Провадження № 2/263/3590/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2015 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: судді Кірякової Н.П., при секретарі Соколової О.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про встановлення порядку користування житловим приміщенням. У позовній заяві зазначила, що вона відповідно до договору міни квартири від 01.06.1998 року є власником 1/3 частки, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, бул. ШевченкаАДРЕСА_1. Відповідно до договору міни квартири співвласниками у рівних частках є також ОСОБА_2 та ОСОБА_3 На теперішній час відповідач чинить перепони у користуванні позивачкою квартирою, не пускає її до квартири. Квартира складається з 2 кімнат, крім того між сторонами не встановлений порядок користування спільною квартирою. На підставі вищевикладеного позивачка просить: зобовязати відповідача усунути перешкоди в користуванні квартирою, яка розташована за адресою: м. Маріуполь, бул. ШевченкоАДРЕСА_2, шляхом вселення позивачки у вищевказану квартиру.

Сторони у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до поданих заяв суд розглянув справу у відсутності сторін та без фіксації судового процесу технічними засобами на підставі ст.197 ч.2 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги позивачки законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що відповідно до договору міни квартири від 01.06.1998 року право власності на житло позивачу, відповідачу та ОСОБА_3 належить у рівних частках по 1/3 квартири №16 будинку №325 по бул. Шевченка в м. Маріуполі (а.с.7). Але відповідач не впускав позивачку в квартиру, чим перешкоджав їй користуватися квартирою.

Згідно з ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод щодо здійснення ним права користування своїм майном.

Стаття 155 ЖК України визначає, що власника квартири не може бути позбавлено права користування квартирою, крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не повязані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не повязаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не повязаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Такий позов підлягає задоволенню і в тому разі, коли позивач доведе, що є реальна небезпека порушення його права власності чи законного володіння зі сторони відповідача. При цьому суди повинні брати до уваги будь-які фактичні дані (статті 57 - 59 ЦПК), на підставі яких за звичайних умов можна зробити висновок про наявність такої небезпеки.

Виходячи з верховенства права власності, суд вважає необхідним усунути перешкоди у користуванні квартирою, яка належить позивачці, шляхом вселення до неї позивачку.

Відповідно п.п.1 та 5, п.35 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України №10 від 17.10.2014 року „Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК України та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.10, 11, 59, 60,88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, п.33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року, ст. 155 ЖК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_1 у користуванні власністю - 1/3 квартири №16 будинку №325 по бул. Шевченка в м. Маріуполі.

Усунути перешкоди в користуванні власністю 1/3 квартири №16 будинку №325 по бул. Шевченка в м. Маріуполі шляхом вселення ОСОБА_1 у квартиру №16 будинку №325 по бул. Шевченка в м. Маріуполі.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Н.П.Кірякова