Справа № 265/604/15-ц
Провадження № 2/265/651/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

25 лютого 2015 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Шиян В.В.,

за участю секретаря - Байрачної І.О.

за участю представника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю та визнання особи такою що втратила право користування квартирою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів з вимогою визнати за ними право власності за набувальною давністю на квартиру АДРЕСА_1. В обґрунтування своїх вимог посилалися на ті обставини, що вони зареєстровані та постійно проживають у двокімнатній квартирі АДРЕСА_1 з моменту отримання зазначеної квартири а саме з 1995 року. Вказана квартира належала їм - позивачам та відповідачам в рівних частках а саме по 1/5 частці кожному. Однак відповідачі, будучі власниками квартири жодного дня в зазначеній квартирі не проживали, комунальні послуги не сплачували, не доглядали за житлом, оскільки більш ніж 10 років проживають за межами Маріуполя, та зв'язок з ними було втрачено. Таким чином позивачі продовжують добросовісно володіти даною квартирою. Також зазначають, що відповідачка ОСОБА_4 значиться зареєстрованою в спірній квартирі, але з моменту реєстрації в квартирі не проживала, її особистих речей в квартирі не має, комунальні послуги вона не сплачує, місце її перебування на теперішній час не відомо. Таким чином виявляється, що перебуваючи зареєстрованою у спірному житловому приміщенні, однак не користуючись ним понад 10 років ОСОБА_4 змушує позивачів нести додаткові витрати на утримання житла шляхом сплати додаткових комунальних платежів. В той же час позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вважають себе такими, що набули право власності на квартиру АДРЕСА_1, оскільки добросовісно заволоділи чужим майном, частками 3/5 спірної квартири, продовжують нею володіти відкрито, безперервно, при цьому володіють спірною квартирою більш ніж 10 років. На підставі переліченого просять суд визнати за набувальною давністю право власності за ними, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на 3/10 частки кожному на квартиру АДРЕСА_1, припинив право загальної власності та визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, надали суду заяву с проханням розглядати справу у їх відсутність за участю захисника.

Представник позивачів - адвокат ОСОБА_1, яка діє на підставі ордеру, в судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги позивачів, та пояснила, що дійсно на протязі більш ніж 10 років відповідачі в квартирі АДРЕСА_1 не проживали. Місце їх перебування на даний час не відомо, оскільки вони поїхали з міста Маріуполя, та зв'язок між сторонами було втрачено. Позивачі починаючи з 1995 року постійно, відкрито користуються квартирою в цілому проживаючи в ній постійно, утримують її, роблять ремонти. Просить суд задовольнити позовні вимоги повністю, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення.

Відповідачі у судове засідання не з'явились повторно за невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчить оголошення у газеті, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Зі згоди представника позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

Згідно до ч. 1 ст. 344 Цивільного кодексу особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Відповідно до ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

Згідно копії особового рахунку № НОМЕР_1 від 28 січня 2015 року, виданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_3 - квартиронаймач, ОСОБА_2 - чоловік, ОСОБА_4 - донька( зареєстрована з 31 липня 1990 року) . ( а.с.5)

Згідно свідоцтва на право власності на житло виданого 2 лютого 1995 року квартира АДРЕСА_1, належить ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на праві загальної спільної власності, про що Маріупольськім бюро технічної інвентаризації 28 лютого 1995 року було зроблено реєстраційний напис на документі на право власності. ( а.с.6)

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1, що зберігається у позивачки, останній був складений в грудні 1994 року на ім'я ОСОБА_3, за яким вбачається, що загальна площа вказаної двокімнатної квартири складає - 41,9 кв. м., а житлова - 26,7 кв. м. (а. с. 8-11).

Факт добросовісного користування позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 підтверджується копіями квитанцій про сплату комунальних послуг за останні 10 років, які зберігаються у позивачів, і копії деяких було долучено до матеріалів справи.

Згідно з актом від 24 лютого 2015 року, складеним представниками ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 постійно з 1995 року зареєстровані та проживають ОСОБА_3 та ОСОБА_2. Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 не проживають у зазначені квартири з моменту вселення а саме з 1995 року.

Згідно до п. п. 1, 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України вбачається, що ЦК України набирає чинності з 1 січня 2004 року, та норми якого застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності; натомість щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності, при чому правила ст. 344 Цивільного кодексу України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за 3 (три) роки до набрання чинності ЦК України.

З вказаного вбачається, що строк для набувальної давності у ОСОБА_3 та ОСОБА_2 рахуватися може, починаючи з 1 січня 2001 року, що станом на момент ухвалення рішення суду становить понад 14 років.

Таким чином суд встановив розглядом справи, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 добросовісно заволоділи чужим майном, 3/5 частками квартири АДРЕСА_1, якими продовжують відкрито, безперервно володіти протягом більш десяти років.

З урахуванням переліченого позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 підлягають задоволенню шляхом визнання за ними на підставі набувальної давності права власності на 3/5 частки квартири АДРЕСА_1, а саме по 3/10 частки кожному з позивачів які належать відповідачам по справі.

Однією з позовних вимог позивачів є визнання ОСОБА_4 такою що втратила право користування квартирою.

За матеріалами справи згідно копії особового рахунку № НОМЕР_1 від 28 січня 2015 року на квартиру АДРЕСА_1, наданого ЖКП «Азовжитлокомплекс», вбачається, що за вказаною адресою зареєстрована ОСОБА_4 - донька позивачки.

Відповідно ст.405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом, у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним та власником житла.

Факт не проживання відповідачки в квартирі АДРЕСА_1 з 1995 року підтверджується актом, складеним 24 лютого 2015 року працівниками ЖКП "Азовжитлокомплекс".

За таких підстав, відповідачка ОСОБА_4 залишаючись зареєстрованим у житловому приміщенні та не користуючись цим приміщенням понад один рік без поважних причин, втратила право користування жилим приміщенням, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в частині втрати права користування жилим приміщенням підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 328, 344, 397, 405 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності за набувальною давністю та визнання особи такою що втратила право користування - задовольнити.

Припинити право загальної спільної власності на квартиру АДРЕСА_1, виділив у власність ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 по 1/5 частині зазначеної квартири.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на 3/5 частини квартири АДРЕСА_1 по 3/10 частини кожному відповідно.

Визнати ОСОБА_4 такою що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Орджонікідзевським районним судом міста Маріуполя за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ______________________ Шиян В.В.