Номер провадження: 22-ц/785/6303/15
Головуючий у першій інстанції Жуган Л. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.09.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гончаренко В.М.,Короткова В.Д.

з участю секретаря - Абалдової О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4 про стягнення курсової різниці від перерахунку заборгованості, інфляційних збитків та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_5, діючої в інтересах позивача ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року, -

встановила:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення курсової різниці від перерахунку заборгованості, інфляційних збитків та 3% річних за прострочення грошового зобов'язання і в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, було стягнуто з ОСОБА_3 на її користь суму сплаченого авансу в розмірі 2500 доларів США, що еквівалентно 29250 грн.

Однак, ОСОБА_3 вище зазначене рішення суду не виконує, та борг до теперішнього часу не повернула, в зв'язку з чим з дати винесення рішення до моменту позову офіційний курс гривні щодо долару США підвищився з 11 грн. 70 коп. до 21 грн. 62 коп. за один долар США, що призвело до підвищення вартості життя.

Позивач просила :

-стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 курсову різницю від перерахунку заборгованості у сумі 24800 грн.;

-інфляційні витрати (з 01 червня 2013 року по 10.07.2014 року з суми 29 250 гривень), що складають 3479,83 грн.;

- три процента річних за 405 днів прострочення, що складає 973,66 грн.;

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 , в судовому засіданні, позов визнала частково, вважала що стягненню курсова різниця не підлягає.

Рішення ухвалено у відсутність третьої особи ОСОБА_4 .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 три відсотки річних у розмірі 973 гривні 66 копійок.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 243 грн. 60 копійок.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_5, діюча в інтересах позивача ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_5, підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Суд першої інстанції , посилаючись на вимоги ч.2 ст.625 ЦК України , частково задовольняючи позов та задовольняючи позовні вимоги про стягнення 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання виходив з того, що відповідач заборгованість не погасила ,тому має сплатити 3 % річних від суми боргу.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 трьох відсотків річних у розмірі 973 гривні 66 копійок не оскаржено.

Відмовляючи у задоволенні решти позовних вимог , суд першої інстанції посилався на те,що оскільки відповідачем було прострочено зобов'язання у іноземній валюті ,тому чинним законодавством стягнення інфляційних втрат не передбачено так само чинним законодавством не передбачено стягнення курсової різниці після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості у гривневому еквіваленті.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 09.04.2013 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_3, було укладено угоду про намір укласти договір купівлі - продажу об'єкту нерухомості, відповідно до якої ОСОБА_2 мала намір купити, а ОСОБА_3 продати об'єкт нерухомості, а саме квартиру АДРЕСА_1, ціна якої становить 53000 доларів США, сторони зобов'язувались оформити договір купівлі - продажу до 01.06.2013 року, також в договорі зафіксовано, що покупець ОСОБА_2 передала, продавцю ОСОБА_3 суму в розмірі 2500 доларів США, про що сторони не заперечують.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.11.2014 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 суму сплаченого авансу в розмірі 2500 доларів США, що еквівалентно 29250 грн.(а.с.6,40-43).

05.12.2014 року державним виконавцем Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ, винесено постанову про відкриття провадження, за виконавчим листом №521/10941/13-ц, виданим на підставі рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 року, про стягнення з відповідача грошової суми у розмірі 29250 грн.(а.с.38).

Згідно до квитанцій наданих відповідачем, які наявні в матеріалах справи вбачається, що ОСОБА_3, частково виконує вищезазначене рішення суду, та перераховує щомісячно на рахунок ОСОБА_2, кошти у розмірі 1500 грн.(а.с.37).

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення курсової різниці ,оскільки рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 10.07.2014 року заборгованість була стягнута в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на час ухвалення судом рішення .

Суд першої інстанції вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення суми боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення оскільки відповідачем ОСОБА_3 було прострочене грошове зобов'язання у іноземній валюті, а за змістом ст. 625 ЦК України встановлений індекс інфляції враховується до суми боргу в разі наявності між сторонами грошових зобовязань у валюті України гривні.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позову..

Доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що відповідач рішення суду не виконала та борг позивачу не повернула ,як підставу для скасування рішення суду першої інстанції не заслуговують на увагу , оскільки судом першої інстанції в мотивувальній частині судового рішення ,правильно, повно надане правове мотивування ухваленого судом рішеня.

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2-ОСОБА_5 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307,308, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 04 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

В.М.Гончаренко

В.Д.Коротков