Справа № 127/550/15-ц Провадження № 22-ц/772/725/2015Головуючий в суді першої інстанції Луценко Л. В.
Доповідач Береговий О. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючого: Берегового О. Ю.,

суддів: Іванюка М. В., Панасюка О. С.,

за участю секретаря: Кирилюк Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О. М. про тимчасове обмеження керівника Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань ,

В С Т А Н О В И Л А:

Державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвська О. М. звернулась до суду із поданням про обмеження особи (боржника) - керівника Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань.

Подання мотивоване тим, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження №21486182 про стягнення коштів з Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України на користь юридичних осіб, до складу якого входять 21 виконавче провадження на загальну суму 5007078.60 грн.

Керівником боржника 14.07.2014 року надано пояснення в якому зазначено, що до 24.10.2014 року боржником буде погашена кредиторська заборгованість. Однак, станом на 05.12.2014 року боржником остання погашена частково, що і стало підставою для звернення з відповідним подання до суду.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О. М. про тимчасове обмеження керівника Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань відмовлено.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, відділ примусового виконання рішень УДВС ГУЮ у Вінницькій області подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області Сінгаєвської О. М. про тимчасове обмеження керівника Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань відмовлено задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну", громадянин України може бути обмежений управі виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Відповідно до ч.1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу ДВС.

Згідно п. 18 ч.3 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З аналізу вказаних норм вбачається, що питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Державний виконавець повинен був довести факт свідомого ухилення керівника Уладово-Люлинецької дослідно-селекційної станції Інституту біоенергетичних культур і цукрових буряків Національної академії аграрних наук України - ОСОБА_3 від виконання судового рішення, тобто наявність реальної можливості виконати зобов'язання.

Однак, подання державного виконавця, а також документи додані до нього не містять будь-яких обґрунтованих доказів саме умисного ухилення божника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Зазначені матеріали свідчать про факт наявності зобов'язань у боржника, однак не про факт ухилення останнього від виконання рішення суду.

Посилання скаржника гуртуються на припущеннях та не спростовують вірний висновок суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права, підстави для її скасування відсутні.

Оскільки ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2015 року відстрочено сплату судового збору відділом примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області до ухвалення судового рішення у справі, з нього слід стягнути 121.80 грн. судового збору в дохід держави за подання апеляційної скарги.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія cуддів ,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області відхилити .

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 15 січня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з відділу примусового виконання рішень управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції у Вінницькій області в дохід держави 121.80 грн. судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала остаточна і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді :