Справа №618/709/15-ц
Провадження №2/618/217/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року Дворічанський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Рябоконь Є.А., з участю секретаря Кучеренко О.І., позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Дворічна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області про визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області по вул. Зарічна, 25, який належав на праві приватної власності її нині покійному брату ОСОБА_2, який вона на сьогоднішній день, як єдиний спадкоємець за законом після його смерті, не може прийняти як спадщину і зареєструвати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно через відсутність правоустановчих документів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 повністю підтримала позовні вимоги і просила їх задовольнити.

Представник відповідача Тавільжанський сільський голова ОСОБА_3 позовні вимоги визнав у повному обсязі, у поданій до суду заяві просив слухати справу у його відсутність.

Судом встановлені слідуючі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно повторного свідоцтва про народження серії ЯЖ № 169547 від 12.04.1957 р., батьками ОСОБА_2 є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про народження серії ЯИ № 133595 від 09.06.1953 р., батьками позивача є: ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 435721 від 06 лютого 2014 року ОСОБА_2 помер 03 лютого 2014 року

Після смерті рідного брата позивача ОСОБА_2 залишилось спадкове майно, зокрема, житловий будинок, розташований за адресою: с. Тавільжанка, вул. Зарічна, 25 Дворічанського району Харківської області.

Згідно довідки Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 26.09.2014 р. № 02-29/720, відповідно до погосподарського обліку Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, особовий рахунок № 279-5, ОСОБА_2 був головою домоволодіння за адресою: с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, вул. Зарічна, 25, а саме зафіксованого в технічному паспорті КП "Дворічанське БТІ" житлового будинку з прибудовою Аа3.

Право власності на зазначений вище житловий будинок не було зареєстроване за життя за померлим ОСОБА_2 в Єдиному державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, правовстановлюючий документ на житловий будинок не видавався, оскільки закон, який існував до 01 січня 2004 року, не передбачав державної реєстрації права власності. Право власності на житловий будинок підтверджував запис в погосподарській книзі виконкому сільської ради в особовому рахунку.

Відповідно до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року № 112/5, а саме пункту 40, в якому вказано, що в погосподарській книзі в розділі 1У „Споруди, які є особистою власністю господарства записуються дані про житловий будинок, назви інших будівель, рік їх збудування, та характеристика будинку, споруд, підстави виникнення права власності, вид права власності.

Згідно постанови Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 23 вересня 2014 року, ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті її брата ОСОБА_2, який помер 03 лютого 2014 року, в зв»язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок по вул. Зарічна, 25 в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області на ім»я померлого.

Частина 1 ст. 55 Конституції України, яка передбачає, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом, містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені чи порушуються, створені чи створюються перешкоди для їх реалізації чи мають місце інші обмеження прав і свобод.

Згідно ч. 1 ст. 64 Основного Закону, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

При розвязанні даного спору, враховуючи, що спірні цивільні правовідносини, повязані з набуттям ОСОБА_2 права власності на зазначений житловий будинок, виникли до 1 січня 2004 р., згідно вимог Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, суд застосовує норми ЦК України від 18.07.1963 р. А до спірних цивільних правовідносин, повязаних зі спадкуванням вказаного житлового будинку, на підставі ч. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, слід застосовувати правила книги шостої Цивільного кодексу України, оскільки спадщина відкрилася після набрання чинності цим кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. Однією із форм власності є приватна (ч. 4 ст. 86 ЦК).

Відповідно до ч. 6 цієї ж статті, відносини власності регулюються Законом України Про власність, цим Кодексом, іншими законодавчими актами.

Згідно ст. 13 Закону України Про власність (в редакції 1991 р.), чинного на момент виникнення спірних правовідносин, одним із обєктів приватної власності є житловий будинок.

Згідно з відомостями погосподарського обліку Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, особовий рахунок № 279-5, зазначений вище житловий будинок по вул. Зарічна, 25 в с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області перебував у приватній власності голови домогосподарства ОСОБА_2 (довідка Тавільжанської сільської ради від 26.09.2014 р. № 02-29/720).

Таким чином, належність на праві приватної власності житлового будинку, розташованого за вищевказаною адресою, підтверджується випискою з особового рахунку погосподарської книги Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області, технічним паспортом на житловий будинок від 01 вересня 2014 року, виготовленим КП „Дворічанське бюро технічної інвентаризації .

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ч. 1 ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Згідно довідки Тавільжанської сільської ради Дворічанського району Харківської області від 06.05.2014 року № 02-29/363, спадкоємцями за законом після смерті ОСОБА_2 є його сестра ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки Дворічанської державної нотаріальної контори Харківської області від 01 жовтня 2015 року № 814/01-16, після смерті ОСОБА_2, який помер

03 лютого 2014 року, з заявою про прийняття спадщини звернулася сестра померлого ОСОБА_1, про що заведено спадкову справу за № 89/2014 від 13 травня 2014 року, № 221. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося. Заяв від інших спадкоємців про прийняття або відмову від спадщини до Дворічанської держнотконтори не надходило.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Позивач скористався зазначеним правом, але постановою державного нотаріуса Дворічанської держнотконтори від 23.09.2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті брата у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на імя померлого.

Згідно ч. 4 ст. 25 ЦК України, цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті, в звязку з чим в даний час неможливо внести відомості до Державного реєстру прав щодо вказаного житлового будинку, належного брату позивача, що дало б можливість їй отримати свідоцтво про право на спадщину за законом після його смерті в нотаріальній конторі.

Враховуючи викладене і відсутність іншого способу відновлення порушеного права, позивач обґрунтовано звернулася з позовом до суду за захистом порушеного права шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок разом з надвірними будівлями в порядку спадкування в судовому порядку.

Згідно зі статтею 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Таким чином, згідно ст. 1216 ЦК України, з дня відкриття спадщини після смерті ОСОБА_2 право власності на зазначене домоволодіння перейшло до позивача.

Визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

За таких обставин, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 55, 64 Конституції України, ст. ст. 16, 25, 392, 1216, 1217, 1218, 1258, 1262, 1268, 1297 ЦК України (в редакції 2004 р.), ст. 86 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст. 13 Закону України Про власність (в редакції 1991 р.), ст. ст. 10, 11, 15, 60, 174, 208, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на зафіксовані в технічному паспорті КП "Дворічанське БТІ" будинок, а саме: житловий будинок з прибудовою Аа3, за адресою: с. Тавільжанка Дворічанського району Харківської області, вул. Зарічна, 25, в порядку спадкування за законом після смерті брата ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дворічанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України.

Суддя Є. А. Рябоконь