Справа № 2-3904/10
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2010 року м. Маріуполь
Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:
головуючого судді Дзюба М.В.
при секретарі Петрухіной Т.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги, -
В С Т А Н О В И В:
В черні 2010 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив суд визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, визнати його право на отримання такої допомоги та зобов`язати відповідача сплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік з урахуванням індексів споживчих цін за період з квітня 2008 року по травень 2010 році у сумі 2854,4 гривень.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (у її структурному підрозділі військовій частині НОМЕР_2 , м. Маріуполь), 27 березня 2008 року за його заявою наказом командира військової частини НОМЕР_1 була нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік в обсязі його грошового забезпечення за березень 2008 року у сумі 2199,12 гривень. Однак досі вказана матеріальна допомога йму не була виплачена. Просив визнати неправомірними дії відповідача щодо невиплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, визнати його право на отримання такої допомоги та зобов`язати відповідача сплатити йому матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік з урахуванням індексів споживчих цін за період з квітня 2008 року по травень 2010 році у сумі 2854,45 гривень.
Позивач у письмовій заяві підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутністю.
Представник відповідача у письмовій заяві просив передати справу до Донецького окружного адміністративного суду, посилаючись на те, що окружним адміністративним судам підсудні адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган державної влади, інший державний орган, орган Автономної Республіки Крим, їх посадова чи службова особа, крім справ з приводу їхніх рішень, дій чи бездіяльності у справах про адміністративні проступки та справ, які підсудні місцевим загальним судам як адміністративним судам, відповідно ч. 2 ст. 18 КАС України та розглянути справу за його відсутністю.
Суд дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно ч. 2 ст. 1 Закону України № 1691-VI від 18.02.2010року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвідомчості справ, пов`язаних із соціальними виплатами», який набрав чинності 10 березня 2010 року, спори з приводу призначення, обчислення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат та соціальних виплат повинні розглядатися у порядку цивільного судочинства, тому суд не може задовольнити клопотання представника відповідача стосовно передачі справи до Донецького окружного адміністративного суду.
Відповідно до п.п. 3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року „Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання, надано право надавати військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань та допомогу для оздоровлення при щорічній основній відпустці у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно п.п. 33.1 -33.3 Наказу Міністра Оборони України № 260 від 11.06.2008 року «Про затвердження Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять службу за контрактом, для вирішення соціально-побутових питань один раз на рік надається матеріальна допомога в розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Матеріальна допомога надається військовослужбовцям за їх заявою за місцем штатної служби на підставі наказу командира військової частини, а командиру (начальнику) на підставі наказу вищого командира (начальника) із зазначенням у ньому розміру допомоги.
До місячного грошового забезпечення, з якого визначається матеріальна допомога, включаються посадові оклади, оклади за військовими званнями та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно з законодавством України на день підписання наказу про надання цієї допомоги.
Судом встановлено, що позивачу, який працює у військовій частині НОМЕР_1 (у її структурному підрозділі військовій частині НОМЕР_2 , м. Маріуполь), наказом командира військової частині НОМЕР_1 № 72 від 27 березня 2008 року, нарахована матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань у розмірі 2 199,12 гривень, але як вбачається з довідки від 09 червня 2010 року № 222, відповідач по теперішній час позивачу цю виплату не здійснив. (а.с.4)
Відповідно до ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення.
Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що в даному випадку відповідачем протягом досить тривалого часу грубо порушувались права позивача на отримання матеріальної допомога для вирішення соціально-побутових питань та стягує з відповідача на користь позивача матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік у сумі 2199,12 гривень.
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 року № 1282, соціальні виплати, що мають цільовий і разовий характер (допомога при народженні дитини, допомога на поховання, матеріальна допомога, одноразова допомога при виході на пенсію тощо), а також допомога у зв`язку з вагітністю і пологами індексації не підлягають.
Суд не приймає до уваги посилання позивача на ст. 34 Закону України «Про оплату праці» від 24.03.1995 року згідно якої, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати проводиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством, тому, що матеріальна допомога для вирішення соціально-побутових питань, не є частиною заробітної плати, а має разовий характер.
Тому суд у задоволенні позову у частині зобов`язання відповідача провести позивачу перерахунок матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань з урахуванням індексів споживчих цін відмовляє.
Прийшовши до висновку про задоволення позову та виходячи з того, що позивач звільнений законом від сплати судових витрат при зверненні до суду, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гривень.
На підставі викладеного, керуючись п.п. 33.1 33.3 «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.п. 3 та 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007 року „Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212 -215 ЦПК України, суд -
В И Р І Ш И В:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про стягнення невиплаченої матеріальної допомоги задовольнити частково.
Визнати право ОСОБА_1 на отримання матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань у встановленому розмірі 2199 (дві тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 12 копійок.
Визнати незаконними дії Військової частини НОМЕР_1 щодо не виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань ОСОБА_1 у розмірі 2199 (дві тисячі сто дев`яносто дев`ять) гривень 12 копійок.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2008 рік в розмірі 2199 (дві тисячі сто дев`яносто дев`ять) грн. 12 коп.
Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь держави судовий збір в сумі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 гривень.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя М.В. Дзюба