Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 вересня 2015 рокуМ. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,
суддів: Висоцької В.С., Нагорняка В.А.,Мазур Л.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення неустойки (пені) від суми сплачених аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з ОСОБА_7 на його користь неустойку за несплату аліментів у розмірі 147 934,50 грн.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року, позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 15 320,07 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обовʼязковою підставою для скасування рішення

Судами встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 03 вересня 2012 року стягнуто з ОСОБА_8 на утримання батька ОСОБА_6 аліменти у розмірі 1/8 частини з усіх видів її заробітку кожного місяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, який встановлено для особи, що втратила працездатність, з 07 лютого 2011 року.

ОСОБА_8 після реєстрації шлюбу змінила прізвище на ОСОБА_7.

На виконання зазначеного рішення 21 вересня 2011 року видано виконавчий лист, на підставі якого відкрито виконавче провадження.

ОСОБА_7 допустила заборгованість зі сплати щомісячних сум аліментів.

Так, відповідно до довідок відділу державної виконавчої служби Нікопольського міськрайонного управління юстиції від 11 лютого 2014 року і від 19 травня 2014 року заборгованість ОСОБА_7 зі сплати аліментів станом на 20 лютого 2014 року складає 13 510,05 грн та станом на 19 травня 2014 року - 14 739,95 грн.

Встановивши наявність у відповідача заборгованості зі сплати аліментів, а також факт прострочення сплати аліментів та наявність вини боржника, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, дійшов висновку про часткове задоволення позову.

Колегія суддів загалом погоджується з указаним висновком судів, разом з тим судами невірно проведено розрахунок неустойки (пені), що підлягає стягненню з відповідача.

Частиною 1 ст. 202 СК України <nau://ukr/2947-14|st180> встановлено обовʼязок повнолітньої дочки, сина утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання вищевказаного обов'язку.

Згідно з ч. 1 ст. 196 СК України <nau://ukr/2947-14|st196> при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовʼязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України <nau://ukr/435-15|st549> неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовʼязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовʼязання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України <nau://ukr/435-15>, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобовʼязання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобовʼязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовʼязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України <nau://ukr/2947-14|st196> пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовʼязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідний висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 01 липня 2015 року (справа № 6-94цс15) та згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Оскільки судами при ухваленні оскаржуваних судових рішень застосована інша формула визначення розміру неустойки (пені), то ці рішення не можуть бути визнані законними і обґрунтованими, а тому підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: В.С. Висоцька
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана