Справа № 339/576/14-ц
Провадження № 22-ц/779/567/2015
Головуючий у 1 інстанції Головенко О. С. О. С.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ВДВС Болехівського МУЮ, ПАТ «Приватбанк» про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Болехівського міського суду від 26 січня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Болехівського міського суду від 26 січня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту - відмовлено.

ОСОБА_2 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом вимог матеріального і процесуального права.

Вказав, що 16.01.2014 року між ним та відповідачем ОСОБА_4, який на підставі довіреності діяв від імені відповідача ОСОБА_3, укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ 21144, 2007 року випуску. На виконання договору ОСОБА_2 як покупець сплатив ОСОБА_4 36000грн., про що свідчить розписка, написана ОСОБА_4 у присутності свідків, а ОСОБА_4 передав покупцю транспортний засіб.

Відповідно до ст.ст.334, 638 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передавання майна, якщо інше не встановлено законом або договором. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Апелянт вважає, що між ним та продавцем було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору, оплачено кошти та передано транспортний засіб, відтак договір купівлі-продажу був укладений і ОСОБА_2 як покупець набув право власності на спірний автомобіль.

Однак, суд першої інстанції не взяв до уваги даних обставин справи та необґрунтовано відмовив у визнанні договору купівлі-продажу укладеним на підставі ст.220 ЦК України.

Апелянт просив скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

У засіданні апеляційного суду апелянт ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_4 підтримали доводи апеляційної скарги з наведених в ній мотивів.

Представник ПАТ КБ «Приватбанк»» Рокетська С.В. заперечила вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Представник ВДВС Болехівського МУЮ в судове засідання не з»явився, направив суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_1, виданого 1-шим МРВ ДАІ м.Івано-Франківська 14.08.2007 року, власником автомобіля марки ВАЗ 21144, 2007 року випуску , д.р.н. НОМЕР_2 є ОСОБА_3 (а.с.6).

Довіреністю від 18.05.2013 року №957 ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_4 укладати правочини щодо користування, розпорядження та експлуатації вказаним автомобілем, в тому числі і продавати даний транспортний засіб за ціною та на умовах відомих уповноваженому (а.с.4).

Згідно розписки від 16.01.2014 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_2 кошти в сумі 36000 грн. за автомобіль марки ВАЗ 21144, 2007 року випуску , д.р.н. НОМЕР_2 (а.с.5).

08.11.2014 року працівниками органів ДАІ складено Акт огляду та затримання вищевказаного транспортного засобу (а.с.8).

11.11.2014 року державним виконавцем ВДВС Болехівського міського управління юстиції складено Акт опису й арешту спірного автомобіля (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.ч.2,3 ст.213 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що чинним законодавством України передбачено спеціальний порядок набуття права власності на транспортні засоби, який пов'язаний з обов'язковою реєстрацією власником придбаного автомобіля у відповідних органах реєстрації. Відтак, положення ст.220 ЦК України щодо визнання судом договору купівлі-продажу автомобіля дійсним не поширюються на спірні правовідносини. Оскільки позивач не провів державної реєстрації спірного транспортного засобу, його вимоги щодо визнання за ним права власності на автомобіль та звільнення його з-під арешту також є безпідставними.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Перелік органів, які здійснюють державну реєстрацію, порядок реєстрації, а також порядок ведення відповідних реєстрів встановлюються законом.

Згідно ст.334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 2 ст.640 ЦК України (в редакції станом на 16.01.2014 року), встановлено, що, якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Актами цивільного законодавства, відповідно до ст.4 ЦК України, є закони України та постанови Кабінету Міністрів України.

Відповідно до ч.3 ст.34 Закону України «Про дорожній рух», державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Згідно ч.7,8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. № 1388 (далі - Порядок), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (далі - власники) зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Строк державної реєстрації продовжується у разі подання документів, які підтверджують відсутність можливості своєчасного її проведення власниками транспортних засобів (хвороба, відрядження або інші поважні причини).

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів. Перед відчуженням, передачею зазначені транспортні засоби повинні бути зняті з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Таким чином, законодавець визначив спеціальний порядок відчуження та набуття права власності на транспортні засоби, тому визнання укладеним договору купівлі-продажу та права власності на нього не є належним способом захисту порушеного права.

З огляду на те, що вимога про звільнення транспортного засобу з-під арешту заявлена позивачем як похідна від вимоги про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, в її задоволенні слід також відмовити.

Крім того, як встановлено судом першої інстанції, опис та арешт спірного автомобіля проводився державним виконавцем в процесі виконання судового рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь ПАТ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором (а.с.18-22).

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що фактичні обставини справи судом першої інстанції з'ясовано всебічно та повно, дано їм вірну правову оцінку, а рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Болехівського міського суду від 26 січня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Соколовський В.М.