Справа № 712/8567/2012
У Х В А Л А

Іменем України

08 грудня 2015 року м. Ужгород

Апеляційний суд Закарпатської області в складі:

Головуючого судді Фазикош Г. В.

суддів Власова С. О., Бисаги Т. Ю.

з участю секретаря Рогач О. Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 2 квітня 2013 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, відділу Держкомзему в м. Ужгороді про визнання недійсним та скасування державного акту на право власності на землю , -

В С Т А Н О В И В :

В травні 2012 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 предявили позов до ОСОБА_1 про визнання недійсним державного акту на право власності на землю пл. 0,08 га, що знаходиться по вул. Можайського в м. Ужгороді, припинення права власності на цю земельну ділянку та зобовязання анулювати запис про реєстрацію цього державного акту.

Свої вимоги позивачі мотивували тим, що земельна ділянка пл. 0, 08 га. була передана відповідачу ОСОБА_1 незаконно, оскільки вона охоплює ділянку при будинкової території будинку № 30 по вул. Можайського в м. Ужгороді, де знаходиться споруда для збирання і вивезення відходів.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції позивачі відмовилися від однієї з своїх вимог, а саме про анулювання запису в Книзі реєстрації державних актів (а.с.47-48). До участі в справі в якості співвідповідача було залучено відділ Держкомзему в м. Ужгороді (а.с.72).

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 2 квітня 2013 року позов задоволено частково. Визнано недійсним та скасовано державний акт серії ЯЕ № 440312, виданий 8 вересня 2009 року ОСОБА_1, про право власності на землю площею 0, 08 га по вул. Можайського в м. Ужгороді. В решті вимог відмовлено (а.с.77-79).

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, просить скасувати це судове рішення, посилаючись на те, що воно є незаконним та необґрунтованим, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що спірна земельна ділянка належить відповідачу ОСОБА_1, є самостійним обєктом та не повязана з іншими обєктами права власності, права позивачів не порушено.

У суді першої інстанції у справу вступив прокурор в інтересах ОСОБА_4, який є пенсіонером, інвалідом 3 групи. 23 вересня 2013 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ФМ № 160333 від 23 вересня 2013 року (а.с.232).

Ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 3 грудня 2015 року до участі в справі залучено правонаступника позивача ОСОБА_4 ОСОБА_5, мешканку м. Ужгорода, вул. Можайського, 30/13. Остання подала суду письмову заяву, у якій позов підтримала, просила рішення місцевого суду залишити без змін, а апеляційну скаргу відхилити.

Позивачка ОСОБА_3 та її представник скаргу не визнали та просили відхилити. Представник відповідача скаргу підтримав та просив задовольнити.

Заслухавши пояснення присутніх учасників процесу, дослідивши зібрані у справі матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (стаття 125 ЗК України).

Земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками (ч. 1 ст. 42 ЗК України).

Судом встановлено, що 19 червня 2009 року ОСОБА_6 міською радою було прийнято рішення № 1144 про затвердження проекту землеустрою і передачу у власність відповідачу ОСОБА_1 О, земельної ділянки площею 0, 08 га для будівництва і обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд по вул. Можайського в м. Ужгороді.

8 вересня 2009 року на підставі цього рішення ОСОБА_1 було видано державний акт на право власності на землю.

В подальшому прокуратурою міста Ужгорода було проведено перевірку законності порядку відведення та передачі у власність спірної земельної ділянки та встановлено, що ОСОБА_6 міська рада насправді погодила відповідачу ОСОБА_1 земельну ділянку для будівництва та обслуговування будинку в іншому місці, ніж передбачено в рішенні № 1144 від 19 червня 2009 року.

Прокуратурою м. Ужгорода було внесено протест на рішення ОСОБА_6 міської ради від 19 червня 2009 року № 1144, цей протест було задоволено, а саме рішення в частині передачі ОСОБА_1 спірної земельної ділянки було скасовано іншим рішенням ОСОБА_6 міської ради від 6 квітня 2012 року № 478.

Постановою Ужгородського міськрайонного суду від 5 вересня 2013 року, яка набрала законної сили, рішення ОСОБА_6 міської ради від 6 квітня 2012 року № 478 про задоволення протесту прокурора м. Ужгорода визнано незаконним та скасовано (справа № 712/12401/12, а.с.208-210). При цьому, суд виходив з того, що орган місцевого самоврядування не може скасувати своє попереднє рішення, вносити до нього зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини повязані з реалізацією певних субєктних прав та охоронюваних законом інтересів, і субєкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Ненормативні правові акти місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вони вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, а тому не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Судом також встановлено, що постановою Ужгородського міськрайонного суду від 14 лютого 2014 року рішення ОСОБА_6 міської ради від 19 червня 2009 року № 1144 про передачу спірної земельної ділянки відповідачу ОСОБА_1 визнано недійсним та скасовано в судовому порядку (справа № 2-а-2534/11, а.с.203-205)).

Вказані рішення набрали законної сили, а обставини, які ними встановлені, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч. 3 ст. 61 ЦПК України).

Зокрема, судовим рішенням від 14 лютого 2014 року встановлено, що зазначена земельна ділянка була передана відповідачу ОСОБА_1 з порушенням норм закону щодо місця її розташування. Крім того, ця земельна ділянка перебувала в користуванні мешканців будинку № 30 по вул. Можайського в м. Ужгороді, була прибудинковою територією та при її виділенні відповідачу ОСОБА_6 міська рада порушила встановлений порядок передачі земель громадянам із земель комунальної власності.

Позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, а позивач ОСОБА_5 власником квартири № 13 в цьому ж будинку. При виділенні спірної земельної ділянки відповідачу було порушено право позивачів як користувачів прибудинкової території вказаного багатоквартирного житлового будинку.

Державний акт про право власності на землю є документом, що посвідчує право власності, та видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування про надання земельної ділянки.

Враховуючи наведене, а також те, що рішення про передачу земельної ділянки відповідачу було визнано незаконним та скасовано, колегія вважає, що суд першої інстанції правомірно визнав недійсним та скасував державний акт про право власності спірну земельну ділянку.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, підстав для його зміни чи скасування немає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, від імені якого діє його представник ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 2 квітня 2013 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: