Справа № 462/4219/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

22 вересня 2015 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом прокурора Залізничного району м.Львова в інтересах держави в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілого від злочину,

встановив:

Прокурор Залізничного району м.Львова 11.06.2015 року вінтересах держави в особі Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги звернувся з позовом в суд простягнення з ОСОБА_1 1088,17 грн. витрат на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_2 Позовні вимоги обрунтовує тим, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 16.12.2013 року, який набрав законної сили, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, а саме в тому, що він 26.07.2013 року близько 19.00 год., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_1, на грунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_3, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс їй один удар колючо-ріжучим предметом, схожим на кухонний ніж, в область передньої черевної стінки зліва, чим спричинив останній тяжке тілесне ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння. У звязку із заподіяними внаслідок злочину тілесними ушкодженнями ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Комунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в період з 26.07.2013 року по 03.08.2013 року. Вартість такого лікування становить 1088,17 грн. і на даний час відповідачем не відшкодована.

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника прокуратури Залізничного району м.Львова, яка в поданій заяві просить слухати розглядати у її відсутності та проти заочного розгляду справи не заперечує (заява в матеріалах справи), що відповідає вимогам ст.158 ЦПК України.

Відповідач, який відбуває покарання в Дрогобицькій виправній колонії № 40, був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду, отримав позовну заяву і додані до такої документи під розписку адміністрацією місця утримання в порядку ч.6 ст.76 ЦПК України.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

У відповідності до ст.3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Відповідно до ч.2 ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду.

Судом встановлено, що вироком Залізничного районного суду м.Львова від 16.12.2013 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання із застосуванням ст.69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки (а.с. 4-7).

Згідно вироку суду, ОСОБА_1 26.07.2013 року близько 19.00 год., знаходячись в приміщенні квартири АДРЕСА_1, на грунті раптово виниклого конфлікту з ОСОБА_3, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс їй один удар колючо-ріжучим предметом, схожим на кухонний ніж, в область передньої черевної стінки зліва, чим спричинив останній, у відповідності до висновку судово-медичного експерта № 333/2013 від 29.07.2013 року рану передньої черевної стінки зліва, яка проникає в черевну порожнину, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння.

З аналізу ч.4 ст.61 ЦПК України вбачається, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Також встановлено, що потерпіла ОСОБА_3 у звязку із заподіянням їй ОСОБА_1 26.07.2013 року тілесних ушкоджень перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенніКомунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги в період з 26.07.2013 року по 03.08.2013 року.

Згідно ч.1 ст.1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Верховного суду України за №11 від 07 липня 1995 року «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п.2 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Відповідно до довідкиКомунальної міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги від 03.06.2015 року (а.с. 3) вартість лікування ОСОБА_3 за період з 26.07.2013 року по 03.08.2013 року складає 1088,17 грн.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

На підставі наведеного, оскільки позивачем проведено лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3, у зв'язку з чим понесено витрати на загальну суму 1088,17 грн., а відповідач визнаний винним, на підставі вироку суду, у скоєнні даного злочину, суд вважає підставними позовні вимоги про відшкодування понесених позивачем витрат за рахунок відповідача ОСОБА_1

В той же час, оскільки судом встановлено, що Комунальна міська клінічна лікарня швидкої медичної допомоги перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Львова, а відтак позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача вказані витрати в користь місцевого бюджету м.Львова.

При цьому, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 1206 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь місцевого бюджету м.Львова понесені Комунальною міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги витрати в розмірі 1088,17 грн. на лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3.

В решті - позовні вимоги відхилити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.