Справа №718/1122/15-ц
Провадження №2/718/584/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.10.2015 року Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі: головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Кіцманського РУЮ Чернівецької області, про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до відповідачів, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Кіцманського РУЮ Чернівецької області, про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 жовтня 2014 року державним виконавцем Петрюк О.В. при примусовому виконання виконавчого листа №718/1335/13-ц, виданого 16 липня 2014 року Кіцманським районним судом Чернівецької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості в сумі 157018,49 гривень та складено акт опису й арешту майна. Вказує на те, що державний виконавець своїми діями порушив його право власності на ряд речей, що були описані, а саме: 2 газові балони, бойлер та камін електричний, бокали для пива ємкістю 0,3 л у кількості 20 штук та бокали для пива ємкістю 0,5 л у кількості 23 штуки, керамічна мийка (в акті умивальник), унітаз, барна стійка; 2 карнизи, тюль 2 штуки по 2 м та 5 штук по 3,5 м, холодильник "Пепсі" та холодильник "Перша броварня", які були особисто ним придбані та передані у користування ОСОБА_2, а тому просив задовольнити його позовні вимоги.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Відповідач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення позовних вимог, оскільки вважає, що згідно акту, майно яке описане та на яке накладене арешт не відповідає накладній, так як різняться назви у написанні майна, а саме у п.п. 13. 14 акту опису й арешту майна.

Представник третьої особи не заперечував проти позовних вимог та пояснив суду, що державний виконавець, який проводив виконавчі дії, накладав арешт на майно, на яке не було накладних та зазначав їхню назву виходячи із загальної назви описаного майна.

Суд, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.114 ЦПК України позови про виключення майна з опису пред'являються за місцем знаходженням цього майна або основної її частини.

Так, судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року державним виконавцем Петрюк О.В. було складено акт опису й арешту майна та встановлено обмеження на його відчуження, в тому числі і на речі: 2 газові балони, бойлер та камін електричний, бокали для пива ємкістю 0,3 л у кількості 20 штук та бокали для пива ємкістю 0,5 л у кількості 23 штуки, керамічна мийка (в акті умивальник), унітаз, бірна стійка; 2 карнизи, тюль 2 штуки по 2 м та 5 штук по 3,5 м, холодильник "Пепсі" та холодильник "Перша броварня".

Із досліджених у судовому засіданні накладних та товарних чеків, ОСОБА_1 було придбано наступне майно:

-згідно накладної №15 від 05 серпня 2009 року - мийка тройна, мийка одинарна та кухонний стіл, загальною вартістю 2360 гривень;

-згідно товарного чеку від 16 березня 2010 року - балони газові, вартістю 1095 гривень;

-згідно накладної №12 від 02 грудня 2010 року - бойлер та електричний камін, загальною вартістю 1680 гривень;

-згідно накладної №75 від квітня 2014 року - бокали для пива ємкістю 0,3 л та 0,5л, загальною вартістю 570 гривень;

-згідно накладної №7 від 25 лютого 2011 року - барна стійка, унітаз, рукомийники, водозмішувач, загальною вартістю 15540 гривень;

-згідно товарного чеку від 15 травня 2011 року - унітази, вартістю 199,6 доларів США;

-згідно накладної №30 від 29 квітня 2011 року - тюль, вартістю 4200 гривень;

-згідно накладної №13/6 від 19 червня 2010 року - холодильник-вітрина та морозильна камера, загальною вартістю 3250 гривень.

Крім того, як встановлено у судовому засіданні, представник ВДВС Кіцманського РУЮ, не заперечував той факт, що державним виконавцем було описано майно, однак вказав на те, що різниця між актом опису й арешту майна та накладними, лише в тому, що майно, на яке накладене арешт під пунктом 13, 14 акту, описане виходячи із загального вигляду самого майна.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до накладної №13/6 від 19 червня 2010 року та показів державного виконавця, холодильник-вітрина, морозильна камера та майно, яке описане у п.п. 13, 14 акту опису й арешту майна під назвою холодильник «Пепсі» та холодильник «Перша броварня», являються одним і тим самим майном.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р., закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Судом також встановлено, що позивач не має боргових зобов"язань, а відповідно позбавлення його майна в рахунок погашення грошових зобов"язань іншої особи є позбавленням права власності.

Статтею 177 ЦК України визначено, що об"єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги результати інтелектуальної творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ст..319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Як вбачається із ст. ст.321, 392 ЦК України право власності є непорушним та ніхто не може бути противоправне позбавлений цього права, також власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється, або не визнається іншою особою.

Згідно ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

Приймаючи до уваги те, що державним виконавцем було описано та накладено арешт на майно, яке є власністю позивача, чим порушені його права, а тому суд приходить до висновку, що речі, а саме: 2 газові балони, бойлер та камін електричний, бокали для пива ємкістю 0,3 л у кількості 20 штук та бокали для пива ємкістю 0,5 л у кількості 23 штуки, керамічна мийка (в акті умивальник), унітаз, бірна стійка; 2 карнизи, тюль 2 штуки по 2 м та 5 штук по 3,5 м, холодильник "Пепсі" та холодильник "Перша броварня", слід виключити з акту опису й арешту майна, а також звільнити їх з-під арешту та визнати право власності на них за позивачем.

При винесенні рішення, відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.41 Конституції України, ст. 177, 319, 321, 328 ЦК України, ст.60 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 88, 114, 208, 209, 212- 215, 217, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Відділ державної виконавчої служби Кіцманського РУЮ Чернівецької області, про визнання права власності на майно та звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 2 газові балони, бойлер та камін електричний, бокали для пива ємкістю 0,3 л у кількості 20 штук та бокали для пива ємкістю 0,5 л у кількості 23 штуки, керамічна мийка (в акті умивальник), унітаз, барна стійка; 2 карнизи, тюль 2 штуки по 2 м та 5 штук по 3,5 м, холодильник «Пепсі» та холодильник «Перша броварня» та звільнити вказане майно з-під арешту.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.М. Мізюк