Провадження № 2/742/1586/15
Єдиний унікальний № 742/3601/15-ц
23 вересня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області у складі: головуючого - судді Зарічної Л.А.,
при секретарі Геєць О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,-
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на житло, а саме будинком АДРЕСА_1 вказуючи на те, що являється одноособовим власником даного житла відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. У даному будинку також була зареєстрована його колишня дружина, куди вселилася та зареєструвалася з його згоди.
Посилаючись на ті обставини, що відповідач виїхав з даного житла добровільно, не проживає у ньому понад 2 роки, не сплачує комунальні послуги, не бере ніякої участі в його утриманні та обслуговуванні, взагалі не цікавиться даним житлом, ОСОБА_1 звернувся до суду із відповідним позовом про визнання відповідача таким, що втратив право на житло, оскільки така реєстрація створює перешкоди у користуванні та розпорядженні належним йому майном. За таких обставин він позбавлений можливості вільно на власний розсуд розпоряджатися своєю власністю.
В судовому засіданні позивач повністю підтримав заявлену вимогу із наведених вище підстав та надав відповідні пояснення з цього приводу.
Відповідач в судове засідання не з»явився, але про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд на підставі ст. 224 ЦПК України вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів
Суд, вислухавши пояснення та дослідивши матеріали справи приходить до висновку про задоволення позовних вимог, з таких підстав :
Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Належність позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності житла за адресою: АДРЕСА_1 підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.12.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 23.02.2009 року (а.с.9-10).
Згідно з актом про фактичне проживання (не проживання) та реєстрацію осіб у житловому будинку від 20.08.2015 року встановлено, що ОСОБА_2, яка зареєстрована у АДРЕСА_1, у вказаному будинку не проживає постійно на протязі 1 року 6 місяців (а.с.12).
Згідно запису у домовій книзі (а.с.7) дійсно ОСОБА_2 значиться зареєстрованою в АДРЕСА_1.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 також підтвердив обставини не проживання ОСОБА_2 у вказаному будинку.
Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а відповідно до ст. 391 ЦК України він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла, який проживає разом з ним має право на користування цим житлом відповідно до закону та втрачає таке право у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.
Згідно положень Житлового кодексу України до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло права спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони проживають спільно з власником житла та ведуть спільне з ним господарство.
Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.11) 04 жовтня 2013 року було розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Протягом визначеного законодавством строку відповідач не ставив питання про поділ майна, що було придбано у період шлюбу
Зважаючи на ті обставини, що відповідач на даний час залишив житло за власною ініціативою, не проживає в ньому більше 1 року без поважних причин, оплату за нього не проводить, чим взагалі втратив до житла будь-який інтерес. У випадку створення перешкод у користуванні даним житлом чи примусовому виселенні не звертався до суду із позовом про захист його порушених прав а тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 163 ЖК України , ст. 405 ЦК України, України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213-215, 224, 226, 294 ЦПК України, суд ,-
ОСОБА_2 визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, а саме будинком АДРЕСА_1.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який постановив його, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції.
Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області в загальному порядку на протязі десяти днів.
В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржене сторонами до Апеляційного суду Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги на протязі десяти днів.
Суддя