Справа № 520/1678/15-ц
Провадження № 2/520/2289/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.08.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого-судді Луняченка В.О.

при секретарі Нефедової Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИВ:

10.02.2015 року позивач ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, в якому просить в рахунок виконання зобов'язання щодо оплати заборгованості за договором кредиту №№2007/670-2.06/72 від 10.05.2007 року з урахуванням договору про внесення змін №2 від 13 вересня 2012 року в сумі 711565 ( сімсот одинадцять тисяч пятсот шістдесят пять) гривень 85 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №1225 від 10.05.2007 року, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатної квартири №16, загальною площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, місто Одеса, вулиця Академіка Глушка, будинок 1, за Публічним Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк», встановивши ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом, а також стягнути з відповідача судовий збір у сумі 3654,00 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2, діючий на підставі довіреності, у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задовольнити, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 не виконує взяті на себе зобовязання за договором Кредиту № 2007/670-2.06/72, передбачені п. 3.3.7,3.3.8, 3.3.9, п.п.2.4,2.5, а саме відповідачем порушуються строки повернення кредиту, не вносяться платежі по кредиту та сплати процентів, у звязку з чим станом на 28.01.2015 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 711565,85 гривень, в добровільному порядку боржник не повертає кредитні кошти, що і стало причиною для звернення до суду з дійсним позовом.

Відповідач ОСОБА_1, в судове засідання не зявився, надавав заяви 27.04.2015 року про відкладення розгляду справи, у звязку із відїздом за кордон у період до 31.05.2015 року ( а/с 34), і 31.07.2015 року у звязку із зайнятістю його представника в іншої справи. Жодного доказу поважності причин не явки у судові засідання не надавались. Таким чином двічі поспіль відповідач не зявлявся у судові засіданні, будучи завчасно і належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи.

Відповідно до вимог ст. 169 ч.4 ЦПК України, суд у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів. Наявність поважності причин повторної неявки у судові засідання не є підставою для відкладення розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим задоволенню, з наступних підстав:

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України у редакції 2003 року.

Суд приймає до уваги той факт, що АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» 16.04.2010 року перейменовано на ПАТ «Укрсоцбанк».

Згідно з кредитним договором №2007/670-2.06/72 від 10.05.2007 року АКБ соціального розвитку „Укрсоцбанк, надав відповідачу ОСОБА_1 кредит - грошові кошти у розмірі 85000,00 доларів ( з врахуванням договору про внесення змін №2 від 13.09.2012 року до Договору кредиту №2007/670-2.06/72 від 10.05.2007 (а.с.13) відповідно до якого було змінено валюту кредиту з долара США на гривню), зі сплатою 12,75 % річних за користування кредитом, з графіком повернення кредиту , передбаченим п.1.1.1 Кредитного договору (а.с.6-8).

Відповідно до положень вказаного кредитного договору відповідач зобов'язався повертати суму кредиту та сплачувати проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені договором та графіком погашення, що є невід'ємною частиною кредитного договору.

У якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором № 2007/670-2.06/72 від 10.05.2007 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки від 10.05.2007 року запис в реєстрі № 1225, відповідно до якого в іпотеку позивачу надано нерухоме майно, а саме двокімнатну квартиру, загальною площею 56,2 кв.м, що знаходиться за адресою: Україна, АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договору купівлі- продажу квартири, посвідченого 22.07.2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3,за реєстровим номером 3479, зареєстрований 22.07.2005 року в Державному реєстрі правочинів за № 1260561 від 22.07.2005р. Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 25.07.2005 року за реєстраційним номером 11367698, номер запису 657 в книзі 536пр-155 згідно з Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 7860769, виданого Комунальним підприємством « Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації обєктів нерухомості» 25.07.2005 року, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №14236246 від 13.04.2007 року, виданого Комунальним підприємством « Одеське міське бюро технічної інвентаризації і реєстрації обєктів нерухомості».

Відповідно до договору іпотеки від 10.05.2007 року з врахуванням договору від 13.09.2012 року про внесення змін до іпотечного договору від 10.05.2007 року, посвідченого ОСОБА_4, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу за реєстровим номером 1225 року іпотекодавець ОСОБА_1 несе відповідальність перед іпотекодержателем в розмірі заставленого майна.

Свої зобовязання , визначені п.3.1.1. Договору кредиту позивачем виконані в повному обсязі, а саме відкрито позичковий рахунок в Одеській обласній філії ООФ АКБ «Укрсоцбанк» та надано суму кредиту готівкою, а відповідач в свою чергу не виконує покладені на нього зобовязання кредитним договором, щодо сплати процентів за використання кредиту, в порядку передбаченому п.п. 2.4, 2.5 договору, а також своєчасно і в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливим штрафними санкціями, в порядку, визначеному договором.

Неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань за Договором кредиту № 2007/670-2.06/72 від 10.05.2007року призвело до виникнення заборгованості яка станом на 28.01.15 року згідно з розрахунком заборгованості становить 711565,85 гривень, з якої: сума заборгованості за кредитом 509895,56 гривень, сума заборгованості за відсотками 110071,84 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 30019,84 гривень, розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків у розмірі 15761,42 гривень, розмір інфляційних витрат за кредитом -29448,91 гривень, розмір інфляційних витрат за відсотками становить 16368,28 гривень.

З п.4.1 Договору іпотеки слідує, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем основного зобовязання, іпотекодавець має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення на предмет іпотеки, а також п.4.6. Договору іпотеки передбачено право іпотеко держателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотеко держателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобовязань в порядку встановленому ст.. 37 Закону України «Про іпотеку».

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем основного зобов'язання Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом .

Згідно ч.2 ст.590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не було виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернення стягнення, проводиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом.

З урахуванням зазначених положень законодавства позовні вимоги позивача щодо звернення стягнення на заставне майно, є правомірними та підлягають задоволенню.

Згідно з п. 3.3.6. кредитного договору позичальник зобов'язався використовувати кредит на зазначені в договорі цілі і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором терміни.

Однак, відповідачем встановлені договором терміни повернення наданого йому кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит не дотримуються. Факт неналежного виконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитам договором підтверджується наданим розрахунком заборгованості, зокрема неналежним виконанням в даному випадку є порушення строків погашення кредитної заборгованості відсотків за користування кредитними коштами.

Згідно з положеннями п. п. 3.3.9 кредитного договору, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за даним договором, банк має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 3.3 кредитного договору.

Згідно з положеннями ст. ст. 530, 612, 625 ЦК України, якщо встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у термін, встановлений договором або законом.

У відповідності зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.

У порушення вищевказаних умов кредитного договору, а також ст. ст. 509 і 1054 ЦК України, відповідач прийнятих на себе кредитних зобов'язань, у частині своєчасного погашення заборгованості за кредитом і нарахованим по ньому відсоткам не виконує.

Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК України).

Згідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом; розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

У відповідності до ст. 611 ЦК України у випадку невиконання зобовязання боржником настають правові наслідки у виді відшкодування збитків.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України боржник зобовязаний повернути позивачеві гроші в строк та в порядку, встановленими договором.

Згідно ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання Відповідачем основного зобов'язання Позивач вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет Іпотеки.

Стаття 38 Закону України «Про іпотеку» наголошує на те, що звернення стягнення на предмет іпотеки може бути здійснено на підставі рішення суду шляхом надання права продажу іпотеко держателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі за договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета Іпотеки, зокрема, шляхом застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, яка передбачає продаж предмета іпотеки шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем.

Відповідно до ст.39 ЗУ «Про іпотеку», одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, одна вимоги щодо виселення банком заявлені не були.

Так, відповідно до ст. 317 ЦК України, змістом права власності є право володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ст.346 ЦК України, право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника.

Таким чином, існують всі підстави для задоволення вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності на нього. Судом також приймається до уваги той факт, що відповідно до договору про внесення змін №2 від 13.09.2012 року до Договору кредиту №2007/670-2.06/72 від 10.05.2007, кредит є гривневим, тому до іпотечного майна по вказаному кредиту не розповсюджуються мораторій на заборону на стягнення іпотечного майна.

Статтею 88 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у звязку з чим з відповідача належить стягнути на користь позивача понесені судові витрати, у вигляді судового збору ( а/с 1) у сумі 3654,00 гривень.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Задовольнити позовні вимоги Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №2007/670-2.06/72 від 10.05.2007 року з урахуванням вимог договору про внесення змін №2 від 13 вересня 2012 року.

В рахунок виконання зобов'язання щодо оплати заборгованості за договором кредиту №№2007/670-2.06/72 від 10.05.2007 року з урахуванням договору про внесення змін №2 від 13 вересня 2012 року в сумі 711565 ( сімсот одинадцять тисяч пятсот шістдесят пять) гривень 85 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки №1225 від 10.05.2007 року, шляхом визнання права власності на предмет іпотеки, а саме: двохкімнатної квартири №16, загальною площею 56,2 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, місто Одеса, вулиця Академіка Глушка, будинок 1, за Публічним Акціонерним Товариством «Укрсоцбанк», встановивши ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності/незалежним експертом.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства « Укрсоцбанк» з ОСОБА_1 судові витрати, у вигляді судового збору, у сумі 3654 ( три тисячі шістсот пятдесят чотири ) гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси протягом десяти днів з дня його проголошення, а учасниками процесу, які не були присутніми у судовому засіданні з дня отримання копії рішення.

Суддя Луняченко В. О.