Категорія 27Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої судді: Марчук В.С.,

Суддів: Сопруна В.В., Шемети Т.М.

При секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «Надра» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за участю третьої особи Вінницьке регіональне управління державної спецустанови «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

09.08.2013 року до Вінницького міського суду Вінницької області звернулося ПАТ КБ «Надра» з даним позовом з вимогами про стягнення з відповідачів заборгованості за договором кредиту від 28.09.2007 року № 28/09/2007/840-КВ/53.

Підставами позову вказано те, що 28.09.2007 року між ВАТ КБ «Надра» філія Вінницьке РУ та ОСОБА_2 було укладено споживчий кредитний договір №28/09/2007/840-КВ/53, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 50 000 дол. США на термін до 28.09.2032 року зі сплатою 12,49 % річних та комісії за управління кредитом у розмірі 1,5 % від суми кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань по зазначеному кредитному договору, 28.09.2007 року були укладені договори поруки між ОСОБА_3 та Банком і між ОСОБА_4 та Банком, тому позивач ставив вимоги про солідарне стягнення заборгованості по кредиту.

В ході розгляду справи було збільшено позовні вимоги, а саме: позивач просив стягнути солідарно з відповідачів на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №28/09/2007/840-КВ/53 від 28.09.2007 року, в сумі 75434,25 дол. США, що згідно з офіційним курсом НБУ станом на 04.07.2014 року становить 892 160,87 гривень.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 19.11.2014 року позов ПАТ КБ «Надра» задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором №28/09/2007/840-КВ/53 від 28.09.2007 року в сумі 75434,25 дол. США станом на 04.07.2014 року, що згідно з офіційним курсом НБУ становить 892160,87 грн. та пеню за порушення строку сплати ануїтетного платежу 44077,69 грн. та стягнуто солідарно з відповідачів судовий збір в сумі 3654,00 грн.

ОСОБА_2 оскаржив рішення суду, вважає його незаконним, таким що підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріально-процесуального права та у зв`язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи. Просить скасувати дане рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У даному випадку судом дотримано зазначених вимог закону.

Так, ст.1054 ЦК України говорить, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України.

Відповідно до норми ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому, відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 526, 530, 611 ЦК України - зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог договору та ЦК України. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Ст. 553 ЦК України говорить про те, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

А ст. 554 цього ж ЦК України говорить про солідарну відповідальність боржника і поручителя за порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, у повному обсязі, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

В ході судового розгляду справи було встановлено, що дійсно 28.09.2007 року між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №28/09/2007/840-КВ/53 (а/с 12-13).

Відповідно до вказаного договору Банком позичальнику надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 50000 дол. США (п.п. 1.1. договору) зі строком погашення до 28.09.2032 року.

Згідно п.1.3.1 договору позичальник зобов'язаний сплатити проценти на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,49% річних.

Відповідно до п. 5.1 та п. 5.2. договору у разі прострочення ним строку сплати необхідних мінімальних платежів по погашенню кредиту позичальник зобов'язався сплатити пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на час виникнення заборгованості та своєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. У разі порушення позичальником вимог п.п. 4.3.1, 4.3.2, 4.3.7, 4.3.9, 4.3.10 договору, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 10% від суми кредиту, визначеної у п.п. 1.1. цього договору за кожен випадок.

Умовами договору передбачено, що кредит надається позичальнику для проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 28.09.2007 року, що укладений між позичальником та ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, згідно якого позичальник придбає у власність нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1 (п.п. 1.2.договору).

Заявою на видачу готівки №845 від 28.09.2007 року підтверджено, що банком у відповідності до кредитного договору №28/09/2007/840-КВ/53 ОСОБА_2 було видано 50000 дол. США (а/с 11).

Згідно статуту ПАТ КБ «Надра» від 26.01.2011 року змінено найменування юридичної особи, а саме назва Відкрите акціонерне товариство Комерційний банк «Надра» змінено на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра».

В забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору №28/09/2007/840-КВ/53, які полягають у поверненні кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом, можливій сплаті неустойки, а також відшкодуванні збитків в зв'язку з порушенням умов Договору, 28.09.2007 року були укладені договори поруки між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_3 (а/с 14) і між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_4 (а/с 15).

ОСОБА_2 взяті на себе зобов'язання за кредитним договором щодо повернення кредиту належним чином не виконав і станом на 04.07.2014 року утворилася заборгованість у розмірі 75434,25 дол. США та пеня 44077,69 грн., в тому числі: заборгованість з повернення кредиту становить 49129,50 дол. США; заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом складає 26304,75 дол. США; пеня за порушення строку сплати ануїтетного платежу становить 3726,84 дол. США, що еквівалентно 44077,69 грн. (а/с197 т.1).

Згідно висновку експерта від 23.05.2014 №32-П підпис в графі «Поручитель ОСОБА_4» в договорі поруки від 28.09.2007 року, який укладений між ОСОБА_4 та ВАТ КБ «Надра» виконаний гр. ОСОБА_4. (а/с 136-139 т.1).

На думку колегії суддів, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, належним чином перевірив їх доказами, які оцінив у порядку ст. 212 ЦПК України, правильно застосував норми матеріального права та дійшов обґрунтованого висновку про необхідність задоволення позову.

Щодо доводів апелянта про порушення норм процесуального права, то відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України, порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції таких порушень допущено не було, апелянт нічим не спростував збільшених позовних вимог, лише голослівно їх не визнає та вказує на знецінення гривні, погіршення матеріального стану, економічну кризу.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», надання (отримання) споживчого кредиту в іноземній валюті на території України було заборонено лише у 2011 році у зв'язку зі змінами до даного Закону, внесеними Законом № 3795 -VI від 22.09.2011 року. Кредитний же договір, за яким стягнута заборгованість був укладений між сторонами у справі ще 28.09.2007 року (а/с12 т.1).

Дійсно, відповідно до норми.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, проте, у даному випадку пеня становить лише 44077,69 грн., в той час, як заборгованість за кредитом і процентами становить 892160,87 грн.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги не спростовують рішення суду, воно ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду - залишити без змін в силу с. 308 ЦПК України

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча:

Судді :