Справа № 755/372/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" лютого 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П.

при секретарі - Нестеровському Б.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: поновити його на посаді провідного інженера відділу розвитку і технічного забезпечення (ВРМ) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот"; стягнути з Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" на його користь заборгованість по заробітній платі - 43 125 гривень, заробітну плату за час вимушеного прогулу - 5020,16 гривень та заробітну плату за час вимушеного прогулу за період до вирішення справи по суті, відшкодування збитків від інфляції - 6553,28 гривень, 3% річних - 11942,32 гривень, відшкодування моральної шкоди - 50 000 гривень.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що він працював з вересня 2007 року на посаді провідного інженера відділу розвитку та технічного забезпечення УІРМ Державного підприємства "Український державний центр радіочастот". За час роботи мав подяки від керівництва УДЦР, стягнення і покарання відсутні. 09 квітня 2014 року відбулася атестація фахівців УІРМ атестаційною комісією, до складу якої входив нинішній директор департаменту РЧМ та забезпечення, АСРМ Лазарєв В.Ю. За рішенням атестаційної комісії він відповідає займаній посаді. 02 вересня 2014 року він одержав попередження про наступне скорочення посади провідного інженера відділу розвитку і технічного забезпечення (ВРМ) автоматизованої системи радіочастотного моніторингу (АСРМ) управління інформаційного та технічного забезпечення АСРМ (УІРМ) з 08 листопада 2014 року та пропозицію про переведення на посаду інженера 2-ї категорії сектору централізованого технічного радіоконтролю відділу стаціонарного РЧМ департаменту РЧМ та забезпечення АСРМ. 04 вересня 2014 року він направив заяву № 493 Генеральному директору ДП УДЦР ОСОБА_2. та Голові об'єднаної первинної профспілкової організації Пінчук Л.П., де обґрунтував, чому не може погодитися з цієї пропозицією. 24 вересня 2014 року він одержав інше попередження про наступне скорочення посади провідного інженера ВРМ з 25 листопада 2014 року, але без пропозиції про переведення на вакантну посаду. 06 жовтня 2014 року отримав відповідь на заяву від 04 вересня 2014 року, № 493 за підписом директора з адміністративних питань Гулька В.В. Зміст відповіді полягає в тім, що посада провідного інженера ВРМ скорочена, функції провідного інженера ВРМ не збереглися. Розірвання трудового договору з ініціативи адміністрації, відповідно до ст. 40 п. 1 КЗпП, допускається у випадках змін в організації виробництва і праці, скорочення чисельності або штату працівників, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Ніяких істотних змін в організації виробництва і праці у ВРМ ДРЧМ не відбулося, що вбачається з порівняння Положення про ВРМ УІРМ від 02 січня 2013 року та Положення про ВРМ ДРЧМ від 03 жовтня 2014 року. Завдання і функції ВРМ у новій структурі не змінилися. Оптимізація структури та чисельності працівників відділу виразилася у тому, що посада провідного інженера ВРМ виведена із штатного розпису у зв'язку з тим, що "функції та роботи, передбачені для посади провідного інженера ВРМ, на сьогодні відсутні" (відповідь Директора з адміністративних питань Гулька В.В.), але, одночасно із цим, відповідачем створено дві нові посади провідних інженерів ВРМ (наказ ДП УДЦР від 19 вересня 2014 року № 426 "Про введення штатного розпису Центру"). З юридичної точки зору, скорочення штату це - зменшення кількості або ліквідація посад, але не певних працівників, тому створення нових аналогічних посад, які йому не пропонувалися, є порушенням ст. 40 КЗпП України.

У попередженні від 02 вересня 2014 року про наступне скорочення посади провідного інженера ВРМ з 08 листопада 2014 року адміністрацією була запропонована посада інженера 2-ї категорії при наявності інших посад, що відповідають його кваліфікації, а саме провідного інженера. При попередженні від 24 вересня 2014 року про наступне скорочення посади провідного інженера ВРМ з 25 листопада 2014 року вакантні посади запропоновано не було. Але, роботодавець, зобов'язаний забезпечити "пропонування всіх вакантних посад працівникам, що скорочуються" (відповідь Директора з адміністративних посад Гулька В.В.), зокрема, посади провідних інженерів ВРМ, що знову створені.

Також, з 2012 року (відповідно до технічного акту від 24 жовтня 2012 року), додатково до посадових обов'язків, він займався введенням в експлуатацію та обслуговуванням автоматизованої системи контролю пересування автомобілів УДЦР "VITEX TRACK NET". На даний час система являє собою розгалужену структуру, автоматизовані робочі місця (АРМ) моніторингу автомобілів встановлені в УРЧМ, транспортному відділі, ВРМ та всіх філіях УДЦР. Контролюється пересування 171 автомобіля УДЦР (у тому числі, і в зоні АТО). На нього були покладені обов'язки адміністратора системи контролю пересування автомобілів у цілому по УДЦР, які мав виконувати інженер 1-ї категорії, посада якого була вакантна на підприємстві.

Відповідно до даних медичного обстеження він внаслідок неправомірних дій відповідача отримав фізичні страждання, які вплинули на його здоров'я та призвели до захворювання, що встановлено Консультативним висновком від 03 грудня 2014 року. Йому встановлено діагноз: атеросклеротичний кардіосклероз, гіпертонічна хвороба 1 ст. 1 ступінь, ризик порушення помірний, СН 0-1 ст., збереженою фракцією викиду ЛШ (ФВ-60%), ІІ ФК по NYHA. Відповідно до висновку Інституту серця МОЗ України в нього виявлено порушення внутрішньошлуночкової провідності. Зважаючи на тяжкість фізичних та моральних страждань, він вважає за необхідне стягнути з відповідача відшкодування моральної шкоди в сумі 50 000 гривень.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що він працював у відповідача на посаді провідного інженера. До проведеної реорганізації на підприємстві існувала одна посада провідного інженера, а вже після реорганізації було створено дві такі посади, однак йому було запропоновано переведення на нижчу посаду. Крім того, він два роки виконував у ДП "Український державний центр радіочастот" роботу, що не була обумовлена його трудовим договором, у зв'язку чим бажає отримати заробітну плату, що не була виплачена йому за фактом виконання даних робіт. Також, внаслідок даних неправомірних дій відповідача, йому було завдано моральної шкоди, яка підтверджується медичними висновками.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити. Пояснив суду, що змін в організації відповідача фактично не було, просто відбулося перейменування підрозділів та введено нові посади.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, з підстав викладених у запереченні проти позову, долученого до матеріалів справи, просила відмовити у задоволенні позову. Пояснила суду, що 22 липня 2014 року в ДП "Український державний центр радіочастот" на підставі нової редакції Статуту було проведено зміни в організаційній формі підприємства, створено директорат та визначено нову організаційно-правову форму. Наказом № 348 від 08 серпня 2014 року по підприємству було проведено об'єднання двох структурних підрозділів в один департамент. 08 вересня 2014 року позивача було повідомлено про скорочення посади провідного інженера та запропоновано з 08 листопада 2014 року зайняти посаду інженера другої категорії. В подальшому, позивач звернувся до відповідача за роз'ясненнями, підприємством позивача було повідомлено, що наказом відповідача № 417 від 17 вересня 2014 року були внесені зміни до організаційної структури. Позивач відмовився від пропозиції щодо зайняття посади інженера другої категорії. В подальшому, позивачу було направлено друге попередження, в якому дійсно не було запропоновано іншу посаду замість провідного інженера, так як після зміни організаційної структури вакантні посади були відсутні. Щодо зайняття посад провідних інженерів іншими особами, зазначила, що ОСОБА_6 до скорочення штату займав посаду заступника начальника відділу, у зв'язку з чи на підставі ст. 42 КЗпП України йому було запропоновано посаду провідного інженера, а ОСОБА_7 дійсно мав однаковий трудовий стаж з позивачем, але мав диплом кандидата наук, у зв'язку з чим йому і було запропоновано посаду провідного інженера. Таким чином, після скорочення чисельності працівників посади провідного інженера для позивача в наявності не було. Крім того, рішення про звільнення позивача було прийнято після засідання профспілкового комітету, на якому позивачу всі обставини були пояснені. Щодо стягнення заробітної плати за виконання додаткових робіт, пояснила, що дійсно колективним договором передбачалося суміщення посад та здійснення доплати у розмірі 50%, в той же час жодних наказів про здійснення позивачем додаткових робіт, на підприємстві не видавалось.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, приходить до наступного.

Як вбачається з відомостей трудової книжки позивача, ОСОБА_1 наказом № 346/п від 05 вересня 2007 року був прийнятий на посаду провідного інженера відділу розвитку автоматизованої системи радіочастотного моніторингу управління радіочастотного моніторингу ДП "Український державний центр радіочастот". Наказом № 523-П від 31 грудня 2009 року позивача було переведено на посаду провідного інженера відділу розвитку РЧМ. В подальшому, наказом № 599/п від 29 грудня 2012 року позивача було переведено на посаду провідного інженера відділу розвитку і технічного забезпечення АСРМ управління інформаційного та технічного забезпечення АСРМ. Наказом № 257/П від 19 листопада 2014 року позивача було звільнено з посади у зв'язку із скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги, сторона позивача посилається на те, що ніяких істотних змін в організації виробництва і праці у ВРМ ДРЧМ не відбулося, завдання і функції ВРМ у новій структурі не змінилися. Одночасно із цим, відповідачем створено дві нові посади провідних інженерів ВРМ. Крім того, у попередженні від 02 вересня 2014 року про наступне скорочення посади провідного інженера ВРМ з 08 листопада 2014 року адміністрацією позивачу була запропонована посада інженера 2-ї категорії при наявності інших посад, що відповідають його кваліфікації, а саме провідного інженера. При попередженні від 24 вересня 2014 року про наступне скорочення посади провідного інженера ВРМ з 25 листопада 2014 року вакантні посади запропоновано не було.

В той же час, суд не може погодитися з даними твердженнями сторони позивача, з огляду на наступне.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Як роз'яснено в п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9, розглядаючи трудові спори, пов'язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

Наказом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" № 348 від 08 серпня 2014 року "Про затвердження організаційної структури Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" було затверджено погоджену Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері зв'язку та інформатизації організаційну структуру Державного підприємства "Український державний центр радіочастот".

Згідно з Наказом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" № 389 від 29 серпня 2014 року "Про заходи щодо провадження організаційної структури УДЦР", було проведено зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" та його філій до 08 листопада 2014 року.

Так, на підставі вказаного наказу було ліквідовано Управління інформаційного та технічного забезпечення АСРМ, посаду провідного інженера яку займав позивач та створено Департамент РЧМ та забезпечення АСРМ. При цьому, до ліквідованого Управління входили наступні посади: посада начальника відділу, посада заступника начальника відділу, одна посада провідного інженера, три посади інженера 1-ї категорії та дві посади інженера 2-ї категорії, а до створеного Департаменту увійшли посади: начальника відділу, дві посади провідного інженера, дві посади інженера 1-ї категорії та одна посада інженера 2-ї категорії.

Таким чином, зміни в організації структури відповідача дійсно мали місце, що підтверджується відповідними наказами. На підставі змін в організації виробництва і праці та скорочення штату Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" та його філій, було скорочено посаду заступника начальника відділу, посаду інженера 1-ї категорії, посаду інженера 2-ї категорії та введено ще одну посаду провідного інженера.

Відповідно до ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Судом встановлено, що 02 вересня 2014 року позивача відповідачем було попереджено про наступне звільнення 08 листопада 2014 року в зв'язку з скороченням посади провідного інженера відділу розвитку та технічного забезпечення АСРМ управління інформаційного та технічного забезпечення АСРМ та запропоновано переведення на вакантну посаду "інженер 2-ї категорії сектору централізованого технічного радіоконтролю відділу стаціонарного РЧМ департаменту РЧМ та забезпечення АСРМ".

Від переведення на вказану посаду позивач відмовився, що підтверджено останнім в судовому засіданні. Натомість, 04 вересня 2014 року на адресу відповідача позивачем було направлено заяву, в якій останній не погоджувався із зниженням посади та просив усунути непорозуміння та відновити його посаду провідного інженера.

В подальшому, Наказом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" № 417 від 17 вересня 2014 року "Про затвердження організаційної структури Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" було затверджено нову організаційну структуру Державного підприємства "Український державний центр радіочастот".

Наказом Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" № 418 від 17 вересня 2014 року "Про заходи щодо впровадження організаційної структури УДЦР", було проведено зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" до 25 листопада 2014 року.

Як встановлено судом, у зв'язку з відсутністю вакантних місць на зайняття посад, а також враховуючи відмову позивача від переведення на посаду інженера 2-ї категорії, 24 вересня 2014 року відповідачем позивачу було надано попередження про наступне вивільнення, відповідно до якого посада провідного інженера відділу розвитку і технічного забезпечення АСРМ управління інформаційного та технічного забезпечення АСРМ буде скорочена з 25 листопада 2014 року, у зв'язку з чим позивача попереджено про наступне звільнення із займаної посади 24 листопада 2014 року згідно з пунктом 1 статті 40 КЗпП України.

Відповідно до відповіді ДП "Український державний центр радіочастот" від 03 жовтня 2014 року, позивача було повідомлено, що на підприємстві проходять зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату працівників. Зокрема, ліквідовано управління радіочастотного моніторингу (УРЧМ) та управління інформаційного та технічного забезпечення АСРМ (УІРМ) та створено департамент радіочастотного моніторингу та технічного забезпечення АСРМ (ДРЧМ). Йому було запропоновано посаду інженера 2 категорії у секторі централізованого технічного контролю відділу стаціонарного моніторингу ДРЧМ. Враховуючи значне скорочення штату працівників (близько 15 %) і необхідність пропонування усіх вакантних посад працівникам, що скорочуються, після його відмови від посади інженера 2 категорії вона була запропонована іншому працівнику. Інших вакантних посад на сьогодні на підприємстві, на жаль, немає.

В подальшому, на посаду провідних інженерів Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" було призначено ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Відповідно до ст. 42 КЗпП України, при скороченні чисельності чи штату працівників у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці переважне право на залишення на роботі надається працівникам з більш високою кваліфікацією і продуктивністю праці.

Так, як вбачається з витягу з організаційної структури відповідача, ОСОБА_6 до скорочення штату чисельності обіймав посаду заступника начальнику відділу, яка була скорочена, тобто займав керівну посаду та безпосередньо здійснював керівництво відділом, в якому працював позивач, а ОСОБА_7 мав однаковий з позивачем трудовий стаж та диплом кандидата наук, тобто мав більш високу кваліфікацію у порівнянні з позивачем, у зв'язку з чим, відповідачем було прийняте рішення про переведення вказаних осіб, за їх згодою, на посади провідних інженерів. Позивачем же не було надано суду доказів, які б у відповідності до вимог ст. 42 КЗпП України, надавали б йому переважне право на залишення на роботі при скороченні чисельності та штату працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

Відповідно до п. 6.1. Розділу 6 Статуту Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", підприємство має право самостійно планувати свою діяльність, визначати стратегію та основні напрямки своєї роботи відповідно до стратегічного плану розвитку підприємстві, затвердженого Уповноваженим органом управління за поданням підприємства. При цьому, відповідно до Розділу 8 вказаного Статуту, уповноважений орган управління відповідно до покладених на нього завдань: приймає рішення про утворення, реорганізацію і ліквідацію підприємстві відповідно до вимог закону.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 64 Господарського кодексу України, підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис.

Таким чином, лише власнику чи уповноваженому ним органу належить право визначати штат і чисельність працівників, у зв'язку з чим суд не вбачає неправомірності в діях відповідача щодо скорочення штату чисельності працівників та створення нового Департаменту, в призначенні на посаду провідного інженера інших працівників підприємства, визначення порядку вивільнення працівника, переважного права на залишення на посаді.

Зміни в організації виробництва і праці та скорочення штату Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" також підтверджуються наказом №426 від 19 вересня 2014 року яким затверджено штатний розпис працівників Центру, наказом №516 від 24 жовтня 2014 року про скорочення з 25 листопада 2014 року посад, наказом №708 від 30 грудня 2014 року про затвердження нового штатного розпису працівників Центру, наказами №4 від 12 січня 2015 року, №5 від 14 січня 2015 року, №10 від 19 січня 2015 року, №20 від 20 січня 2015 року, №45 від 31 січня 2015 року, №51 від 04 лютого 2015 року, №52 від 05 лютого 2015 року, №68 від 12 лютого 2015 року, про внесення змін до штатного розпису Центру.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 КЗпП України розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2 і 3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник, крім випадків, коли розірвання трудового договору із зазначених підстав здійснюється з прокурором, працівником органу внутрішніх справ, Служби безпеки України, Державного бюро розслідувань України чи органу, що здійснює контроль за додержанням податкового законодавства.

08 серпня 2014 року ДП "Український державний центр радіочастот" звернулося з листом до голови Об`єднаної первинної профспілкової організації Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" з інформацією щодо можливого майбутнього скорочення штату та вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці.

24 жовтня 2014 року ДП "Український державний центр радіочастот" звернулося з поданням №2-2/10848 до голови первинної профспілкової організації Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" про надання профспілковим комітетом згоди на вивільнення 24 листопада 2014 року за скороченням штату (п.1 ст. 40 КЗпП України) 72 працівників, в тому числі і позивача ОСОБА_1

13 листопада 2014 року профспілковий комітет Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" на своєму засіданні розглянувши подання директора з адміністративних питань від 24 жовтня 2014 року №2-2/10848, надав згоду на розірвання трудового договору згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України, в тому числі з ОСОБА_1, про що 14 листопада 2014 року повідомив директора з адміністративних питань Державного підприємства "Український державний центр радіочастот".

Крім того, як вбачається з витягу із протоколу від 14 листопада 2014 року №11 засідання Профспілкового комітету первинної профспілкової організації, остання обговоривши питання щодо надання профспілковим комітетом на підставі листа-повідомлення №02-3/11 від 13 листопада 2014 року згоди на вивільнення з 24 листопада 2014 року за скороченням штату (п.1 ст. 40 КЗпП України) провідного інженера відділу розвитку і технічного забезпечення АСРМ управління інформаційного та технічного забезпечення АСРМ ОСОБА_1, обговоривши питання, щодо відмови ОСОБА_1 від запропонованої 02 вересня 2014 року посади інженера 2-ї категорії ВСРМ ДРЧМ, наявності у останнього преважного права на залишенні на роботі, прийняла рішення про розірвання трудового договору з ОСОБА_1 з 24 листопада 2014 року за скороченням штату (п.1 ст. 40 КЗпП України).

Статтею 235 КЗпП України встановлено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на вищевикладені обставини, беручи до уваги те, що в судовому засіданні не встановлено незаконність звільнення позивача, у відповідача Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" дійсно відбулися зміни в організації виробництва і праці, а також відбулося скорочення штату та чисельності, відповідачем дотриманий порядок вивільнення працівника, судом не вбачається підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення його на посаді провідного інженера відділу розвитку і технічного забезпечення (ВРМ) Державного підприємства "Український державний центр радіочастот".

Щодо позовних вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача заборгованості по заробітній платі, заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування збитків від інфляції та 3 % річних, то дані вимоги також не підлягають задоволенню, з огляду на наступне.

Так, на думку позивача, заборгованість по заробітній платі утворилася у зв'язку з виконанням останнім додаткових робіт по введенню в експлуатацію та обслуговування автоматизованої системи контролю пересування автомобілів УДЦР "VITEX TRACK NET".

Статтею 105 КЗпП України передбачено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряд з своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обов'язки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, провадиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника. Розміри доплат за суміщення професій (посад) або виконання обов'язків тимчасово відсутнього працівника встановлюються на умовах, передбачених у колективному договорі.

Згідно п. 3 Інструкції про застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 04 грудня 1981 року № 1145 "Про порядок і умови суміщення професій (посад) від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ, домовленість про суміщення професій (посад) а також розширення зон обслуговування або збільшення об'єму виконуваних робіт оформлюється наказом (розпорядженням) адміністрації по погодженню з комітетом профспілки з вказівкою суміщення професій (посад), об'єму додатково виконуваних функцій або робіт і розміру доплати.

В той же час, як встановлено судом, будь-яких наказів відповідачем щодо суміщення посад позивачем та здійснення доплат прийнято не було, у зв'язку з чим вимоги щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, суд вважає необґрунтованими та такими, що не підтверджені належним та допустимими доказами у справі.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Разом з тим, беручи до уваги те, що звільнення позивача з роботи було проведено у відповідності до вимог КЗпП України, у зв`язку з чим позивач ОСОБА_1 не може бути поновлений на посаді як незаконно звільнений, оскільки в розумінні ст. 235 КЗпП України не є такою особою, відповідно не підлягають задоволенню вимоги про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу в сумі 5020,16 гривень, заробітної плати за час вимушеного прогулу до вирішення справи по суті, відшкодування збитків від інфляції в сумі 6553,28 гривень, 3% річних 11942,32 гривень, оскільки є органічно невід'ємно пов'язаними з вимогою про поновлення на роботі.

Щодо заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди у розмірі 50 000 гривень, то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою.

Крім того, до юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання працівника або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, ці обставини повинні бути належно доведені.

Обов'язок по відшкодуванню моральної шкоди виникає лише за умови, що моральні страждання працівника, або втрата ним нормальних життєвих зв'язків, або необхідність додаткових зусиль для організації свого життя стали наслідками порушення законних прав працівника.

Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про те, що при звільненні позивача з займаної посади відповідачем не порушувались норми чинного законодавства, а отже не були порушені права позивача. Позивачем ОСОБА_1 не доведений факт його незаконного звільнення та незаконність дій з боку Державного підприємства "Український державний центр радіочастот" при вирішенні питання про його звільнення, а відтак і недоведений факт моральних страждань, які на думку позивача він зазнав. Тому вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 40, 42, 49-2, 105, 235, 237-1 КЗпП України, Інструкцією про застосування постанови Ради Міністрів СРСР від 04 грудня 1981 року № 1145 "Про порядок і умови суміщення професій (посад) від 14 травня 1982 року № 53-ВЛ, Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 06 листопада 1992 року № 9, Постановою Пленуму Верховного суду України № 4 від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ст.ст. 1, 3, 10, 11, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Державного підприємства "Український державний центр радіочастот", третя особа ОСОБА_2 про поновлення на роботі та стягнення заборгованості по заробітній платі - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: