Справа № 761/3631/15-ц
Провадження № 2/366/439/15
Рішення

Іменем України

21 вересня 2015 року Іванківський районний суд Київської області у складі: головуючого судді Ткаченка Ю.В., при секретарі судового засідання Євтушенко В.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків справу за позовом ОСОБА_1 до ПП «Престиж» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И В:

09 лютого 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовною заявою до відповідача, в якій просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 9352 грн., поновити його на роботі на посаду, яку він займав до звільнення, зобов'язати відповідача виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 13.03.2015 року у справі було відкрито провадження, а ухвалою суду від 16.06.2015 року дану справу за клопотанням позивача було направлено за підсудністю до Іванківського районного суду Київської області.

У судовому засіданні 21.09.2015 року позивач подав заяву про збільшення позовних вимог в частині розміру заробітної плати, яку він просить стягнути на його користь з відповідача, збільшивши суму з 9352 грн. до 22523,28 грн.; крім того вказав суму заробітку - 20000 грн., яку він просить стягнути з відповідача за вимушений прогул.

Заява в частині зміни предмету позову не була прийнята судом до розгляду, оскільки суд розпочав розгляд справи по суті, і на даній стадії позивач позбавлений можливості змінювати предмет позову.

Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працював охоронцем у ПП «Престиж К». В його обов'язки входило забезпечення охорони та порядку у ресторані «Чачапурі» (м. Київ, бул. Шевченка, 36-А) шляхом подобового чергування відповідно до графіку. У грудні 2014 року він взяв відпустку і мав приступити до роботи 28 грудня 2014 року. У зазначений день він приїхав на чергування, однак виявив, що замість нього на чергування заступив інший працівник, який йому повідомив, що він (позивач) має написати заяву на звільнення, про підстави нічого не сказав. У графіку чергування на січень 2015 року позивач взагалі не побачив свого прізвища. Оскільки наближався новорічно-різдвяний період, вирішив з'ясувати всі питання після свят. В подальшому отримав лист від ПП «Престиж К», в якому останнє вимагало з'явитися в офіс та надати пояснення щодо причин відсутності на робочому місці. Зазначає, що ПП «Престиж К» протягом двох років не доплачує йому заробітну плату, розмір недоплати становить 11261 грн. Про це він направив письмові вимоги керівництву. Через такі його претензії, вважає, його і звільнили з роботи.

Позивач вважає, що відповідачем грубо порушені його права як працівника щодо неналежної оплати праці та звільнено з роботи безпідставно.

У судовому засіданні позивач збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позові. В якості доказів правомірності своїх вимог надав графіки роботи служби безпеки за грудень 2014 та січень 2015, копію наказу про надання відпустки, виписку по рахунку № 3322 за період 01.01.2013 по 31.10.2014, копію окремих аркушів трудової книжки. Крім того позивач у судовому засіданні пояснив, що відповідач систематично не виплачує оговорену з керівництвом ПП «Престиж К» заробітну плату. Частину заробітної плати, яка йому нараховувалася відповідачем та надходила на його картковий рахунок, була звідти знята невідомими особами.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав у повному обсязі, про що подав письмове заперечення. На підтвердження своїх заперечень надав письмові докази. Крім того зазначив, що звільнення позивача було проведено законно, жодної заборгованості підприємства перед позивачем не існує, навпаки, позивач винен ПП «Престиж К» кошти, які були нараховані авансом за період, протягом якого він не з'являвся на роботі. Щодо графіків роботи охоронців зазначив, що ПП «Престиж К» такі графіки не складає, цим займається адміністратор ресторану, в якому безпосередньо працюють охоронці.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до наказу № 25к від 10.10.2013 року ОСОБА_1 прийнятий до ПП «Престиж К» на посаду охоронника до структурного підрозділу «Чачапури Шевченко» по переведенню з ПП «Обелиск»; тривалість робочого дня (тижня) 40 годин; оклад (тарифна ставка) 1185 грн. (а.с.49).

Відповідно до наказу № ПР 000000023 від 28.11.2014 року ОСОБА_1 надано щорічну відпустку з 01.12.2014 по 24.12.2014 року (а.с. 10).

Відповідно до актів № 1, 2, 3 про відсутність працівника на робочому місці від 29, 30, 31 грудня 2014 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 29-31 грудня 2014 року по 8 годин щоденно (а.с. 44-46).

ПП «Престиж К» листом від 29.12.2014 року № 29/12, який адресований ОСОБА_1, вимагав від останнього з'явитися до офісу підприємства для надання пояснень щодо відсутності на робочому місці. Зазначений лист позивач отримав 31.12.2015 року (а.с. 42, 43).

Відповідно до наказу № 13к від 03.03.2015 року ОСОБА_1 було звільнено з посади охоронника за прогули без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с. 49).

ПП «Престиж К» листом від 03.03.2015 року № 03/03, який адресований ОСОБА_1, повідомило останнього, що йому необхідно з'явитись до головного офісу для отримання трудової книжки (а.с. 47).

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 43 Конституції України гарантується громадянам захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Вимога позивача про поновлення його на роботі не підлягає задоволенню, оскільки відповідач надав суду письмові докази, які підтверджують правомірність звільнення позивача з посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України, зокрема акти відсутності позивача на робочому місці, лист-вимогу щодо надання пояснень відсутності на робочому місці.

Позивач в свою чергу не надав будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність такої вимоги.

Суд звертає увагу на те, що позивач подав позов 09 лютого 2015 року, тоді як наказ про звільнення від 03.03.2015 року.

Графіки чергувань, надані позивачем, суд вважає неналежними доказами, оскільки вони не містять жодних реквізитів, які б надали змогу ідентифікувати їх з відповідачем.

У зв'язку з викладеним вище відсутні і підстави для задоволення вимоги позивача про стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 20000 грн.

Вимога позивача про стягнення на його користь з відповідача заборгованості по невиплаченій заробітній платі, зокрема, й у подвійному розмірі, взагалі позивачем належним чином не обґрунтована та не підтверджена жодними доказами. Суду не зрозуміло, яким чином позивач зробив розрахунок суми боргу, яка підстава застосування двократного коефіцієнту. Суми, зазначені у виписці по рахунку, яка надана позивачем на підтвердження своїх вимог, узгоджуються із сумами, що містяться у відомостях нарахування коштів, наданих представником відповідача. Твердження позивача, що з його рахунку невідомі особи систематично крали грошові кошти, не може бути предметом розгляду в межах даної справи.

Таким чином, суд вважає, що позивач не надав належних та допустимих доказів, які б підтверджували правомірність його вимог до відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 209, 218 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ПП «Престиж» про стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області шляхом подачі через Іванківський районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту проголошення рішення.

Суддя: