Справа №551/1166/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" грудня 2015 р. Шишацький районний суд Полтавської області в складі:

головуючого - судді Сиволапа Д.С.,

секретаря - Кулинченко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду селища Шишаки Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до Шишацького районного суду Полтавської області із позовом до Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що є спадкоємцем за повітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 року її батька ОСОБА_2 та спадкоємцем за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 року її матері ОСОБА_3.

Спадкове майно кожного померлої складається із 1/2 частини домоволодіння, що розташоване в АДРЕСА_1.

Для одержання свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного будинку після смерті батьків позивач звернулась до приватного нотаріуса Плаксіної П.Б., але у видачі свідоцтв їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове нерухоме майно на ім'я померлих.

В зв'язку з вищевикладеним, посилаючись на норми ЦК та ЦПК України позивач звертається за захистом своїх прав до суду та просить, визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 1/2 частину спадкового будинку, що належала померлому ОСОБА_2 та, в порядку спадкування за законом, право власності на 1/2 частину цього ж спадкового будинку, що належала померлій ОСОБА_3

Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутність та підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, є безумовним, а тому позов підлягає задоволення виходячи з наступного.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с Ковалівка Шишацького району Полтавської області помер ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2, виданим Ковалівською сільською радою Шишацького району Полтавської області 04 травня 2011 року, актовий запис № 8 (а.с.8).

Померлий залишив заповіт, посвідчений 05 лютого 2008 року секретарем виконкому Ковалівської сільської ради Марченко Н.І. за реєстровим номером 100, згідно якого все своє майно в рівних долях заповідав своїм дітям ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.10).

Син померлого ОСОБА_6 та непрацездатна дружина ОСОБА_3 подали нотаріусу заяви про відмову від спадщини та від обов'язкової частки у спадщині (а.с.65-67). Таким чином єдиним спадкоємцем померлого, який прийняв спадщину є його донька (позивач) ОСОБА_1. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні, що встановлено судом при вивченні спадкової справи померлого ОСОБА_2 № 128/2011, яка перебуває на обліку та зберіганні у приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. (а.с.62-69).

ІНФОРМАЦІЯ_5 року в смт. Шишаки померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_3, виданим відділом РАЦС реєстраційної служби Шишацького РУЮ у Полтавській області, актовий запис № (а.с.9).

Померла заповіту не залишила, єдиним спадкоємцем який прийняв спадщину є її донька ОСОБА_1. Інші спадкоємці, які прийняли спадщину або претендують на неї відсутні, що встановлено судом при вивченні спадкової справи померлої ОСОБА_3 № 143/2015, яка перебуває на обліку та зберіганні у приватного нотаріуса Шишацького районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. (а.с. 13-14, 70-71).

Наявність родинних зв'язків між померлою ОСОБА_3 та ОСОБА_1 підтверджується свідоцтвом про народження останньої серії НОМЕР_4 від 31 січня 1952 року та свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 23 липня 1972 року (а.с.5-6).

Спадковий будинок, на який претендує позивач, згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» (інвентаризаційна справа 132) розташований по АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку 1946 року побудови загальною площею 49,2 кв.м., жилою площею 23,0 кв.м. (літ. - А-1), сараїв (літ.- Б, Д, В, в), погребу вхідного (літ. - Г), водопроводу (№1) (а.с. 16-19).

Згідно довідки виконкому Ковалівської сільської ради Полтавської області від 19.11.2015 № 1093 домоволодіння, яке розташоване по АДРЕСА_1 згідно погосподарської книги № 1 за 1986-1990 роки, особовий рахунок НОМЕР_6, станом на 01.07.1990 року відносилось до колгоспного двору. Членами колгоспного двору на 01.07.1990 року були: голова двору - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дружина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.15).

Як встановлено судом із змісту технічного паспорту спадковий будинок разом з господарсько-побутовими приміщеннями були побудовані в період з 1946 по 1990 роки. При цьому сам будинок - в 1946 році. В зв'язку з чим, розглядаючи спірні правовідносини, суд керується й тими нормами права, які існували на час їх виникнення.

Так, у відповідності до чинного на той час законодавства, зокрема положень Цивільного кодексу Української РСР 1963 року виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності» від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Пунктом 6 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, було визначено, що будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані, не підлягають реєстрації.

Згідно ст. 13 Закону Української РСР «Про сільську раду депутатів трудящих Української РСР» 1968 року зі змінами на вказані ради було покладено обов'язок здійснення обліку населення та ведення за встановленими формами погосподарських книг.

Таким чином записи у погосподарських книгах, визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності на житлові споруди.

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про те, що наявність відповідного запису у погосподарській книзі № 1 за 1986-1990 роки (особовий рахунок НОМЕР_6) Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області (а.с. 15) є належним документом, який підтверджує право спільної сумісної власності на житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та який станом на 01.07.1990 відносився до колгоспного двору, наступних громадян: ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

На період будівництва житлового будинку, яке здійснено в 1946 році, введення об'єкту до експлуатації потрібно не було, що підтверджено листом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.1999 року № 12/5-126, яким роз'яснюється процедура реєстрації об'єктів нерухомості збудованих до 05.08.1992 року.

Будинок з моменту побудови і до цього часу знаходиться в сільському населеному пункті, має в ньому окремий порядковий номер. Придатність будинку для проживання та належність його спадкодавцю на час його смерті та іншим членам його родини ніким не оспорюєтся.

Постановами приватного нотаріуса Шишацької районного нотаріального округу Плаксіної П.Б. від 19 листопада 2015 року №№ 716/02-31 та 731/02-31 спадкоємцю ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину на 1/2 житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 через відсутність відповідних правовстановлюючих документів на будинок на ім'я спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.53-54).

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст. 112 ЦК УРСР майно може належати на праві спільної власності двом або кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

З врахуванням приписів ст. 112 ЦК УРСР 1963 року та ст. 355 ЦК України спірний житловий будинок належав членам колгоспного двору: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, оскільки визначення частки кожного з них не проводилось. При цьому, в разі визначення частки співвласників даного будинку, кожен з них мав би право власності на 1/2 його частину.

Виходячи з вищевикладеного, врахувавши рівність часток кожного з членів колгоспного двору, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачем права на дві 1/2 частки будинку, що належали спадкодавцям.

Успадкувавши після смерті батька ОСОБА_2 належну останньому 1/2 частину житлового будинку та після смерті матері ОСОБА_3 належну їй 1/2 частину житлового будинку, спадкоємець (позивач) ОСОБА_1 позбавлена можливості оформити на своє ім'я належний їй в цілому будинок через відсутність правовстановлюючих документів на ім'я спадкодавців, що є перешкодою для реалізації нею права власності на спадкове майно.

Згідно ст. ст. 55, 124 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюєтся або не визнається іншою особою.

Відповідно до приписів ст. 41 Конституції України та ст.ст. 316, 319, 321 ЦК України правом власності є право особи на майно, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно бути позбавлений його права чи обмежений у його здійсненні.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 41, 55, 124 Конституції України, ст. 112 ЦК УРСР, ст.ст. 3, 15, 16, 316, 319, 321, 328, 355, 392, 1216-1218, 1222, 1261, 1268, п.п. 4-5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, ст.ст. 17, 18 Закону України «Про власність», ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ковалівської сільської ради Шишацького району Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності, в порядку спадкування за заповітом, на спадкове майно її померлого батька ОСОБА_2 у вигляді належної йому на день смерті 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» складається з житлового будинку 1946 року побудови загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м. (літ. - А-1), сараїв (літ.- Б, Д, В, в), погребу вхідного (літ. - Г), водопроводу (№1).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності, в порядку спадкування за законом, на спадкове майно її померлої матері ОСОБА_3 у вигляді належної їй на день смерті 1/2 частини житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 та згідно технічного паспорту ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» складається з житлового будинку 1946 року побудови загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 23,0 кв.м. (літ. - А-1), сараїв (літ.- Б, Д, В, в), погребу вхідного (літ. - Г), водопроводу (№1).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Шишацький районний суд в 10 денний строк з дня його проголошення, а особами, які не були присутні під час проголошення судового рішення - у той же строк з дня отримання його копії.

Головуючий суддя Д.С. Сиволап