У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Оболонь» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся із зазначеним позовом до публічного акціонерного товариства «Оболонь» (далі - ПАТ «Оболонь») обґрунтовуючи його тим, що наказом від 05 лютого 2003 року № 345-к його прийнято на роботу за строковим трудовим договором до бюро по моніторингу проекту ЄБРР на посаду перекладача закритого акціонерного товариства (далі - ЗАТ «Оболонь»); наказом від 01 червня 2015 року № 2650-к його переведено на посаду заступника начальника відділу залучення та обслуговування кредитів ПАТ «Оболонь»; наказом від 17 березня 2015 року № 936-к його звільнено за скороченням штату працівників на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Вказував, що дії відповідача щодо його звільнення є незаконними, оскільки він не отримував персональне попередження про звільнення, не було надано згоди первинної профспілкової організації на його звільнення та у порушення вимог ст. 42 КЗпП України не враховано його переважне прао залишення на роботі при вивільненні працівників у зв'язку зі змінами організації виробництва та праці. Посилаючись на зазначене, позивач просив скасувати наказ від 17 березня 2015 року № 936-к, поновити його на посаді заступника начальника відділу кредитування та інвестицій ПАТ «Оболонь» та стягнути з відповідача суму втраченого заробітку за час вимушеного прогулу з розрахунку середньоденної заробітної плати з часу незаконного звільнення по день ухвалення рішення, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 21 446 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Так, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2015_09_01/pravo1/T041618.html?pravo=1>), дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки у відповідача дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці, а саме - скорочення чисельності штату працівників. Відповідачем дотримані вимоги законодавства, що регулюють вивільнення працівника, зокрема, позивача попереджено за 2 місяці про наступне вивільнення, під час якого враховано положення щодо переважного права на залишення на роботі працівників, запропоновано йому вакантні посади, від яких ОСОБА_2 відмовився.

Таким чином, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки звільнення позивача проведено з дотриманням норм п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_213/ed_2015_07_16/pravo1/KD0001.html?pravo=1>.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та ухвали апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року, доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Оболонь» про визнання звільнення незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на займаній посаді, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 12 серпня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К. Парінова