Провадження № 22-ц/779/492/2015
Головуючий у 1 інстанції Бабій О. М.
Суддя-доповідач Девляшевський В.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Малєєва А.Ю., Меленко О.Є.,

секретаря Яковин М.Я.,

з участю: представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

представника Івано-Франківської обласної

державної адміністрації - Кривенчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Міністерства інфраструктури України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Івано-Франківська обласна державна адміністрація, про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з роботи, за апеляційною скаргою представника Міністерства інфраструктури України на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У жовтні 2014 року ОСОБА_2 пред'явив до Міністерства інфраструктури України вищезазначений позов. Позовні вимоги мотивував тим, що 22.08.2014 року його було незаконно звільнено з посади голови правління ПрАТ «Івано-Франківськ локомотиворемонтний завод» на підставі ч.3 ст. 99 ЦК України та п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із припиненням повноважень виконавчого органу з достроковим розірванням контракту. Посилаючись на те, що правових підстав для його звільнення у відповідача не було, просив позов задовольнити.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Постановлено визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства інфраструктури України «Про керівника ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» №158-О від 22.08.2014 року, а також стягнути з Міністерства інфраструктури України 243,60 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням, представник Міністерства інфраструктури України подав апеляційну скаргу, у якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також на неповне дослідження судом доказів по справі. На думку апелянта, судом не було враховано того, що пунктом 25 Типового контракту з керівником підприємства, що є у державній власності, встановлено загальні підстави для припинення контракту до закінчення строку його дії, серед яких зокрема вказано, що контракт припиняється з інших підстав, передбачених законодавством та власне контрактом. Апелянт вказує на те, що позивач був звільнений на підставі ч.3 ст. 99 ЦК України, згідно з якою повноваження члена виконавчого органу можуть бути в будь-який час припинені або він може бути тимчасово відсторонений від виконання своїх обов'язків і саме на підставі цієї статті його було звільнено по п.5 ч.1 ст. 41 КЗпП України. Крім того, зазначає представник відповідача, звільнення позивача не потребувало згоди Івано-Франківської ОДА, оскільки ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» не відноситься до переліку підприємств, що належать до сфери управління Міністерства інфраструктури України, і відповідно до яких застосовуються вимоги ст. 36 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації» щодо погодження звільнення керівників відповідних підприємств, установ та організацій. Посилаючись на вищенаведене, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у позові ОСОБА_2

В судове засідання представник Міністерства інфраструктури України не з'явився з невідомих причин, хоч судове повідомлення було вручено завчасно у встановленому порядку. Отже, є правові підстави для розгляду справи у його відсутності.

Представник ОСОБА_2 та представник Івано-Франківської ОДА доводи апеляційної скарги заперечили, зазначивши, що позивача було безпідставно і з порушенням встановленого порядку звільнено з посади голови правління ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» до завершення строку укладеного з ним контракту.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача і третьої особи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що наказом №219-О від 23.07.2013 року ОСОБА_2 призначено головою правління ПрАТ «Івано-Франківський локомотиворемонтний завод» на умовах контракту на термін з 24 липня 2013 року до 23 липня 2014 року. Призначення на зазначену посаду відбулось за погодженням з Івано-Франківською ОДА, що підтверджено відповідним листом від 14.05.2013 року та копією наказу від 23.07.2013 року (а.с.8; 80). Наказом №120-О від 18.07.2014 року термін дії контракту з ОСОБА_2 було продовжено до 23 липня 2016 року.

Наказом №158-О від 22.08.2014 року трудовий контракт з ОСОБА_2 було розірвано достроково, і його було звільнено з посади голови правління названого акціонерного товариства за п.5 частини першої статті 41 КЗпП України. Встановлено, що по-перше, зазначений наказ про звільнення ОСОБА_2 в порушення ст.36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» і постанови Кабінету Міністрів України від 09 жовтня 2013 року №818 року було видано без погодження з Івано-Франківською ОДА. Посилання апелянта на те, що таке погодження не було обов'язковим, не ґрунтується на нормах чинного законодавства України, а тому не може бути прийняте до уваги. По-друге, дострокове розірвання трудового контракту з ОСОБА_2 здійснено без належних правових підстав.

Таким чином, задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов до правильного висновку про незаконність наказу №158-О від 22.08.2014 року. Колегія суддів також зауважує, що після ухвалення рішення суду першої інстанції в даній справі Міністерством інфраструктури України видано наказ №25-О від 24.02.2015 року, яким оскаржений позивачем наказ №158-О від 22.08.2014 року було скасовано. Належним чином затверджена копія названого наказу долучена до матеріалів справи. Отже, відповідачем фактично визнано обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_2

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, їм дано вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Доводи апелянта висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування ухваленого в даній справі рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218; 307; 308; 313; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Міністерства інфраструктури України відхилити, а рішення Івано-Франківського міського суду від 20 січня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: А.Ю. Малєєв

О.Є. Меленко