Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"01" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Марцинкевич В.А.
при секретарі Бовкун О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1
про стягнення коштів,-
в с т а н о в и в:
Представник позивача Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно отриманих коштів.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Станом на 01.01.2007 року відповідачу виплачувалася пенсія в розмірі встановленому ІНФОРМАЦІЯ_1 та обчисленому з розрахунку 68% сум грошового забезпечення.
Згідно з розрахунком вислуги років на пенсію, наявним у пенсійній справі, вислуга років відповідача на день звільнення зі служби становила 21 рік 06 місяців 15 днів, що дає право на обчислення пенсії за вислугу років як звільненому в запас в розмірі 53 % сум грошового забезпечення.
В судове засідання представник позивача не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутність. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та просив застосувати строк позовної давності.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
В п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12. 1999 року № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці" надається роз"яснення поняття лічильної ( рахункової) помилки - це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок належить неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Як вбачається зі змісту позовної заяви відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію відповідно до Закону України ,,Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Станом на 01.01.2007 року відповідачу виплачувалася пенсія в розмірі встановленому Київським міським військовим комісаріатом та обчисленому з розрахунку 68% сум грошового забезпечення.
Згідно з розрахунком вислуги років на пенсію, наявним у пенсійній справі, вислуга років відповідача на день звільнення зі служби становила 21 рік 06 місяців 15 днів, що дає право на обчислення пенсії за вислугу років як звільненому в запас в розмірі 53 % сум грошового забезпечення.
Разом з тим, позивач звернувся до суду з даним позовом у вересні 2015 року.
Відповідно до ч.2 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Проте, відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України передбачено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі є підставою для відмови у позові.
Позивач просить стягнути незаконно отримані кошти за період з 01.01.2007 року по 30.04.2010 року. Отже для позивача право на захист його порушеного права, якщо він вважає його порушеним, виникло з 30.04. 2010 року, а з врахуванням тих обставин, що позивач звернувся до суду лише в вересні 2015 року то в даному випадку для нього строк позовної давності сплив ( ст. 257 ЦК України).
Відповідно до чинного законодавства, позивач має право звернутися до суду з заявою про захист цивільного права або інтересу незалежно від спливу позовної давності , проте таке звернення підлягає захисту при умові коли строк позовної давності не сплив.
Разом з тим, відповідач надав суду заяву про застосування судом позовної давності, а тому із цих підстав, відповідно ч.3 до ст. 267 ЦК України в задоволенні позову слід відмовити.
Враховуючи наведене, та, керуючись ст.ст. 1215,257,267 ЦК України, ст.ст. 10,60,64 ,212-215 ЦПК України. суд,-
В задоволенні позовних вимог позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві до ОСОБА_1
про стягнення коштів відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.