Справа № 526/1423/15-ц
Провадження № 2/526/658/2015
О К Р Е М А У Х В А Л А
21 жовтня 2015 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі
головуючої судді Максименко Л.В.
при секретарі Павленко Т.І.
з участю прокурора Снісаренко Н.В.
представника служби у справах дітей Гадяцької РДА ОСОБА_1
відповідача ОСОБА_2
представника третьої особи ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Гадяч цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Гадяцької районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи орган опіки та піклування Гадяцької міської ради, районний центр соціальних служб для сімї, дітей та молоді про позбавлення батьківських прав,
у липні 2015 року орган опіки та піклування Гадяцької районної державної адміністрації в інтересах малолітнього ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, вказуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, не займається його вихованням та розвитком, не піклується про його життя та здоровя, не дбає про створення побутових умов проживання. В зв'язку з ухиленням матері від виконання обов'язків щодо утримання сина, орган опіки та піклування звернувся з позовом до суду.
Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився 18 червня 2013 року в м.Сімферополь, його батьками вказані: мати ОСОБА_2, батько - ОСОБА_6 Відомості про батька записані на підставі заяви матері відповідно до ст. 135 СК України.
Відповідно до висновку органу опіки і піклування Гадяцької райдержадміністрації від 9 липня 2015 року встановлено, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх обов'язків щодо утримання дитини, його виховання та розвитку, не піклується про фізичний і духовний розвиток сина, його підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, не створює умов для проживання, виховання і розвитку дитини, тому вирішено доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Згідно актів обстеження умов проживання сімї ОСОБА_2 встановлено, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, санітарний стан житлового приміщення незадовільний, продукти харчування та дитячий одяг в обмеженій кількості. Умови для проживання дитини не створені. ОСОБА_2 проживає в будинку разом з матірю ОСОБА_7 та її співмешканцем, які зловживають алкоголем.
Інших доказів щодо неналежного виконання своїх обовязків позивачем не надано, тому судом відмовлено в задоволенні позову, так як неналежні побутові умови не можуть бути правовою підставою для позбавлення батьківських прав.
В ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_2 народила дитину, будучи неповнолітньою. Батьки розлучені, звязку з батьком немає, мати зловживає спиртним, не працює, ніякої допомоги їй в утриманні не надає, власного житла ніколи не мали. Проживають у будинку, що їм не належить, зареєстровані у знайомої особи на їх прохання. Також судом встановлено, що умови проживання сімї є вкрай примітивними, стеля будинку знаходиться в аварійному стані, відсутнє водо- та газопостачання, сімя користується плитою, яка опалюється дровами, капітальний та поточний ремонт житла давно не проводився. ОСОБА_2 одержує допомогу від держави, але очевидно, що цих коштів недостатньо аби поліпшити якимось чином матеріальне становище. Крім того, її звернення до органів міської ради щодо поліпшення житлових умов, надання соціального житла залишились безрезультатними. На думку суду органи, які повинні займатись опікою та піклуванням дітей і сімей, які опинилися в складних життєвих умовах, в даному випадку зосереджували свої зусилля на підготовці документів про незадовільність побутових умов, замість того, щоб надати допомогу в розвязанні цих проблем.
Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Так, у Принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.
Згідно з Рекомендацією Rec (2006)19 "Про політику на підтримку позитивного виховання дітей батьками", прийнятою 13 грудня 2006 року, у програмах і заходах з підтримки виховання дітей батьками має враховуватися важливість забезпечення певних
стандартівматеріально-побутовихумов,достатніхдляреалізаціїзавдань позитивного виховання дітей. Урядам належить подбати про те, щоб діти та батьки мали доступ до належного обсягу різноманітних ресурсів (матеріальних, психологічних, соціальних і
культурних).Виходячи з інтересів дитини, необхідно також приділяти першорядну увагу забезпеченню таких прав батьків,як право на відповідну підтримку з боку державних органів у виконанні своїх батьківських обов'язків. Особливу увагу слід приділяти
сім'ям, які опинилися в складних соціально-економічних умовах і потребують більш конкретної підтримки. Необхідно також, щоб загальні програми доповнювалися адресними цільовими заходами.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 зверталася до Гадяцької міської ради щодо надання їй соціального житла чи матеріальної допомоги, однак її звернення залишилось поза увагою даного органу. Враховуючи, що в розпорядженні Гадяцької міської ради є соціальне житло, зокрема гуртожиток, суд вважає необхідним винести питання на розгляд виконкому та сесії міської ради, щодо надання такого житла ОСОБА_2, так як вона опинилася в складних життєвих умовах і є очевидним, що з часом сімя може стати безпритульною, що є недопустимим в умовах вибраного державою Україна Європейського напрямку розвитку.
Європейський суд з прав людини в своїх рішеннях постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідність дотримання фундаментальних прав окремої людини.
Стаття 30 ЗУ «Про місцеве самоврядування» відносить вирішення даного питання до компетенції органів місцевого самоврядування, зокрема постановку на квартирний облік до компетенції виконкому міської ради.
Оскільки ОСОБА_2 не може самостійно захистити своїх прав, так як її усні звернення залишаються без уваги, зважаючи на крайню необхідність поліпшення її житлових умов шляхом проведення ремонту або ж надання житла, дане питання потребує судового втручання та судового контролю, оскільки не може залишатися поза увагою суду.
Керуючись ст. 211 ЦПК України, суд, -
- Міському голові Гадяцької міської ради винести на розгляд виконкому та сесії Гадяцької міської ради питання щодо необхідності поліпшення житлових умов ОСОБА_2, 03.12.1996 р.н, яка фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_3 і надання їй відповідної допомоги та вирішити питання щодо надання соціального житла або ж іншим способом забезпечити належні умови проживання.
Повідомити суд про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали.
На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд.
Головуюча: Л. В. Максименко