У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним позовом, просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором від 16 серпня 2007 року в розмірі 28 373 грн 22 коп.

Позовні вимоги обґрунтовувано тим, що 16 серпня 2007 року між банком та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 7 000 грн зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Внаслідок порушення виконання зобов'язання заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 31 липня 2013 року складає 28 373 грн 22 коп.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 24 червня 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 28 373 грн 22 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення апеляційного суду не відповідає.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» пропустило позовну давність для звернення до суду, оскільки позичальник не здійснювала платежі з 30 жовтня 2007 року, а з позовом банк звернувся лише 5 вересня 2013 року.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову, апеляційний суд виходив із того, що внаслідок невиконання зобов'язання з позичальника підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором. Банк не пропустив позовну давність для звернення до суду, перебіг позовної давності щодо вимог про повернення кредиту в повному обсязі починається зі спливом останнього дня місяця дії картки, тобто з 1 вересня 2011 року.

Із висновками суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що 16 серпня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 7 000 грн зі сплатою 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 7-12).

Внаслідок порушення виконання зобов'язання заборгованість позичальника за кредитним договором станом на 31 липня 2013 року складає 28 373 грн 22 коп. (а.с. 4-6).

У матеріалах справи знаходиться два примірники Умов і правил надання банківських послуг.

Відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін (а.с. 11).

Згідно із п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг договір діє до моменту належного виконання сторонами зобов'язання (а.с. 82 ).

Відповідно до п. 3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг граничний строк дії картки (місяць і рік) указано на лицевій стороні картки і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця (а.с. 11).

Такі ж умови зазначені й у п. 3.1.1 Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 82).

Відповідно до довідки про умови кредитування з використання кредитної карточки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» строк внесення щомісячних платежів - до 25 числа місяця, наступного за звітним (а.с. 8).

Як установлено судами та вбачається із матеріалів справи, заборгованість ОСОБА_3 за кредитом виникла з 30 жовтня 2007 року, а строк дії картки визначено до 1 вересня 2011 року (а.с. 4-6, 98).

Згідно із п. 3.1.3 Умов і правил надання банківських послуг після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Такі ж умови зазначені й у п. 3.1.3 Умов і правил надання банківських послуг (а.с. 83).

Згідно із ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Поза увагою апеляційного суду залишилися положення пунктів 3.1.1, 5.4 Умов і правил надання банківських послуг, відповідно до яких строк дії картки вказаний на лицевій стороні карти (місяць і рік), і вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці (а.с. 9-12, 83).

Згідно із правовим висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 19 березня 2014 року (справа № 6-14цс14), відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Задовольняючи позов і стягуючи заборгованість, апеляційний суд не завернув увагу на те, що банк надав два примірники Умов і правил надання банківських послуг, у яких різна редакція, зокрема п. 9.12, і не з'ясував, які саме Умови і правила надання банківських послуг - на а.с. 11 чи на а.с. 80 є складовою частиною кредитного договору та які з них підписувала відповідач.

У заяві позичальника ОСОБА_3 зазначено про порядок погашення заборгованості щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості.

Відповідно до п. 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення за кредитом за платіжними картками без установленого мінімального обов'язкового платежу здійснюється у такому порядку: строк погашення процентів за кредитом - щомісячно за попередній місяць; строк погашення кредиту - в повному обсязі, не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Апеляційний суд не звернув увагу, що повернення процентів за користування кредитом визначено періодичними щомісячними платежами, отже, позовна давність повинна обчислюватись із моменту настання строку погашення чергового платежу.

У порушення ст. ст. 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не перевірив, чи сплила позовна давність щодо місячних платежів відповідно до ст. 256 ЦК України, ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України, ч. 4 ст. 267 ЦК України.

З огляду на допущені апеляційним судом порушення норм матеріального права та процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин справи, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 14 серпня 2014 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник