою фактично користується ОСОБА_1 є іншою, що була зазначена в Рішенні № 3 16-ої сесії 22-го скликання Таїровської селищної ради від 11.03.1998 року та в державному акті на право приватної власності на землю Серії ІІІ-ОД № 035313 від 20.07.1998 року.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

У ч.1 ст.256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до «Постанови Пленуму Верховного суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» наведений у ЦПК перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суд України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення факту, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Крім того за приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В результаті розгляду справи залишилось не зрозумілим, в якому саме документі була допущена описка: чи в рішенні Таїровської селищної ради від 11.03.1998 року, чи в державному акті, виданому та його підставі та земельна ділянка якої саме площі виділялась заявникові.

Крім того, заявник не надала належних та допустимих доказів того, що вона зверталась до Таїровської селищної ради з метою виправлення описок, також не надала будь-якої технічної документації щодо вказаної земельної ділянки, з якої можливо було б зрозуміти площу, лінійні проміри та координати належної заявникові ділянки.

Також суду не було надано погодження меж з суміжними землевласниками, що унеможливлює встановлення наявності/відсутності спору про право ОСОБА_1 на вказану земельну ділянку.

Таким чином суд доходить до висновку про те, що вимоги ОСОБА_2 є недоведеними, а від так задоволенню не підлягають в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 212-215, 234, 256, 259 ЦПК України ,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні заяви ОСОБА_1, зацікавлені особи Управління Держземагенства у м.Одесі, Одеської області, Реєстраційна служба Одеського міського управління юстиції, про встановлення юридичного факту - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Куриленко О. М.