Провадження № 2/537/816/2015
Справа № 537/2308/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2015 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області в складі: головуючої судді Зоріної Д.О., при секретарі Чернявській А.Л. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння за набувальною давністю, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, якою просив ухвалити рішення про визнання за ним права власності на 1/6 частину домоволодіння №44 по вулиці Локомотивній в місті Кременчуці вартістю 48 715 грн. 33 коп., власником якого значиться ОСОБА_3, яка померла 10.01.2012 року.

В обґрунтування своїх вимог позивач вказав що, він є власником 1/3 частини домоволодіння № 44 по вул. Локомотивній в м. Кременчуці (до перейменування вул. Георгіївська, 34) на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 20.05.2013 року, ? частина цього ж домоволодіння належить ОСОБА_4 на підставі договору купівлі - продажу від 17.09.1976 року, у свою чергу тітка позивача ОСОБА_5 є власницею 1/6 частини домоволодіння на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25 червня 1952 року. Ще будучи молодою ОСОБА_3 виїхала з м. Кременчука, а 20.08.1960 року в Читинській області зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 та змінила прізвище «Христич» на «Алфьорова». З моменту виїзду остання не проживала в спірному будинку, не користувалася ним та взагалі не мала наміру використовувати для власних потреб належну їй частину будинку, про що свідчать факти видачі нею довіреностей на право розпорядження належною їй частиною будинку. 10.01.2012 року ОСОБА_5 померла, про що позивачу повідомили її рідні, та надали копію свідоцтва про смерть, повідомивши при цьому, що ніхто з них не має наміру приймати як спадщину належну померлій 1/6 частину будинку по вул. Локомотивній, 44 в м. Кременчуці, і що ОСОБА_1 може на свій розсуд вчиняти дії щодо користування та розпорядження цією частиною будинку. При цьому позивач зазначив, що у спірному будинку він проживав з народження, після смерті бабусі ОСОБА_7 13.10.1990 року, він самостійно підтримував в належному технічному та санітарному стані, не тільки 1/3 частку будинку, яка належала його бабусі та матері, а й 1/6 частку, що належить ОСОБА_5 Згідно даних технічного паспорта на домоволодіння вбачається фактично встановлений порядок користування будинком між його співвласниками, і до приміщень, що відносяться до квартири №2, якою позивач користується, включена і частина будинку що належить померлій ОСОБА_5, а інший співвласник - ОСОБА_4, користується квартирою №1 в цьому ж будинку. Тобто протягом більше десяти років поспіль ОСОБА_1 постійно користувався, в тому числі, і 1/6 частиною домоволодіння №44 по вул. Локомотивній в м. Кременчуці, що належить ОСОБА_5 Позивач вважає, що набув права власності на 1/6 частину домоволодіння №44 по вул. Локомотивній в м. Кременчуці, що належить ОСОБА_5 за правом набувальної давності, у звязку з чим звернувся з даним позовом до суду.

Позивач ОСОБА_1 та представник позивача адвокат ОСОБА_8 в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому завчасно надали суду заву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради Полтавської області ОСОБА_9 в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлена, при цьому завчасно надала суду заяву про розгляд справи без її участі, вирішити позовні вимоги відповідно до норм чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_4, представник третьої особи Реєстраційної служби ОСОБА_2 МУЮ в судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили, при цьому завчасно надали суду заяви про розгляд справи без їх участі.

З урахуванням вказаних обставин, відповідно до ст. 158, 169 ЦПК України суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних матеріалів та доказів.

Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам у їх сукупності суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 є власником 1/3 частини житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Локомотивній №44 в м. Кременчуці, що підтверджується Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 20.05.2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину від 25.06.1951 року, посвідченого нотаріусом ОСОБА_2 Державної нотаріальної контори ОСОБА_10, р. № 8184, власниками 1/2 частини домоволодіння по вул. Георгієвській, 34 (вул.Кривоносівський,26 а) в м.Кременчуці в рівних частинах є доньки ОСОБА_11 ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_13

20.08.1960 року ОСОБА_3 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 і прийняла його прізвище, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії 1-СП №475926, виданого 20.03.1986 року.

Згідно свідоцтва про смерть серії ІІ-КН №543093 від 11.01.2012 року, виданого Ленінським відділом департаменту РАЦС Міністерства державно-правового розвитку Омської області, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, померла 10.01.2012 року.

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 07.07.2015 року, відомості про спадкоємців після померлої ОСОБА_5 відсутні.

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 07.07.2015 року, відомості про спадкоємців після померлої ОСОБА_5 відсутні.

Згідно показів свідка ОСОБА_14, у 1986 році вони з родиною придбали частину будинку № 44 по вулиці Локомотивній № 44 в м. Кременчуці, в іншій половині будинку ОСОБА_1 вже проживав, ОСОБА_3 у вищевказаному домоволодіння за цей час вона бачила двічі.

Як вбачається з висновку субєкта оціночної діяльності ФО-П ОСОБА_15 від 18.05.2015 року, величина вартості житлового будинку з господарськими будівлями та земельною ділянкою за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Локомотивна, буд. 44, складає 292 292 грн., виходячи з чого, ринкова вартість 1/6 вищевказаного будинку складає 48 715 грн. 33 коп.

В судовому засіданні встановлено, що позивач в будинку за адресою: Полтавська область, м. Кременчук, вул. Локомотивна, буд. 44, а саме належній йому 1/3 частині та належній ОСОБА_5 1/6 частині домоволодіння проводить ремонтні роботи та вживає інші заходи по облаштуванню.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За ст. 11 ЦПК України про диспозитивність цивільного судочинства, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущення.

Згідно ст. 319 ЦК України - власність зобов'язує. Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить.

Згідно із ст. 325 ЦКУ, суб'єктами права приватної власності є фізичні та юридичні особи, які можуть бути власниками будь-якого майна.

Відповідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом та вважається правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У відповідності до ч. 4 ст.344 ЦК України право власності за набувальною власністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Частиною 2 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набуваються за рішенням суду (ч. 4 ст. 344 ЦК України)

Згідно п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, правила ст. 344 ЦК України, про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.

Згідно п.9, 11, 13, 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено Цивільним кодексом.

При вирішенні спорів, повязаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або предявлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається.

Ураховуючи положення п.8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України про те, що правила ст.344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК України набрав чинності з 01.01.2004 року, положення ст.344 ЦК України поширюються на правовідносини, що виникли з 01.01.2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 01.01.2011 року.

При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 01.01.2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 01.01.2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Виходячи зі змісту ч.1 ст.344 ЦК України, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у звязку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (п.5 ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Суд вважає достовірно доведеним та підтвердженим, наданими сторонами доказами, факт добросовісного, відкритого та безперервного володіння і користування позивачем 1/6 частиною спірного домоволодіння, яка належить на праві власності ОСОБА_3

За викладених вище обставин, суд приходить до висновку, що позивач відповідно до наведених вище вимог ст. 344 ЦК України набув право власності на зазначену вище 1/6 частину домоволодіння в порядку набувальної давності, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 57, 60, 212, 213, 215 Цивільно-процесуального кодексу України, статтями 328, 344, пунктом 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, суд -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на 1/6 частину домоволодіння за набувальною давністю задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частину домоволодіння №44 по вулиці Локомотивній в місті Кременчуці за набувальною давністю, що належала померлій ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя : Д.О. Зоріна