АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/6910/15 Головуючий 1 інст. - Шишкін О.В.
Справа № 638/8276/14-ц
Категорія : інші Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі :

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря - Лашакової Д.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 травня 2015 року

по цивільній справі за заявою представника відповідачів ОСОБА_2 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова Світлана Іванівна про визнання договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року представник відповідачів по справі ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів.

В обгрунтування заяви ОСОБА_2 вказував, що для встановлення істини у справі необхідно витребувати суду документи для підтвердження факту, що спірний договір купівлі-продажу від 21 листопада 2011 року 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 був укладений ОСОБА_3 добровільно і він повністю відповідає вимогам чинного законодавства. Іншим способом встановити ці факти не має можливості.

Тому, ОСОБА_2 просив суд витребувати наступні докази: 1) у приватного нотаріуса ХМНО Карташової С.В. належно завірену копію нотаріальної справи з оформлення договору купівлі-продажу від 21 листопада 2011 року 2/3 частин квартири АДРЕСА_1, реєстровий №3549; 2) у Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу №2011/16779/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про виселення, де міститься заява виконана ОСОБА_3 про визнання нею позову про виселення; 3) у Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу №638/12427/13 за заявою ОСОБА_3 про скасування заочного рішення по цивільній справі №2011/16779/2012, де зазначено, що ОСОБА_3 дійсно подавала заяву по справі про визнання нею позову про виселення.

Ухвалою судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 травня 2015 року заяву представника відповідачів ОСОБА_2 про забезпечення доказів повернуто заявнику.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції; усі судові витрати стягнути з Дзержинського районного суду м.Харкова; постановити окрему ухвалу стосовно судді Дзержинського районного суду м.Харкова ОСОБА_9 за систематичний правовий нігілізм.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Сторони про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін, належно повідомленого про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника відповідачів ОСОБА_2, який приймав участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Повертаючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення доказів, суд першої інстанції виходив з того, що заява про забезпечення доказів розглянута і розгляд заяви ОСОБА_2 від 22 травня 2015 року не є можливим.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що в провадженні Дзержинського районного суду м.Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Карташова Світлана Іванівна про визнання договору купівлі-продажу від 21 листопада 2011 року 2/3 частин квартири АДРЕСА_1 недійсним (а.с.1-4).

У процесі розгляду вказаної цивільної справи у травні 2015 року представник відповідачів ОСОБА_2 подав до суду клопотання про забезпечення доказів.

Згідно ч.1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування є факти, що обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 01листопада 1996 року п.10, п.11 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції зобов'язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав. При вирішенні цивільних справ суд має виходити з поданих сторонами доказів. Поряд із цим він може запропонувати позивачеві і відповідачеві надати додаткові докази, а в разі, коли сторони не в змозі їх зібрати, а без них правильно вирішити справу неможливо, - за клопотанням сторін сам витребувати таки докази.

Відповідно до вимог ст. 133 ЦПК України забезпечення доказів - це вжиття судом заходів, спрямованих на фіксацію відомостей, які містяться в доказах, коли в осіб, які беруть участь у справі, є підстави, які викликають обґрунтоване побоювання, що подання потрібних доказів у судове засідання є неможливим, або ж у них є складнощі в поданні цих доказів.

За змістом ч. 1 ст. 134 ЦПК України, у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені: докази, які необхідно забезпечити; обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами; обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Згідно ч. 1, 4 ст. 135 ЦПК України заява про забезпечення доказів розглядається судом, який розглядає справу. Питання про забезпечення доказів вирішується ухвалою. Оскарження ухвали про забезпечення доказів не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає розгляду справи.

Повертаючи заяву про забезпечення доказів ОСОБА_2 суд першої інстанції вказував на те, що розгляд заяви не є можливим, оскільки заява про забезпечення доказів розглянута. Проте виділений матеріал не містить відомостей про такий розгляд; наявні лише заява позивачки про забезпечення позову та її розгляд; питання щодо забезпечення доказів судом не вирішувалось.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи.

Судова колегія не вбачає підстав для постановлення окремої ухвали, також відсутні підстави і для стягнення судового збору із Дзержинського районного суду міста Харкова, оскільки це суперечить вимогам ст.. 88 ЦПК України.

Судова колегія, перевіряючи законність та обгрунтованість ухвали судді першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у судді першої інстанції, визнає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.4ч.2ст.307, п.3 ч.1 ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Дзержинського районного суду м.Харкова від 25 травня 2015 року - скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді: