АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 вересня 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - Усика Г.І.

суддів - Головачова Я.В.,Соколової В.В.

при секретарі - Троц В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києвіапеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 р. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення 1 763 216,16 грн. за прострочення виконання зобов'язань за договором позики, укладеного між сторонами 26.03.2015 р., а також з заявою про забезпечення позову у спосіб накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2 та ОСОБА_4, що належить їм на праві власності, а також кошти та інші цінності боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні в банках або інших фінансових установах у межах позовних вимог на суму 1 763 216,16 грн., та тимчасово просив обмежити ОСОБА_2 право виїзду за межі України до моменту виконання нею своїх зобов'язань за договором позики, посилаючись на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в майбутньому.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2015 р. заяву задоволено частково.

Забезпечено позов шляхом накладення арешту на рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, зареєстрованої: АДРЕСА_1, в межах суми заявленого позову - 1 763 216,16 грн.

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено.

У травні 2015 р. ОСОБА_3 звернувся із заявою про залучення його до участі у справі в якості третьої особи, та просив скасувати вжиті судом заходи забезпечення позову, посилаючись на те, що майно, на яке накладено арешт є предметом договору іпотеки та містить заборону відчуження.

Справа №754/3055/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10880/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Галась І.А.
До Доповідач у суді апеляційної інстанції: Усик Г.І.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.05.2015 р., занесеною до журналу судового засідання, ОСОБА_3 залучено до участі у справі третьою особою.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2015 р. позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у суму 1 763 216,16 грн. та судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.

Ухвалою цього ж суду від 07.07.2015 р. скасовано заходи забезпечення позову, накладені за ухвалою суду від 28.04.2015 р., в частині арешту квартири АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просив зазначену ухвалу скасувати, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Вказував на те, що суд пришов до помилкового висновку про скасування заходів забезпечення позову, оскільки рішенням суду від 07.07.2015 р., було задоволено позов та стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 1 763 216,00 грн., яке не виконано, та не урахував роз'яснення викладені у п. 10 Постави Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 просив задовольнити апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Представник ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на те, що ухвала суду є законною та обґрунтованою.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які приймали участь в судовому засіданні, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Скасовуючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив з того, що квартира АДРЕСА_1 була передана в іпотеку відповідно до договору іпотеки від 01.11.2012 р. - реєстраційний номер Державного реєстру іпотек 13193371, та урахував переважне право іпотекодержателя на задоволення вимог за рахунок предмету іпотеки.

З матеріалів справи убачається, що квартира АДРЕСА_1, є предметом іпотеки відповідно до нотаріально посвідченого договору іпотеки від 01.11.2012 р., укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (ОСОБА_2.). Відповідно до п.2.5 договору у зв'язку із посвідченням цього договору до його припинення накладається заборона відчуження предмету іпотеки.

Також, як правильно зазначав представник ОСОБА_3, накладення арешту на предмет іпотеки перешкоджає реалізації права третьої особи за укладеним між ним та ОСОБА_7 (ОСОБА_2.) договором від 01.11.2012 р. про задоволення вимог іпотекодержателя.

Крім того, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2015 р. було накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_2, тоді як ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2015 р. скасовано заходи забезпечення позову лише в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ухвала Деснянського районного суду м. Києва від 07.07.2015 р. є законною та обґрунтованою, а тому правових підстав для її скасування не убачається.

Керуючись ст.ст. 151, 154, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 07 липня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Судді: