Провадження № 22ц/790/2420/15 Головуючий 1-ї інст. - Сиротников Р.Є.
Категорія: стягнення аліментів
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - Бровченко І.О.,

суддів - Тичкової О.Ю., Піддубного Р.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, -

В С Т А Н О В И Л А :

24 листопада 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього аліментів у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно на її користь, на утримання неповнолітніх доньок до досягнення ними повноліття та стягнення аліментів на її, ОСОБА_2, утримання у розмірі 800 грн. щомісячно до досягнення дітьми трирічного віку.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25 вересня 2009 року вона перебуває в шлюбі з відповідачем, ОСОБА_1 Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народились доньки - ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які мешкають разом із позивачем та перебувають на її утриманні.

З серпня 2014 року сторони мешкають окремо, ведуть окреме господарство, відповідач залишив родину та пішов мешкати за місцем реєстрації. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, працездатний, стягнень по виконавчим листам не має, тому вона вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Під час розгляду справи судом позивач свої позовні вимоги повністю підтримала, та посилаючись на вищевикладене, просила суд позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково і пояснив, що буде надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, проти стягнення аліментів на утримання дружини заперечував, оскільки не має такої матеріальної можливості, особливо в тих розмірах, які позивач просить стягувати. Крім того, відповідач в своїх письмових запереченнях вказав, що позивач на власний розсуд вирішила забрати дітей та піти від нього чим сама поставила себе у становище, в якому потребує матеріальної допомоги, що відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 83 СК України позбавляє її права на утримання.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання доньок ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 24 листопада 2014 року і до досягнення дітьми повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на її утримання в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 24 листопада 2014 року і до досягнення дітьми трирічного віку. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду в частині стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дітьми трьох років скасувати та у цій частині рішення у задоволені позовних вимог відмовити. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Рішення в частині стягнення аліментів на двох малолітніх доньок не оскаржується.

Вислухав доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частинами 2, 4 ст. 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що з 25 вересня 2009 року сторони перебувають у шлюбі.

Від шлюбу сторони мають двох дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають разом із позивачем.

Згідно довідки ТОВ «Український м'ясокомбінат» від 14 травня 2014 року за вих. № 58, ОСОБА_1 працює у товаристві слюсарем з ремонту обладнання та загальна сума доходу за період з 01 листопада 2013 року по 30 квітня 2014 року складає 14295 грн. 77 коп.

Під час судового розгляду справи відповідач зазначив, що на час розгляду справи його середній заробіток складає 2420 грн., що також було підтверджено ним в апеляційному суді. Розмір заробітної плати ОСОБА_1 позивач не заперечувала.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Оскільки відповідач не надає позивачці матеріальної допомоги, має регулярний дохід, то судова колегія вважає, що судом першої інстанції обґрунтовано постановлено рішення про стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання дітей та на її утримання до досягнення дітьми 3-річного віку.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1, наведені на її обґрунтування, в даному випадку процесуальне рішення суду, прийняте по суті розглянутого ним питання не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного його вирішення. Апелянт не навів переконливих доводів на підтвердження того, що він не має змоги сплачувати аліменти на позивачку. Він працює, має дохід і ніщо не перешкоджає йому сплачувати присуджені судом аліменти.

Посилання ОСОБА_1 щодо сплати ним особисто комунальних платежів за місцем його реєстрації, де також зареєстрована його мати та брат, належними та допустимими доказами не підтверджено та відповідно не є підставою для відмови у задоволені позову про стягнення аліментів на дружину. Крім того, під час апеляційного розгляду справи відповідач пояснив, що після сплати аліментів залишок його заробітної плати не буде менше розміру прожиткового мінімуму.

За таких обставин судова колегія приходить до висновку про постановлення районним судом рішення з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, у відповідності з обставинами справи, наданими сторонами доказами та, відповідно, про відсутність підстав для зміни чи скасування судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді -