Коростенський міськрайонний суд Житомирської області
Справа № 279/2910/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

19 жовтня 2015 року Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

у складі: головуючого судді Коренюка В.П.

при секретарі Мейнарович Л.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду № 1 у м. Коростені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої знищенням квартири, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом до ОСОБА_3 Коростенського кому-нального підприємства "Водоканал" (КП "Водоканал") про відшкодування шкоди, завданої зни-щенням квартири, в якому зазначила, що 14.02.1985 року її бабуся ОСОБА_4 подарувала їй 40/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в АДРЕСА_3, що складає квартиру НОМЕР_1 та складається з: кімнати площею 19,4 м.кв.; кухні площею 16,9 м.кв. і коридору площею 3,9 м.кв. Цей житловий будинок знаходиться на земельній ділянці площею 0,27 га. Вона користувалася земельною ділянкою розміром 0,15 га., яка була нада-на її бабусі ОСОБА_5 згідно генерального плану забудови по АДРЕСА_1

У 1992 році їй надано однокімнатну квартиру згідно рішення Коростенського виконавчого комітету міської ради № 150 від 17.06.1992 року, проте право власності на квартиру АДРЕСА_1 залишилося за нею.

Спочатку Коростенський міськвиконком хотів знести будинок по АДРЕСА_1 і запропонував їй протягом року зробити відчуження належної їй частини будинку. Її сусідами та співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1 були сім'я ОСОБА_6, сім'я ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Кожному із співвласників належала певна частка в нерухо-мому майні. Тобто ОСОБА_8 була власником 11/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_6 належало 38/100 частин домоволодіння, а власни-ком 11/100 частин домоволодіння була територіальна громада Коростенської міської ради, решти 40/100 часток в даному будинку належали їй.

В 2009 році в квартиру НОМЕР_2, яка належала територіальній громаді Коростенської міської ради із часткою в 11/100 від розміру жилого будинку вселилася ОСОБА_3, яка раніше прожи-вала у м. Києві, де зареєструвалася, а в подальшому відповідачка приватизувала цю квартиру НОМЕР_2.

Рішенням 34 сесії V скликання Коростенської міської ради від 06.10.2009 року було вирі-шено передати земельні ділянки у власність громадян ОСОБА_9, ОСОБА_10 безкошто-вно по АДРЕСА_1 по 0,10 га. кожному. Одночасно зазначеним рішен-ням від 06.10.2009 року Коростенська міська рада надала ОСОБА_3 дозвіл на збір матеріалів попереднього погодження земельної ділянки у власність орієнтованою площею 0,03 га. АДРЕСА_2 для будівництва будинку, господарських приміщень та спо-руд.

06.10.2011 року було повністю зруйновано домоволодіння по АДРЕСА_1, в тому числі була зруйнована і її квартира.

Проведеною перевіркою встановлено, що самовільне знесення будинку проводять громадя-ни ОСОБА_7, ОСОБА_11 та їх дочка ОСОБА_3 Також встановлено, що ОСОБА_3 у вересні 2011 року звернулася до виконавчого комітету Коростенської міської ради із заявою про реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1 та рішенням Корос-тенського міськвиконкому віл 21.09.2011 року № 553 ОСОБА_3 дозволено замовити проект-но-кошторисну документацію на реконструкцію житлового будинку по АДРЕСА_1

ОСОБА_3 вирішила здійснювати реконструкцію домоволодіння шляхом знесення ба-гатоквартирного житлового будинку по АДРЕСА_1 та побудови на його місці двоповерхового котеджу. При цьому права власності інших співвласників у будинку не враховувалося. Внаслідок знесення будинку була повністю зруйнована її квартира та знищено її особисте майно, яке знаходилося у квартирі, в сараї, а саме: посуд; меблі; будівельні матеріали; господарський інвентар.

У 2013 році житловий будинок було збудовано і її частка відповідно до правовстановлюю-чих документів в ньому залишилося. Право власності на новозбудований будинок ОСОБА_3 оформила на себе, а виконавчий комітет Коростенської міської ради звернувся в суд з позовом до неї про визнання втратившою право користування земельною ділянкою, припинення права влас-ності.

Станом на вересень 2013 року за нею рахувалося 40/100 частин в житловому будинку АДРЕСА_1 а у 2014 році її право власності на частину будинку вже не значиться. Майно рахується знищеним, а право власності відсутнім.

Вважає, що ОСОБА_3 протиправно позбавила її квартири, домашнього майна, земель-ної ділянки, чим порушила її конституційне право на власність та на житло.

В результаті неправомірних дій відповідачки ОСОБА_3, підробки документів, остання незаконно зареєструвала на себе право власності на весь житловий будинок по АДРЕСА_1 ще в 2009 році та стала власником земельної ділянки площею 0,12 га.

Також вважає, що між неправомірними діями відповідачки і завданою їй шкодою існує причинний зв'язок, а тому відшкодувати завдану їй шкоду повинна ОСОБА_3

Просила суд стягнути з відповідачки на її користь матеріальну шкоду, завдану знищенням її нерухомого майна - квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 Житомирської об-ласті в розмірі вартості цього майна - 275755 гривень.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свій позов підтримала, який просила задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідачки ОСОБА_2 заперечив проти позову та показав суду, що апеляційний суд Житомирської області 28.10.2013 року в цивільній справі за аналогічним предметом позову між цими ж сторонами ухвалив рішення про відмову в задоволені позову. Зазначене рішення набрало законної сили.

Тобто з даного предмету спору між цими ж сторонами вже існує судове рішення, а тому вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Тому просив суд відмовити в задоволенні позову.

Судом досліджувались усі надані сторонами докази та витребувані на їхню вимогу.

Вислухавши показання сторін та проаналізувавши їх в сукупності з матеріалами даної справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що "…згідно архівних даних Коростенського міжміського бюро техні-чної інвентаризації та інвентаризаційної справи № 4827 власниками частин житлового будинку АДРЕСА_1 були: - ОСОБА_8 - 11/100 частин; - ОСОБА_12 - 40/100 частин; - ОСОБА_6 - 38/100 частин; - Тери-торіальна громада Коростенської міської ради - 11/100 частин. В зв'язку з відселенням з аварійно-го будинку відповідно до рішень виконкому Коростенської міської ради власникам було надано житло: … - ОСОБА_1 - рішення виконкому Коростенської міської ради № 150 від 17.06.1992 року… Відповідно до рішення виконкому Коростенської міської ради № 70 від 03.02.2010 року припинено право власності цих громадян на частки, що належали їм в житловому будинку АДРЕСА_1. Квартира НОМЕР_2, що складає 11/100 частин будинку № 30 по вул. О. Кобилянської, в м. Коростені належить ОСОБА_3." (а.с.15). Рішенням виконавчого комітету Коростенського міської ради № 150 від 17.06.1992 року ОСОБА_1 виділено однокімнатну квартиру АДРЕСА_4 у зв'язку з відселенням із аварійного будинку АДРЕСА_1.

При отриманні квартири ОСОБА_1 зобов'язалась продати житло, яке раніше займала, а саме квартиру НОМЕР_1 по АДРЕСА_1, згідно ст.103 ЖК України. Дана стаття передбачала, що протягом року позивачка повинна була провести відчуження раніше за-йманого будинку, а у випадку, не проведення відчуження будинку, будинок за рішенням виконав-чого комітету переходить у власність держави.

Проте ОСОБА_1 цього не зробила, а будинок розібраний і вже не існує на даний час.

Також судом встановлено і те, що рішенням апеляційного суду Житомирської області від 28 жовтня 2013 року в цивільній справі за аналогічним предметом позову між цими ж сторонами ухвалено рішення про відмову ОСОБА_1 в задоволені позову. Дане рішення не скасоване та набрало законної сили.

Тобто вбачається, що позивачка вже зверталася з даним позовом з тих же підстав та до тих самих осіб, а відповідно до ч.3 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Інших доказів, які б могли свідчити про спричинення ОСОБА_1 шкоди, завданої знищенням її квартири безпосередньо ОСОБА_3, позивачкою не надано та не доведено пе-ред судом про існування таких доказів.

Адже за ст.10 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. 2. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. 3. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.22 Цивільного кодексу України - "Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки)."

За приписами ч.1 ст.1166 і ч.1 ст.1192 Цивільного кодексу України передбачено, що "Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини."

Отже на підставі викладеного вище, в сукупності з поясненнями сторін і зібраними в справі та дослідженими в судовому засіданні доказами, які надані сторонами, суд приходить до висновку що в задоволенні позову слід відмовити за його безпідставністю.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 213, 218 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої знищенням квартири - відмовити за його безпідставністю.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особа, яка не була присутня у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Коростенського міськрайонного суду

Житомирської області В. П. Коренюк