Справа № 307/4598/14-ц
Провадження № 2/307/361/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Бобрушко В.І. при секретарі Баник А.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В позовній заяві представник зазначив, що згідно кредитного договору №б/н від 5 квітня 2006 року відповідачці ОСОБА_1 було надано кредит в розмірі 14600 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних, на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

В порушення умов кредитного договору №б/н від 5 квітня 2006 року відповідачка ОСОБА_1 ухиляється від взятих на себе зобов'язань, не погашає кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 31.10.2014 року її заборгованість перед банком становить 22262,31 гривень, з яких 11428,90 - сума заборгованості за кредитом, 8097,25 - сума заборгованості по відсотках за користування кредитом, 1199,86 гривень - сума заборгованості з комісії за користуванням кредитом, 500 гривень - штраф (фіксована ставка), 1036,30 гривень - штраф (процентна складова).

Просить суд стягнути з відповідачки на користь ПАТ КБ «Приватбанк» 22262,31 гривень заборгованості за кредитним договором №б/н від 5 квітня 2006 року.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 надіслав до суду письмові заперечення, в яких зазначив, що позовну заяву вважає безпідставною та такою, що не підлягає до задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ст. 256 та 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст.261 ЦК України перебіг строків давності починається з моменту, коли особа довідалася про порушення своїх прав. Відповідно до ч.2 ст.267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно до позовної заяви заборгованість виникла згідно договору від 5 квітня 2006 року з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Картка випускалася строком на 2 роки, термін її дії сплинув в грудні 2008 року. Нова картка відповідачці не випускалася і нею не отримувалася. Також, представник позивача посилається в позовній заяві на п.9.12 Умов та правил надання банківських послуг, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на такий же термін. Але нового пролонгованого договору відповідачка не отримував і не була повідомлена. І цей пункт суперечить вимогам ст. 259 ЦПК України де вказується, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. В додатку №2 до позовної заяви міститься так звана копія кредитного договору, хоча жодного кредитного договору не оформлялося і його не існує. В копії заяви на оформлення видачі пластикової картки в графі сума кредитного ліміту вказана сума 2700 гривень, а в графі термін дії вказано кінцевий строк дії так званого договору - 12/2008, тобто грудень 2008 року. А отже, строк позовної давності 3 роки сплинув у грудні 2011 року. Позовна заява, датована позивачем датою подання до Тячівського районного суду - 20.11.2014 року, тобто майже через 35 місяців з моменту закінчення строку позовної давності. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав посилаючись на викладені в позовній заяві обставини та додатково пояснив, що 21 жовтня 2013 року відповідачкою було здійснено оплату по кредиту в сумі 464 гривні. На продовження розгляду справи в судове засідання не з»явився, так як надіслав до суду заяву про розгляд справи в його відсутності, позовні вимоги підтримує, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, зазначені в поданих ним до суду письмових запереченнях. Зазначив, що відповідачка ОСОБА_1 отримала кредитну картку з лімітом на суму 2700 гривень. Заборгованість відповідачка мала до 2008 року, і в кінці 2008 року вона здійснила оплату по кредиту. Пролонгації по виготовленню нової картки не було. На продовження розгляду справи в судове засідання не з»явився, хоча був належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що 5 квітня 2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачкою ОСОБА_1 на підставі письмової заяви відповідачки було укладено кредитний договір №б/н, за яким їй було надано кредит в розмірі 2700 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який визначений датою - грудень 2008 року.

Відповідно до п.6.5 Умов та Правил надання кредиту, доданого до заяви відповідачки ОСОБА_1 на отримання кредиту, держатель карти взяв перед Банком на себе зобов'язання щодо погашення заборгованості по кредиту, процентів за його користування, сплачувати комісію, передбачену договором.

Згідно до ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно до п.1 ст.611 Цивільного кодексу України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором. Відповідно до умов кредитного договору у випадку порушення позичальником зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії, відсотків за користування кредитом.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором і згідно до ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від позичальника від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлюється договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 та ч. 2 ст. 1054 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В судовому засіданні встановлено, що в порушення умов кредитного договору №б/н від 5 квітня 2006 року відповідачка ОСОБА_1 не сплачує кредит та щомісячну сплату відсотків за фактичне використання кредитних коштів і станом на 31.10.2014 року її заборгованість перед банком становить 22262,31 гривень.

Згідно ст..256 ЦК України позовна давність - це строк, в межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлений загальний трирічний строк позовної давності.

Відповідно до ст. 258 ч.2 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ст.261 ч.1 та ч.5 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Статтею 264 ЦК передбачено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19 березня 2014 року (справа №6-14 цс14, що відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як ствердив в судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відповідачка ОСОБА_1 останній раз здійснювала платежі по кредиту в кінці 2008 року.

Доводи представника позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні, що відповідачка ОСОБА_1 останній раз здійснювала платіж по кредиту 21 жовтня 2013 року в сумі 464 гривні суд вважає безпідставними, оскільки дані обставини в судовому засіданні належними та допустимими доказами не стверджені, не зважаючи на оголошення перерви в судовому засіданні 4 лютого 2015 року та надання можливості представнику позивача підтвердити ці обставини належними доказами.

При цьому суд констатує, що зазначення вказаної оплати платежу по кредиту 21 жовтня 2013 року в доданому до позовної заяви розрахунку заборгованості відповідачки ОСОБА_1 не свідчить про здійснення такої сплати.

Інших належних і допустимих доказів в судовому засіданні сторонами не наведено.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Докази, згідно до ст.ст. 58, 59 цього Кодексу, повинні бути належними і допустимими.

Отже, оскільки строк повернення кредиту за кредитним договором №б/н від 05.04.2006 року закінчився в грудні 2008 року, то саме з цієї дати почав спливати строк позовної давності.

Як встановлено в судовому засіданні з даним позовом до Тячівського районного суду Закарпатської області згідно штемпелю вхідної кореспонденції суду ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося 17 грудня 2014 року, тобто з пропуском трирічного строку, встановленого ст.257 ЦК України.

Згідно ст..266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.4 та ч.5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

В судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_2 наполягав на застосуванні спливу позовної давності, а позивач не ставив питання про поновлення цього строку.

Таким чином, суд вважає, що в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до відповідачки ОСОБА_1 про стягнення з неї заборгованості в сумі 22262,31 гривень за кредитним договором №б/н від 05.04.2006 року слід відмовити у зв'язку із спливом строку позовної даності.

Судові витрати в частині сплати судового збору слід покласти на позивача ПАТ КБ «Приватбанк».

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 169, 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 266, 267, 278, 526, 530, 611, 1048-1050, 1054 ЦК України, суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити у зв'язку із спливом строку позовної даності.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Г о л о в у ю ч и й: В.І. Бобрушко