Провадження № 2/161/4047/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

20 жовтня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

при секретарі Стецюку Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 «Лізинг інформаційних технологій» звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Свій позов мотивує тим, що 26.06.2012 року ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» в особі ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 уклали договір № 120268747 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання. Згідно даного договору ФОП ОСОБА_3 діяв від імені та за дорученням ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» на підставі довіреності №10120601 від 06.12.2010 року. Згідно договору відповідач на умовах фінансового лізингу (оренди) отримав цифрову фотокамеру загальною вартістю 6 288 грн, зобовязувався сплачувати чергові платежі, після сплати яких набуває право власності на даний товар. Оскільки позичальник ОСОБА_1 свої зобовязання по договору не виконав, станом на день звернення з позовом до суду у нього утворилась заборгованість в загальній сумі з процентами та штрафами в розмірі 18 278,32 грн.

Просить суд стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 «Лізинг ІТ» 18 278,32 грн. заборгованості за невиконання зобовязань за договором № 120268747 та витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з підстав наведених в позовній заяві. Просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст.ст. 74,76 ЦПК України. Заяви про розгляд справи за його відсутності відповідач не подав.

Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що 26.06.2012 року між ОСОБА_2 «Лізинг ІТ» в особі СПД ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_1 укладено договір № 120268747 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання (а.с. 6). Згідно Договору ФОП ОСОБА_3 діяв від імені та за дорученням ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» (правонаступником якого є ОСОБА_2 «Лізинг інформаційних технологій») на підставі довіреності №10120601 від 06.12.2010 року (а.с.27).

З копії акта приймання-передачі майна № 120268747 від 02.07.2012 року вбачається, що 02.07.2012 року відповідачу було передано в користування обладнання на загальну суму 6 288 грн., а саме: цифрову камеру Nikon D3000 18-55VR Kit (а.с. 20).

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідач належним чином не виконав умов договору шляхом несвоєчасної сплати взятих на себе фінансових зобовязань, а тому у нього виникла заборгованість перед позивачем.

Так, з досліджуваної в судовому засіданні структури грошових нарахувань та надходжень № НОМЕР_1 від 08.08.2015 року (а.с. 21) вбачається, що станом на 20.08.2015 року у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість на суму 18 278,32 грн., яка складається з 1 161,70 грн. компенсації вартості наданого обладнання, 17 037,42 грн. плати за прострочення щомісячних платежів та 79,20 грн. компенсаціі понесених витрат, повязаних з виконанням зобовязання.

Сплата компенсації понесених витрат передбачена умовами договору.

А тому, позов в частині стягнення компенсації вартості наданого обладнання, 17 037,42 грн. та 79,20 грн. компенсаціі понесених витрат, повязаних з виконанням зобовязання підлягає до задоволення в повному обсязі.

Разом з тим, заявивши вимогу про стягнення з відповідача плати за прострочення щомісячних платежів (штрафних санкцій) позивач не дотримався вимог ч.2 ст.258 ЦК України щодо спеціальної позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Разом з тим, частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема, передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

З структури грошових нарахувань (а.с.21) вбачається що заявлений позивачем до стягнення розмір пені навіть за один рік значно перевищує розмір іншої заборгованості в сукупності.

З врахуванням принципу розумності і справедливості, суд вважає, що вимога про стягнення плати за прострочення щомісячних платежів (штрафних санкцій) підлягає до часткового задоволення в розмірі наближеному до суми основної заборгованості 1 240 грн.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача в користь позивача 1 161,70 грн. компенсації вартості наданого обладнання, 1 240 грн. плати за прострочення щомісячних платежів та 79,20 грн. компенсаціі понесених витрат, повязаних з виконанням зобовязання, а всього 2 480,90 грн.

Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, підлягає до часткового задоволення вимога позивача про відшкодування відповідачем понесених ним судових витрат пропорційно до стягнутої суми заборгованості в розмірі 678,11 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 57, 60, 88, 212 215, 224 ЦПК України, на підставі ст.ст. ст. ст.509, 526, 626-629, 631 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» заборгованість за невиконання зобовязань за договором № 120268747 про надання в оренду обладнання на умовах фінансового лізингу, в розмірі 2 480 (дві тисячі чотириста вісімдесят) гривень 90 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій