Справа №464/8211/15-ц
пр.№ 2-з/464/110/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про розірвання договору дарування,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, в якому просить розірвати договір дарування квартири АДРЕСА_1, укладений 28.02.2012 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу ОСОБА_3 за реєстровим номером 31.

При подачі позову до суду, позивач звернулась із заявою про забезпечення вказаного позову, в якій просить встановити заборону на здійснення будь-яких дій Сихівським відділом Державної виконавчої служби відносно примусового виконання рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23.10.2014 року у справі №464/8308/13-ц, пр.№2/464/1164/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Сихівський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення щодо ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_2, що належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 3 ст.152 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9 (із змінами і доповненнями) суди, вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, повинні виходити з того, що наведений у ч. 1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч. 4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні Сихівського відділу Державної виконавчої служби перебуває рішення Сихівського районного суду м.Львова від 23.10.2014 року у справі №464/8308/13-ц, пр.№2/464/1164/14 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Сихівський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України у Львівській області про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання особи такою, що втратила право на користування житлом та виселення.

Виходячи з вищенаведених норм, оскільки недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судового рішення, що набрало законної сили, заява про забезпечення позову є такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.151-153, 208, 210 ЦПК України,

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпесення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня отримання ухвали.

Суддя Д.Ю. Теслюк