АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

10 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого -

суддів:

при секретарі

Красвітної Т.П.

Ремеза В.А., Свистунової О.В.

Безверхому О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційним скаргам Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_6, ОСОБА_7 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк" до Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_8, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_6, про звернення стягнення на предмет застави, за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_8, Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк" про визнання недійсним договору застави, за позовом ОСОБА_7 до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", Публічного акціонерного товариства "Акцент-Банк", ОСОБА_8, ОСОБА_6 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИЛА:

26 жовтня 2012 року ПАТ "КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з даним позовом посилаючись на те, що 07.12.2009 року між ним та ОСОБА_8 був укладений кредитний договір №РМ-09-017, на підставі якого відповідачці було надано кредит у сумі 44272 грн. 97 коп., строком до 06.12.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору ПАТ "КБ "ПриватБанк" були укладені, зокрема, 07.12.2009 року договір застави автотранспорту №РМ-09-017, згідно якого заставодавець ОСОБА_8 передала в заставу банку автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1; 20.10.2010 року договір поруки №167, згідно якого поручитель ПАТ "Акцент-Банк" зобов"язався перед кредитором за виконання боржником умов вказаного кредитного договору у межах 10000,0 грн. ОСОБА_8 належним чином умови кредитного договору не виконала, тому, станом на 22.10.2012 року, наявна заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 104207,30 грн., яка складається із 39942,03 грн. - заборгованості за кредитом, 27061,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31289,39 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1000,0 грн. - штрафу (фіксована частина), 4914,63 грн. - штрафу (процентна складова). Банк просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №РМ-09-017від 07.12.2009 року в сумі 104207,30 грн. витребувати у ОСОБА_9 та передати в заклад (володіння) позивачу шляхом опису предмет застави, комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, та звернути стягнення на предмет застави - автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий - седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_8, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "Приватбанк" з укладанням від імені відповідачки договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ "Приватбанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з відповідачів солідарно на користь ПАТ КБ "Приватбанк" 10000,0 грн. та стягнути з відповідачки сплачений судовий збір.

07 жовтня 2013 року третя особа ОСОБА_6 звернувся до суду з самостійним позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_8, ПАТ "Акцент-Банк" про визнання недійсним договору застави, посилаючись на те, що ОСОБА_8 є його дружиною. Автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005 було придбано ними за спільні кошти під час шлюбу та є їхньої сумісною власністю. Йому, ОСОБА_6, не було відомо, що дружиною укладався кредитний договір та договір застави автомобіля; яким чином відповідачка розпорядилася кредитними коштами, йому не відомо. Ні усної, ні письмової згоди на укладання договору застави автомобіля він, ОСОБА_6, не надавав. Просив суд поновити пропущений строк позовної давності та визнати недійсним договір застави, укладений між ОСОБА_8 і ПАТ КБ "Приватбанк" для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № РМ-09-017 від 07.12.2009 року.

28 березня 2014 року третя особа ОСОБА_7 звернувся до суду з самостійним позовом до ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_8, ОСОБА_6, ПАТ "Акцент-Банк" про повернення майна з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що він є власником автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, реєстраційний номер НОМЕР_2. До 18.12.2012 року вказаний автомобіль належав його батькам ОСОБА_8 та ОСОБА_6. 18.12.2012 року, при видачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, працівниками ДАІ було перевірено відсутність застави на автомобіль. 27.03.2013 року за його, ОСОБА_7, відсутність до будинку його матері прибули представники ПАТ КБ "Приватбанк" та державний виконавець і вилучили автомобіль. Просив зобов'язати ПАТ КБ "Приватбанк" повернути і передати йому, ОСОБА_7, автомобіль Chevrolet, модель Niva 21230, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий, № кузова шасі НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_2; визнати дії ПАТ КБ "Приватбанк", ОСОБА_8 при укладанні договору застави незаконними, а договір застави, укладений між ОСОБА_8 та ПАТ КБ "Приватбанк" для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № РМ-09-017 від 07.12.2009 року, - недійсним.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року, у якому виправлено описки ухвалою того ж суду від 02.09.2014 року, в задоволенні первісного позову та позовів третіх осіб відмовлено у повному обсязі.

В апеляційних скаргах ПАТ "КБ "ПриватБанк", ОСОБА_6, ОСОБА_7 посилаються на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення їхніх позовних вимог.

Колегія суддів звертає увагу, що про час та місце слухання даної справи апеляційним судом учасники процесу повідомлені належним чином у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 надали заяви про розгляд справи без їхньої присутності у судовому засіданні.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення місцевого суду, виходячи з наступного.

Встановлено судом та стверджується зібраними у справі доказами, що 07.12.2009 року між ОСОБА_8 та ПАТ "КБ "ПриватБанк" був укладений кредитний договір №РМ-09-017, на підставі якого відповідачці було надано кредит у сумі 44272 грн. 97 коп., строком до 06.12.2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 32,0% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (т. 1 а.с. 10 - 13).

Пунктом А.5 кредитного договору №РМ-09-017 передбачено, що зобов"язання ОСОБА_8 забезпечуються договором застави належного ОСОБА_8 транспортного засобу та договором поруки ОСОБА_10.

На забезпечення виконання зобов'язань по вказаному кредитному договору ПАТ "КБ "ПриватБанк" були укладені наступні договори:

- 07.12.2009 року договір застави автотранспорту №РМ-09-017, згідно якого заставодавець ОСОБА_8 передала в заставу банку автомобіль Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1; згідно свідоцтва про реєстрацію даного транспортного засобу НОМЕР_4 від 06.10.2005 року власником є ОСОБА_8 (т. 1 а.с. 141). Згідно п. 15.8.2 договору застави рухомого майна від 07.12.2009 року, у випадку порушення заставодавцем зобов'язань за цим договором заставодержатель має право вимагати від заставодавця дострокового виконання всіх зобов'язань за кредитним договором, а в разі невиконання - звернення стягнення на предмет застави;

- 07.12.2009 року договір поруки, згідно якого поручитель ОСОБА_10 зобов'язався перед кредитором відповідати солідарно зі ОСОБА_8 за виконання умов кредитного договору у повному обсязі;

- 20.10.2010 року договір поруки №167, згідно якого поручитель ПАТ "Акцент-Банк" зобов"язався перед кредитором за виконання боржником умов вказаного кредитного договору у межах 10000,0 грн. (т. 1 а.с.7, 8, 15 - 16).

Відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 15.12.2014 року, стосовно боржника ОСОБА_8 наявний запис про обтяження, яке зареєстровано 11.12.2009 року - застава рухомого майна на підставі договору застави, укладеного ПАТ "КБ "ПриватБанк" 07.12.2009 року; об"єкт обтяження - транспортний засіб Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 2 а.с. 115 - 116).

Суду надано копії заяв від 18.12.2012 року на ім"я начальника ВРЕВ №3 ГУМВС Харків:

- від ОСОБА_8 про зняття з обліку для реалізації, яка містить відмітку про зняття з обліку транспортного засобу Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3, реєстраційний номер НОМЕР_1 (т. 1 а.с. 137);

- від ОСОБА_7 про реєстрацію транспортного засобу, придбаного на аукціоні/товарній біржі, - автомобілю Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3 (т. 1 а.с. 139).

На аркуші справи 140 у т. 1 міститься копія довідки-рахунку від 18.12.2012 року, згідно якого ОСОБА_7 купив автомобіль Chevrolet, модель Niva, № кузова НОМЕР_3.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 18.12.2012 року, власником автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3 є ОСОБА_7; вказаний транспортний засіб має реєстраційний номер НОМЕР_2 (т. 1 а.с. 48).

Відповідно до листа УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 12.04.2013 року, автомобіль Chevrolet Niva, колишній державний номерний знак НОМЕР_1 (належав ОСОБА_8) був знятий з обліку та 18.12.2012 року перереєстрований під ДНЗ НОМЕР_2 на нового власника - ОСОБА_7 (т. 2 а.с. 12).

Місцевим судом встановлено, що ОСОБА_8 належним чином умови кредитного договору не виконала. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 22.10.2012 року банком нарахована заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 104207,30 грн., яка складається із 39942,03 грн. - заборгованості за кредитом, 27061,25 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 31289,39 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, 1000,0 грн. - штрафу (фіксована частина), 4914,63 грн. - штрафу (процентна складова) (т. 1 а.с. 5 - 6).

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 25.06.2012 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 03.09.2012 року, солідарно із ОСОБА_8 та ОСОБА_10 на користь ПАТ "КБ "ПриватБанк" стягнуто заборгованість за кредитним договором №РМ-09-017 від 07.12.2009 року, станом на 03.10.2011 року, у розмірі 73827,93 грн.; дане судове рішення боржниками належним чином не виконане, що визнано сторонами та стверджується письмовими матеріалами справи.

Судом також встановлено, що ОСОБА_8 та ОСОБА_6 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23 лютого 1974 року до цього часу. Згідно копій паспортів ОСОБА_8 та ОСОБА_6 вказані особи зареєстровані за однією адресою у будинку АДРЕСА_1. Викладене стверджується копіями свідоцтва про шлюб, паспортів зазначених осіб та не заперечується сторонами (т. 1 а.с. 63 - 67).

Відповідно до ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Частинами 1, 2 ст. 215 діючого ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України, де закріплено, що зміст правочину не має суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного судочинства, а також моральним засадам суспільства, особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним, правочин, що вчиняється батьками не може суперечити правам та інтересам їх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей; недійсним також є правочин, якщо його недійсність встановлена законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог діючого законодавства.

Відповідно до ст.572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У ст. 578 ЦК України та ст. 5 Закону України від 2 жовтня 1992 року N 2654-XII "Про заставу" визначено, що майно, яке перебуває у спільній власності, може бути передано у заставу тільки за згодою всіх співвласників.

Згідно ст. 13 Закону України "Про заставу" (в редакції 1992 року, яка діяла на момент укладання ОСОБА_9 договору застави транспортного засобу) договір застави повинен бути укладений в простій письмовій формі.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про заставу" за рахунок заставного майна заставодержатель має право задовольнити вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано.

Відповідно до ч. 6 ст. 20 Закону України "Про заставу" звернення стягнення на заставне майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом.

Статтею 27 Закону України "Про заставу" передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 СК України при укладанні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходиться за межі дрібного побутового.

При вирішенні первісного позову ПАТ "КБ "ПриватБанк" до ПАТ "Акцент-Банк", ОСОБА_8 про звернення стягнення на заставлене майно, колегія приймає до уваги, що відповідно до змісту ст. 11 та 33 ЦПК України суд розглядає справи лише в межах заявлених вимог і не може самостійно, без клопотання позивача змінювати первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред"явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучати до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, встановивши факт відчуження заставодавцем ОСОБА_8 на користь свого сина ОСОБА_7 автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3, який на час відчуження перебував у заставі і запис про відповідне обтяження був зареєстрований у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна; враховуючи, що на час винесення оскаржуваного рішення власником автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3 був ОСОБА_7 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 від 18.12.2012 року у т. 1 а.с. 48), - колегія дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні первісної позовної вимоги про звернення стягнення на предмет застави, оскільки належним відповідачем, відповідно до ст. 27 Закону України "Про заставу", є власник ОСОБА_7, який до участі у справі у якості відповідача за первісним позовом притягнутий не був.

Колегія суддів наголошує, що на цей час ПАТ "КБ "ПриватБанк" вже звернулось за захистом своїх прав до суду з новим позовом, що стверджується ухвалою Дергачівського районного суду Харківської області від 31.10.2014 року про відкриття провадження за позовом ПАТ "КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_7, третя особа ОСОБА_8, про звернення стягнення на предмет застави - спірний автомобіль; копія ухвали долучена до матеріалів справи.

Не підлягає задоволенню позовна заява третьої особи ОСОБА_7 про зобов"язання ПАТ "КБ "ПриватБанк" повернути спірний автомобіль, оскільки суду не надано жодного доказу, що відповідає вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, щодо перебування автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3 у володінні ПАТ "КБ "ПриватБанк".

Так, апеляційним судом досліджено копію виконавчого провадження відділу ДВС Дергачівського РУЮ Харківської області, відкритого постановою держвиконавця від 21.02.2013 року в порядку виконання виконавчого листа про звернення стягнення на спірний автомобіль, який було видано на підставі заочного рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська ухваленого 21.11.2012 року у справі, що розглядається (зазначене заочне рішення скасоване ухвалою того ж суду від 12.08.2013 року) (т. 1 а.с. 31, 53; т. 2 а.с. 1 - 13). Згідно актів держвиконавця від 27.03.2013 року, за адресою ОСОБА_8 (АДРЕСА_1) виявлено автомобіль Chevrolet, модель Niva, ДНЗ НОМЕР_2, який перебуває у власності ОСОБА_7. Постановою держвиконавця від 14.06.2013 року вищевказаний виконавчий лист повернуто стягувачу без виконання через відсутність предмету застави - автомобіля Chevrolet, модель Niva, держномер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_8

Отже, під час вчинення виконавчих дій спірний автомобіль держвиконавцем не вилучався та ПАТ "КБ "ПриватБанк" не передавався.

Доказів встановлення правоохоронними органами фактів протиправного заволодіння будь-якими особами автомобілем Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3 - суду не надано. Відповідно до листа заступника начальника УДАІ ГУМВС України в Харківській області від 16.12.2014 року за №52/4897, в базі даних АІПС "ДАІ-2000" та "АРМОР" інформації про незаконне задоволення автомобілем Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий - седан, № кузова НОМЕР_3, держномер НОМЕР_1 (НОМЕР_2) в період з 01.01.2009 року по час надання відповіді - немає (т. 2 а.с. 118)..

Таким чином, твердження апелянта ОСОБА_7 про вивезення вказаного транспортного засобу представниками ПАТ "КБ "ПриватБанк" є недоведеними та надуманими.

Безпідставними і недоведеними є позовні вимоги третіх осіб ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору застави автотранспорту №РМ-09-017 від 07.12.2009 року.

Оскільки на момент укладання ОСОБА_9 кредитного договору та оспорюваного договору застави автомобіля ОСОБА_9 і ОСОБА_6 перебували у зареєстрованому шлюбі, проживали однією сім"єю та за однією адресою - місцевий суд дійшов правильного висновку щодо наявності презумпції укладення договорів в інтересах сім"ї та за згодою другого з подружжя.

Надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, колегія дійшла висновку про недоведеність і безпідставність тверджень ОСОБА_6 щодо відсутності його згоди та необізнаність про укладення його дружиною 07.12.2009 року кредитного договору №РМ-09-017 та договору застави автомобіля Chevrolet, модель Niva, рік випуску 2005, тип ТЗ легковий-седан, № кузова НОМЕР_3.

Пояснення ОСОБА_6 щодо необізнаності про укладення дружиною кредитного договору і договору застави автомобіля, визнання таких показів відповідачкою ОСОБА_8 - не можуть бути прийняті до уваги судом, оскільки вказані особи є зацікавленими у наслідках розгляду даної справи. Доказів наведеної позиції ОСОБА_6, що відповідають вимогам ст.ст. 58, 59 ЦПК України, суду не надано.

Крім того, у межах трирічного строку позовної давності дії щодо оспорювання укладеного дружиною договору застави автомобіля ОСОБА_6 вчинені не були.

Помилкове посилання місцевого суду на придбання ОСОБА_6 автомобіля за кредитні кошти не спростовує правильність викладених вище висновків суду та не свідчить про незаконність оскаржуваного рішення.

Виходячи з викладеного, враховуючи положення ст. 13 Закону України "Про заставу", яка, в редакції на час укладення оспорюваного договору, зазначала, що договір застави повинен бути укладений в простій письмовій формі; приймаючи до уваги, що стаття 578 ЦК України не передбачає письмової згоди співвласників на передачу майна в заставу; враховуючи презумпцію згоди чоловіка на укладення ОСОБА_8 оспорюваного договору, - колегія дійшла висновку про необхідність відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6

Відсутні правові підстави і для задоволення позовних вимог ОСОБА_7 про визнання договору застави автомобіля недійсним, а дій ПАТ КБ "Приватбанк" і ОСОБА_8 при укладанні договору застави незаконними, оскільки даний позивач не є стороною оспорюваного договору; доказів наявності у нього прав співвласника автомобіля, на час укладення оспорюваного договору, суду не надав; право власності на автомобіль набув у грудні 2012 року - після укладення оспорюваного договору застави та внесення запису про відповідне обтяження до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. ОСОБА_7 не надав суду доказів порушення його прав чи охоронюваних законом інтересів укладенням між ПАТ КБ "Приватанк" та ОСОБА_8 договору застави автотранспорту.

Висновок місцевого суду про необхідність відмови у задоволенні первісного позову про звернення стягнення на предмет застави та позовних вимог третіх осіб є правильним, тому колегія вважає, що оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 308 ЦПК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія наголошує, що рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року в частині відмови ПАТ "КБ "ПриватБанк" у задоволенні позовної вимоги про солідарне стягнення з ПАТ "Акцент-Банк" та ОСОБА_8 10000,0 грн. не оскаржене (апеляційна скарга відповідних доводів не містить), тому суд апеляційної інстанції розглядає дану справу у межах доводів апеляційної скарги, відповідно до ст. 303 ЦПК України.

Викладені в апеляційних скаргах доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками місцевого суду щодо їх оцінки та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, розглянувши справу у межах заявлених позовних вимог та змісту доводів апеляційних скарг, враховуючи положення ст. ст. 88, 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що оскаржуване рішення місцевого суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_6, ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді