Справа №303/3820/15-ц
Номер стат. звіту - 23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області

в особі: головуючого судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

представник позивача Борисов І.В.

представник відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево цивільну справу за позовом ТзОВ «Лікувально-оздоровчий заклад «Косино» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Представник ТзОВ «Лікувально-оздоровчий заклад «Косино» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором.

Позов мотивує тим, що 29.09.2014 року між ТзОВ «Лікувально-оздоровчий заклад «Косино» та відповідачем був укладений договір на виготовлення проектно-кошторисної документації №29/09-1. Предметом Договору, згідно п. 1.1 передбачено, що «виконавець» зобов'язується за завданням замовника виконати роботи по виконанню проектно-кошторисних робіт проекту (архітектурно-будівельна частина): будівництво та реконструкція комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а «замовник» в свою чергу зобов'язується надані послуги оплатити. Щодо порядку оплат виконаних робіт Договору визначено п.3.1 вартість послуг визначається сторонами по факту їх виконання у розмірі 30 000 гривень. Згідно п.3.4 розрахунок за надані послуги проводиться «замовником» за результатами надання послуг, на протязі 3-х днів з моменту підписання акту приймання-передачі робіт. Сторонами Договору були погоджені всі його умови, щодо порядку виконання робіт, однак при цьому, за відповідною усною домовленістю, були змінені умови оплати. Так, у відповідності до досягнутої усної домовленості «замовником», на виконання умов Договору, в порядку передоплати було перераховано на користь «виконавця» грошові кошти в сумі 26 220 гривень, двома платежами: 29.09.2014 року - 1 500 гривень та 07.10.2014 року - 24 720 гривень. Грошові кошти були перераховані на картковий рахунок в ПАК КБ «Приватбанк» НОМЕР_1, який був вказаний відповідачем. У відповідності до п.6.2 Договору «виконавець» був зобов'язаний здійснити роботи, передбачені п.2.1 Договору на протязі 60 діб, з моменту підписання Договору. Але незважаючи на чітко визначені умови Договору, відповідачем після отримання грошових коштів і до теперішнього часу жодних обумовлених послуг надано не було. Тривалий термін часу, який пройшов з моменту укладення Договору та відсутність будь-яких дій з боку відповідача, які б обґрунтовували його поведінку з цього приводу, прямо вказують на факт умисного ухилення від виконання зобов'язання. 23.02.2015 року позивачем було надіслано на адресу відповідача письмову претензію, з вимогою повернути отримані за Договором грошові кошти в розмірі 26.220 гривень, відшкодувати визначений договором штраф, інфляційні витрати та 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання. Претензія була одержана відповідачем 27.02.2015 року, однак до теперішнього часу на адресу позивача жодної відповіді не надійшло.

Представник позивача Борисов І.В. в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові та пояснив суду, що договір між позивачем і відповідачем був укладений в електронному варіанті, всі домовленості щодо порядку виконання послуг здійснювалося в телефонному режимі та відправлялися на електронну адресу відповідача.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився про причину неявки суд не повідомив про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що між позивачем і відповідачем був укладений проект договору, після чого відповідачем були внесені зміни до нього і передані позивачу для виготовлення остаточного договору з врахування внесених змін. Однак, позивач так і не надав йому вже остаточний договір на виготовлення проектно-кошторисної документації. Таким чином, остаточний договір між позивачем і відповідачем не укладався, договір, який знаходиться у справі це попередній (проект) договір, він без дати укладення. Крім цього, підпис на договорі, не відповідача, а підроблений сканкопією підпис. Що стосується сплати коштів ОСОБА_4 то пояснив, що відповідач від позивача будь-яких коштів не отримував, згідно банківської квитанції то платником та отримувачем є ОСОБА_5, а призначення платежу є отримання коштів за платіжними картками, крім цього, рахунок, який зазначений в квитанції відповідачу не належить.

Суд заслухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що між ТзОВ «Лікувально-оздоровчий заклад «Косино» та ОСОБА_4 був укладений договір, без номера, на виготовлення проектно-кошторисної документації, що підтверджується копією договору.

Згідно п.1.1. Договору передбачено, що «виконавець» зобов'язується за завданням «замовника» виконати роботи по виконанню проектно-кошторисних робіт проекту (архітектурно-будівельна частина): будівництво та реконструкція комплексу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, в порядку та на умовах, визначених цим Договором, а «замовник» в свою чергу зобов'язується надані послуги оплатити.

Відповідно до п.3.1. Договору визначено, що вартість послуг визначається сторонами по факту їх виконання у розмірі 30 000 гривень.

Згідно п.3.4. Договору розрахунок за надані послуги проводиться «замовником» за результатами надання послуг, на протязі 3-х днів з моменту підписання акту приймання-передачі робіт.

У відповідності до п.6.2 Договору «виконавець» був зобов'язаний здійснити роботи, передбачені п.2.1 Договору на протязі 60 діб, з моменту підписання Договору (а.с. 6, 7).

Відповідно до квитанції ПриватБанк від 07.10.2014 року платником і отримувачем грошової суми в розмірі 24720 гривень зазначений ОСОБА_5, призначення платежу надходження готівки за платіжними картками (а.с. 8).

Дані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

У відповідності до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Крім цього, згідно ст.ст. 59, 60 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що представник позивача не довів суду ті обставини, на які він посилається, зокрема щодо укладення договору на виготовлення проектно-кошторисної документації, а саме не надав його оригінал, на якому були би всі необхідні реквізити (дата, підписи, печатки), який свідчив би про справжність його укладення, а також можливість за необхідності ідентифікувати підписи. У зв'язку з цим, копію даного договору суд вважає неналежним доказом і не бере його до розгляду. Також представник позивача наголошував на тому, що переговори від імені ОСОБА_4 вів ОСОБА_6, але будь-яких документів, які б підтверджували делегування повноважень останньому суду надано не було.

Крім цього, представником позивача, як доказ укладення договору, було надано квитанцію про сплату грошової суми в розмірі 24 720 гривень відповідачу за виконання робіт, однак із самої квитанції вбачається, що платником і отримувачем грошової суми є ОСОБА_5, а не ОСОБА_4 і призначення платежу - надходження готівки за платіжними картками. Дану квитанцію, як доказ, суд також не бере до розгляду, оскільки вона не стосується предмета доказування.

При вищенаведених обставинах, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60-66, 209, 212, 214-215, 217, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 610, 625, 629 ЦК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову представника позивача ТзОВ "Лікувально-оздоровчий заклад "Косино" - Пашковська О.М. про стягнення з фізичної особи ОСОБА_4 на користь ТзОВ "Лікувально-оздоровчий заклад "Косино" грошових коштів в розмірі 42 052,85 гривень, з розрахунку 26 220 гривень суму основного боргу, 3 000 гривень штрафу за невиконання договору, 12 347,96 гривень інфляційні витрати та 484,89 гривень 3% річних - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір