АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/ 0579 /2015 Головуючий у 1-ій інстанції - Гладун Х.А.
Доповідач - Поливач Л.Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Побірченко Т.І., Соколової В.В.

при секретарі Бугай О.О.

за участю осіб: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача Бондаренка А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» про визнання договору поруки припиненим;

за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 травня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.Києва від 25.05.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ПАТ «Державний ощадний банк України», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ "Експотрейд" про визнання договору поруки припиненим відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі. Посилається на незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновку суду дійсним обставинам справи, порушення норм процесуального та матеріального права.

Апелянт зазначає, що договором поруки не встановлено строк, після якого припиняється порука. Відповідно до положення ч.4 ст.559 ЦК України в силу яких порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителів, Банк мав пред'явити вимоги про погашення кредитної заборгованості до ОСОБА_4, як поручителя, протягом шести місяців з моменту виникнення заборгованості за кредитним договором. У зв'язку з непред'явленням Банком до неї, як поручителя, позову про сплату кредитної заборгованості у період з 30.08.2012 року Договір поруки є припиненим.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_2 підтримав апеляційну скаргу ОСОБА_4 в повному обсязі, посилаючись на доводи, викладені в ній. Представник відповідача ПАТ «Державний ощадний банк України» Бондаренко А.О. заперечував проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухваленого судом рішення. Позивачка ОСОБА_4, представник третьої особи ТОВ «Експотрейд» в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, 25.12.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» було укладено кредитний договір № 871, за умовами якого ТОВ «Експотрейд» надано кредит на рефінансування заборгованості позичальника в сумі 2 500 000 грн. за кредитним договором від 14.08.2008 р. № 37305-20/8-1, укладеним із АБ «Київська Русь», з подальшими змінами та доповненнями, строком до 25.08.2010 р. та сплатою 24 % річних,

Також 25.12.2008 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Експотрейд» було укладено договір кредитної лінії № 872, за умовами якого ТОВ «Експотрейд» надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії окремими частинами (траншами) з остаточним терміном повернення не пізніше 14.07.2009р., зі сплатою 24% річних за користування кредитними коштами. Сума максимального ліміту кредитування - 2 500 000 грн., з подальшими змінами та доповненнями.

В забезпечення виконання вимог за вказаними кредитними договорами 25.12.2008 р. Банком із позивачем укладено договори поруки № № 171,172.

Відповідачем виконані зобов'язання за кредитними договорами в повному обсязі, що сторонами не заперечувалося.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за їх користування, банк у 2013 р. звертався до суду за захистом своїх порушених прав.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14.11.2013 з ОСОБА_4 як майнового поручителя за кредитним договором від 25.12.2008 р. № 871 на користь відповідача стягнуто 1 757 670, 35 грн., а заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 02.07.2013 з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 як поручителів за кредитним договором від 25.12.2008 р. № 872 на користь відповідача стягнуто солідарно 2 466 371,55 грн.

Даними рішеннями встановлено, що Банк неодноразово звертався до ОСОБА_4, як поручителя в письмовій формі шляхом направлення листів від 24.01.2011 р. № 32-4/871-32, від 27.01.2011 р. № 32-4/871-33, від 22.03.2011 р. № 23-4/871-34, від 16.05.2011 р. № 32-4/871-35, від 11.07.2011 р. № 32-4/871-36, від 31.01.2012 р. № 32-4/871-38, від 30.08.2012 р. № 32-4/871-39 з нагадуванням щодо своєчасного виконання кредитних зобов'язань однак, вказані вимоги були залишені нею без належного реагування.

Вищевказані судові рішення набрали законної сили. При цьому, при перегляді вищевказаних заочних рішень у встановленому законом порядку ОСОБА_4 про припинення поруки не зазначалось, як пояснював представник банку в суді першої інстанції.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для задоволення заявлених ОСОБА_4 позовних вимог, виходячи з наступного.

Так, зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України).

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

В ч. 4 ст. 559 ЦК України закріплено три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимогу до поручителя, протягом одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги.

Отже, суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про те, що підстави для припинення поруки відсутні, оскільки банк пред'являв письмові вимоги до ОСОБА_4, як поручителя, вимагав сплати заборгованості за договорами, що підтверджується листами банку від 24.01.2011 р. № 32-4/871-32, від 27.01.2011 р. № 32-4/871-33, від 22.03.2011 р. № 23-4/871-34, від 16.05.2011 р. № 32-4/871-35, від 11.07.2011 р. № 32-4/871-36, від 31.01.2012 р. № 32-4/871-38, від 30.08.2012 р. № 32-4/871-39. Зазначені листи банку і є вимогою щодо сплати заборгованості, передбаченою ч.4 ст.559 ЦК України. Посилання апелянта на ту обставину, що тільки пред'явлення позову до суду вважається пред'явленням вимоги не відповідає дійсності, оскільки ч.4 ст.559 ЦК України не вимагає пред'явлення позову до суду, а вимагає лише пред'явлення вимоги до поручителя.

Після направлення банком зазначених письмових вимог ОСОБА_4, банком було пред'явлено позови до Дніпровського районного суду м. Києва до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за зазначеними вище кредитними договорами (а.с. 18-19, 20-21). Позови банку було задоволено частково, з ОСОБА_4 було стягнуто заборгованість у розмірі визначеному судом.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання договору поруки припиненим є вірним.

Отже, твердження апелянта про незаконність ухваленого судом рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які вона посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами по справі, оскільки доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Справу було розглянуто судом на підставі встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належних письмових доказів.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 25 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: