Справа №461/7313/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

11 грудня 2015 року Галицький районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Стрельбицького В.В.,

при секретарі Кахнич С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» про стягнення коштів,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит», в якому проситьстягнути з відповідача грошові кошти в сумі з відповідача 15 580,00 доларів США суми вкладу та 308,00 доларів нарахованих відсотків.

В обґрунтуванні позовних вимог позивач покликається на те, що 27.10.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір-заяву №300131/123587/7-14 про строковий банківський вклад (депозит) «Пенсійний» на суму вкладу 16 000,00 доларів США під 12,7% річних терміном до 27.05.2015 року, а відповідач зобовязався нарахувати впродовж дії договору відсотки та повернути суму вкладу. Свої зобовязання за вищевказаним договором позивач виконав. Згідно п.6.Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього договору, вклад повертається вкладникові. По закінченню строку дії договору, позивач звернувся в ОСОБА_2 з вимогою про повернення вкладу та нарахованих процентів, однак відповідач грошові кошти йому не повернув та причини відмови не повідомив, чим допустив істотне порушення умов договорів та норм чинного законодавства.

Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, згідно якої позов підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоч був належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Суд ухвалив слухати справу у відсутності представника відповідача, на підставі наявних матеріалів справи з винесенням заочного рішення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що між 27.10.2014 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОСОБА_2 та Кредит» було укладено договір-заяву №300131/123587/7-14 про строковий банківський вклад (депозит) «Пенсійний» на суму вкладу 16 000,00 доларів США під 12,7% річних терміном до 27.05.2015 року, а відповідач зобовязався нарахувати впродовж дії договору відсотки та повернути суму вкладу /а.с.5/.

Згідно п.6 вказаного Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1 Основних умов.

Пунктом 5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» передбачено, що у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення вкладу, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахунку на його власний поточний/картковий або інший вкладний рахунок, а дія договору припиняється.

27.10.2014 року, на виконання умов договору-заяви №300131/123587/7-14 від 27.10.2014р., ОСОБА_1 було внесено на депозитний рахунок у АТ «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» грошові кошти в сумі 16 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером /а.с.6/.

Також, з матеріалів справи видно, що 30.04.2015 року ОСОБА_1 звернувся в ОСОБА_2 з заявою про повернення вкладу, згідно вищезгаданого договору-заяви №300131/123587/7-14 від 27.10.2014р., однак грошові кошти в сумі 15 580,00 грн. позивачу не повернено.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до ч.1. ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частина 1 ст.612 ЦК України визначає, що боржник, у даному випадку відповідач, вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не виконав зобов'язання у строк, який встановлений договором чи законом.

Згідно ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та і інших випадках, встановлених договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором (ч.2 ст.1060 ЦК України).

Також, судом встановлено, що сума коштів, яка підлягає поверненню за вищезгаданим договором банківського вкладу становить15580,00 доларів США сума депозитного вкладу, 308 доларів США сума нарахованих процентів.

При цьому суд, бере до уваги правову позицію Верховного суду України, висловлену у постанові від 25.12.2013 року, згідно якої, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058 ЦК України, зобовязання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобовязання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року, вклад (депозит) це кошти у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Згідно з п. 1.6. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 року, банк сплачує вкладнику суму вкладу (депозиту) і нараховані за ним проценти у валюті вкладу (депозиту), якщо грошові кошти надійшли на вкладний (депозитний) рахунок в іноземній валюті.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач довів обставини на які посилається, представник відповідача в судове засідання не зявився та не представив суду жодних доказів на спростування позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 3-11,60,88,212-215,224-228 ЦПК України, ст.ст.15, 16, 23, 524, 526, 530, 533, 611, 612, 625, 1058 ЦК України суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» () на користь ОСОБА_1 15 580 (пятнадцять тисяч пятсот вісімдесят) доларів США 00 центів суми депозиту та 308 (триста вісім) доларів США 00 центів суми нарахованих відсотків за договором-заявою №300131/123587/7-14 від 27.10.2014р. про строковий банківський вклад (депозит) «Пенсійний».

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_2 та Кредит» () на користь держави 3972 (три тисячі девятсот сімдесят дві) гривні 00 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10-ти днів після його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Стрельбицький В.В.