Справа № 308/8625/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді позовну заяву ОСОБА_1 до Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції, про визнання права власності в порядку спадкування,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача - Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог Реєстраційна служба Ужгородського міськрайонного управління юстиції, за якою просила суд визнати за нею право власності на успадковане майно, а саме: самочинно збудований житловий будинок з прибудовами (гараж, сарай), який знаходиться в с. Пацканьово, вул. б/н, № 284, загальною площею 81,8 м2.

В обґрунтування позову позивачем зазначено, що 11 серпня 2014 року помер її рідний брат, ОСОБА_2, раніше 01.02.2004 року померла мати покійного ОСОБА_3, залишивши заповіт на брата позивачки, але покійний брат - ОСОБА_2, не знаючи законів, юридично не оформив даний спадок. Після їхньої смерті залишилась спадщина, а саме житловий будинок з прибудовами, який знаходиться за адресою: с. Пацканьово, вул. б/н житловий будинок № 284.

В даному будинку покійні ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживали разом з позивачкою - ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1. Дану спадщину, а саме будинок, позивачка успадкувала в порядку спадкування, за законом за своїми покійними братом та матірю ОСОБА_5 та ОСОБА_4 тобто прийняла але юридично не оформила.

За заявою від 19.10.2015 року позивач уточнила вимоги за позовом та просить суд визнати за нею право власності на успадковане майно, а саме: житловий будинок з прибудовами (гараж, сарай), який знаходиться в с. Пацканьово, вул. б/н, № 284, загальною площею 81,8 м2.

Представник позивачки в судове засідання не прибув, однак подав до суду клопотання за яким просить суд розглянути позовну заяву за відсутності представника, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Повноважний та компетентний представник відповідача Пацканівської сільської ради в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, проте до суду надійшла заява від 20.10.2015 про розгляд справи без участі його представника, у якій також зазначено, що відповідач визнає позов в повному обсязі.

Представник реєстраційної служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений, проте до суду надійшла заява від 20.10.2015 про розгляд справи без участі його представника, у якій також зазначено, що відповідач визнає позов в повному обсязі.

Як зазначено у ч. 2 ст. 197 ЦК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З урахуванням зазначених положень та у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення з урахуванням наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.02.2004 року померла ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Пацканівської сільської ради Ужгородського району від 02 лютого 2004 року, серії І-ФМ № 138860.

На випадок смерті ОСОБА_4 залишила заповіт від 27.01.2004 року, за яким, все належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і яке буде належати їй на день смерті заповіла своєму сину - ОСОБА_2, народженому 02 березня 1966 року, який згідно довідки виданої виконкомом Пацканівської сільської ради від 28.01.2015 року № 33, на момент її смерті був зареєстрований з нею в одному дворогосподарстві за адресою с. Пацканьово, № 284.

На підтвердження права власності на дану земельну ділянку суду надана виписка з рішення 8 сесії 22 скликання Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області від 03 вересня 1997 року, згідно якої земельну за адресою: с. Пацканьово, вул. б/н, № 284 загальною площею 0,49 га, передано безоплатно у приватну власність ОСОБА_4.

На підтвердження права власності на дворогосподарство за адресою с. Пацканьово, № 284, суду надане рішення Виконавчого комітету Пацканівської сільської ради народних депутатів Ужгородського району Закарпатської області від 18.09.1991 року, згідно якого просили виконком Ужгородської ОСОБА_6 народних депутатів затвердити рішення про оформлення права власності на жилі будинки з надвірними спорудами в селі Пацканьово, а Ужгородському міжміському бюро технічної інвентаризації провести інвентаризацію житлових будинків, реєстрацію і оформити право власності на житлові будинки згідно списків власників житлових будинків, за якими оформляється право власності на житлові будинки складених згідно запису по господарській книзі виконкому Пацканівської сільської ради народних депутатів в селі Пацканьово, до яких увійшло домогосподарство № 284 ОСОБА_4 в цілому, як робітника.

Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок № 284, вул. б/н в с. Пацканьово.

Син померлої ОСОБА_2, належну йому спадщину прийняв, проте не оформив право власності на даний житловий будинок. 11 серпня 2014 року помер ОСОБА_2, про що 13 серпня 2014 року, виконавчим комітетом Пацканівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, було складено відповідний актовий запис № 17 та видано свідоцтво про смерть серії 1-ФМ № 172899.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, була матірю ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 (повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 07.02.2015 року № 7, запис проведено за вказівкою матері) та рідною сестрою позивача ОСОБА_1, оскільки відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_7 серії ІІ-ЯР № 131702 вона народилася 23.03.1944 року та її батьками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Відповідно до свідоцтва про одруження VІІ-УР № 660803 ОСОБА_10 уклала шлюб 06.02.1965 року із ОСОБА_11, який помер 11.10.2009 року (свідоцтво про смерть серії 1-ФМ № 093291, та після реєстрації шлюбу їй було присвоєно прізвище ОСОБА_11. Як вбачається із будинкової книги на будинковолодіння № 284 в с. Пацканьово Ужгородського району у цьому житловому будинку були зареєстровані ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, які і є батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_1 та померли у 1981 та 1978 роках відповідно. Чоловік ОСОБА_4 ОСОБА_13 помер у 1981 році. Тобто інших спадкоємців судом не виявлено. Таким чином судом встановлено, що позивач є рідною сестрою померлої ОСОБА_4 та рідною тіткою померлого - ОСОБА_2.

23 січня 2015 року ОСОБА_1 подала до Ужгородської районної державної нотаріальної контори заяву на прийняття спадщини за законом на всю спадщину після смерті ОСОБА_2.

Згідно довідки № 35 від 26.01.2015 року, виданої виконкомом Пацканівської сільської ради на день смерті гр. ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_6, 284, який помер 11.08.2014 року в домогосподарстві за вищевказаною адресою ніхто не був прописаний.

Також згідно № 36 від 26.01.2015 року довідки Пацканівської сільської ради ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, с. Пацканьово, 284, Ужгородського району, який помер 12.08.2014 року заповіту в сільській раді не посвідчував.

Згідно п. 1.2 глави 2 Розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, право власності на житловий будинок, квартиру, дачу, садовий будинок, гараж, інші будівлі і споруди, що відчужуються, може бути підтверджено свідоцтвом про право власності на об'єкти нерухомого майна.

Відповідно до п. 4.18 глави 10 Розділу 2 цього Порядку відсутність правовстановлюючих документів на спадкові будівлі позбавляє нотаріуса можливості видати спадкоємцю свідоцтво про право на спадщину.

За ухвалою від 14.09.2015 року судом було витребувано у Ужгородської районної державної нотаріальної контори копії документів спадкової справи відкритої щодо ОСОБА_4, яка померла 01 лютого 2004 року та ОСОБА_2, який помер 11 серпня 2015 року.

На виконання зазначеної ухвали надійшов лист від 18.09.2015 № 717, з якого вбачається, що спадкова справа за ОСОБА_4 в Ужгородській районній державній нотаріальній конторі не заведена. Натомість на адресу суду була надіслана належним чином завірена копія спадкової справи № 13/2015 за померлим 11 серпня 2015 року ОСОБА_2. Та повідомлено, що за ОСОБА_4 спадкова справа не заводилася.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.ст. 1220, 1221 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Згідно ст. 1263 ЦК України у третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця.

Як зазначено у ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що оскільки ОСОБА_2 спільно проживав і був зареєстрований із померлою ОСОБА_4, яка була його матірю, він вважається таким що прийняв спадщину, однак помер, не оформивши спадкових прав, тому спадщина, яку він прийняв, підлягає розподілу між його спадкоємцями. Оскільки судом не встановлено наявність інших спадкоємців, крім його рідної тітки, яка є спадкоємцем 3 черги за законом, тому спадщина яку він прийняв підлягає наслідування нею.

В інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, зокрема, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року за № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Міністерство юстиції України за листом від 21.02.2005 року за № 19-32/319 «Про порядок оформлення документів у разі смерті власника нерухомого майна» розяснило, що у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не бела проведена і правовстановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

Згідно п. 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків, зокрема положеннями ЦК УРСР 1963 року,Законом України "Про власність", Законом України від 7 грудня 1990 року № 533-XII "Про місцеві ОСОБА_6 народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування", Законом України від 25 грудня 1974 року "Про державний нотаріат", постановою ОСОБА_6 Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року № 105 "Про порядок обліку житлового фонду в Українській РСР", Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських ОСОБА_6 народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських ОСОБА_6 народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26,Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 року, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських ОСОБА_6 депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції УРСР від 19 січня 1976 року № 1/5, та іншими нормативними актами.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними

конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської ОСОБА_6 депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських ОСОБА_6 депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих ОСОБА_6 відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих ОСОБА_6.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови ОСОБА_6 Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985 - 1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних ОСОБА_6 із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили).

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, про обґрунтованість позовних вимог позивача.

Витрати із сплати судового збору покладаються на позивача, оскільки відповідачем не оспорювалися позовні вимоги.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 16, 1218, 1220, 1221, 1263, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 294 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

1.Позов задовольнити повністю.

2.Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1, право власності на успадковане майно, а саме: житловий будинок з прибудовами (гараж, сарай) загальною площею 81.8 м2, що знаходяться по вул. б/н, № 284, в селі Пацканьово, Ужгородського району Закарпатської області у порядку спадкуванням за законом (третя черга) за померлим ОСОБА_2.

3.Витрати із сплати судового збору покласти на позивача.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_14