АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1801/2015 1-ї інстанції: Оксененко В.А. Категорія: договірні Доповідач: Трішкова І.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого -Трішкової І.Ю.,

суддів: Коростійової В.І., Гуцал Л.В.,

при секретарі - Гребенщиковій Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 січня 2015 року по справі за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення з заборгованості по кредитному договору, посилаючись на те, що 11.06.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №001-20080- 110613 (оформлений у вигляді «заяви»), відповідно до якого відповідачу встановлена кредитна лінія в сумі 15 000 гр., зі сплатою відсотків. Позичальник, отримавши гроші в сумі 15 000 гр., свої обов'язки по кредитному Договору не виконує, не повертає ані тіло кредиту, ані відсотки за користування ним, внаслідок чого, утворилась заборгованість, яка станом на 15.08.2014 р. становить 21 796 грн. 85 коп., з яких: 13884 гр. 60 коп. тіло кредиту, 5301 гр. 75 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2610 гр. 50 коп. прострочене тіло кредиту. Позивач просив стягнути заборгованість за кредитним договором та відшкодувати судові витрати.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на те, що при укладанні кредитного договору Банком були порушені норми чинного законодавства: письмово кредитний договір не укладався - заява № №001-20080-110613 від 11.06.2013 р. не є кредитним договором, оскільки, не містіть в собі обов'язкових істотних умов договору; Банком цей договір не підписувався. Таким чином, відповідачка набула гроші без достатніх підстав. Крім того, відповідачка письмово звернулась до Банку з заявою про розірвання договору, тому, позивач не мав права нараховувати проценти; розрахунок заборгованості виконаний невірно.

Рішенням Московського районного суду м.Харкова від 15 січня 2015 року позов задоволений. З ОСОБА_3 на користь ПАТ "Дельта Банк" стягнута заборгованість у загальній сумі 21796,85 грн. та судові витрати в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду було прийняте з порушенням норм матеріального і процесуального права; висновки суду не відповідають обставинам справи.

Судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.303 ЦПК України суд апеляційної інстанції розглядає справу в межах доводів апеляційної скарги.

Судом повно та всебічно досліджені надані докази, дана їм належна оцінка, правильно встановлено природу спірних правовідносин та закон, їх регулюючий, та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст.11,60,,212,214,215 ЦПК України.

В судовому засіданні встановлено, що 11.06.2013 р. між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №001-20080- 110613 (оформлений у вигляді «заяви»), відповідно до якого відповідачу встановлена кредитна лінія в сумі 15 000 гр., зі сплатою відсотків.

Заява ОСОБА_3 та додані до неї Тарифи на обслуговування платіжних карток містять в собі всі істотні умови договору; підписана працівником Банку, що діяв на підставі доручення; позивачка, ознайомившись з ними, надала свою згоду на всі умови та саме на цих умовах отримала в банку гроші, деякій час виконувала умови укладеної угоди та здійснювала платежі.

Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З наданої суду першої інстанції заяви на видачу готівки № 23289327 від 11.06.2013 року вбачається, що ОСОБА_3 отримала готівку у сумі 14385 грн. з карткового рахунку.

До заяви про укладання кредитного договору додані тарифи на обслуговування платіжних карток, з якими ОСОБА_3 була ознайомлена, про що свідчить її підпис.

Пунктом 1.6.2. зазначених тарифів встановлено процент за користування відновлювальною кредитною лінією для здійснення операцій з видачі готівки з карткового рахунку у банкоматах та касах банків у розмірі 42%. Дані про те, що за таких умов застосовується пільговий термін, відсутні.

ОСОБА_3 знала про розмір нарахованих процентів, оскільки з липня по жовтень 2013 року сплачувала проценти саме у розмірі, зазначеному банком.

За таких обставин, банк навів обгрунтований розрахунок щодо погашення отриманих у кредит коштів та процентів за користування грошима.

Рахунок, що наданий банком, нічим не спростований.

Посилання відповідачки на те, що вона направила заяву про розірвання договору, а тому банк не мав права нараховувати проценти, не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Припиняються зобов'язання виконанням, проведеним належним чином.

Оскільки ОСОБА_3 не погасила заборгованість за кредитним договором, тому суд обгрунтовано стягнув на користь Банку зазначені у розрахунку суми заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду. Підстав для скасування чи зміни рішення не має.

Керуючись ст.ст.303,307,308,314,319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Московського районного суду м.Харкова від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий:

Судді: