Справа № 464/2042/15 Головуючий у 1 інстанції: Дулебко Н.І.
Провадження № 22-ц/783/7663/15 Доповідач в 2-й інстанції: Федоришин А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

при секретарі: Івановій О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_3, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Житлово-експлуатаційне підприємство «Стимул-Сихів» про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення,-

в с т а н о в и л а:

Позивачі за первісним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_6 звернулися до суду з вимогами про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1, як такий, що вибув на інше постійне місце проживання. Зазначали, що відповідач, який є їх внуком, був зареєстрований у вказаній квартирі 27.05.1996 р., проте ніколи в ній не проживав, нею не цікавився, не ніс витрат на її утримання.

ОСОБА_3 пред'явив до суду зустрічний позов. Просив вселити його у спірну квартиру, так як ОСОБА_7 і ОСОБА_6 заперечують проти його проживання у цьому житлі. Не проживав у квартирі АДРЕСА_1 не за своєї волі внаслідок малолітнього віку. Інтересу до своїх житлових прав не втратив.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу на підтримання доводів їх апеляційної скарги і на спростування доводів іншої скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційних с карг колегія приходить до висновку про наявність підстав для скасування рішення з таких мотивів.

Із матеріалів справи убачається, що квартира АДРЕСА_1 є комунальною власністю, надана ОСОБА_5 для проживання із сім'єю: дружиною - ОСОБА_6, сином - ОСОБА_8 (знятий з реєстрації 26.02.2013 року).

Крім цього встановлено, і цей факт не заперечується сторонами, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, 27.05.1996 року був зареєстрований у спірній квартирі АДРЕСА_1, в ній не проживав з народження. Фактично проживав за місцем реєстрації своєї матері - ОСОБА_9 - на АДРЕСА_2. У вказаному населеному пункті у 2009 році закінчив середню загальноосвітню школу.

Стаття 107 ЖК України, приписами якої ОСОБА_5 і ОСОБА_6 обґрунтовують свій позов, врегульовує питання розірвання договору найму жилого приміщення за ініціативою наймача.

Відповідно до частини першої цієї статті наймач жилого приміщення вправі за згодою членів сім'ї в будь-який час розірвати договір найму.

Частина друга статті передбачає, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Обґрунтовуючи позов, ОСОБА_5 і ОСОБА_6 зазначали, що ОСОБА_3 вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту (АДРЕСА_2) з самого народження, жодного дня в квартирі не проживав і наміру проживати не висловлював, зареєстрований був без їх згоди в силу ч. 1 ст. 65 ЖК України, витрат на утримання житла він не несе. Жодних перешкод для вселення вони не чинили.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із встановленого рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2014 року факту, що тимчасове непроживання ОСОБА_3 у спірній квартирі з моменту реєстрації, а пізніше - з досягненням повноліття 03.02.2013 року, відбувалося з поважних причин. Також судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в період з березня до жовтня 2013 року у квартирі не проживали, у зв'язку з чим ОСОБА_3 не мав можливості проживати у квартирі з поважних причин.

Це рішення суду набрало законної сили 10.06.2014 року.

Разом із цим суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що жодних перешкод для вселення ОСОБА_3 у спірну квартиру не було. При цьому правильно зазначив, що він не підтвердив будь-яких протиправних дій ОСОБА_5 і ОСОБА_6, не звертався до правоохоронних чи інших органів з метою припинення таких. Надіслання листа за місцем тимчасового проживання ОСОБА_7 у с. Копань Перемишлянського району Львівської області про надання доступу до квартири не є доказом існування перешкоду користуванні житловим приміщенням.

Поруч із викладеними вище висновками місцевого суду колегія суддів зазначає, що сама поведінка ОСОБА_3 спростовує його доводи про існування інтересу до житла, адже з усього часу реєстрації у спірній квартирі жодних заходів для реалізації житлових прав не вживали ні його мати як законний представник, ні він сам з досягненням 14-річного віку (як це визначено у ст. 13 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»). При тому, що з 01.09.2010 року по 13.06.2014 року ОСОБА_3 навчався у м. Львові у Відокремленому структурному підрозділі - Технічний коледж Національного університету «Львівська політехніка» і з 01.09.2014 року по даний час навчається в Навчально-науковому інституті післядипломної освіти НУ «Львівська політехніка».

Отже, з урахуванням наведеного вище слід прийти до висновку, що ОСОБА_3 вибув на постійне місце проживання до іншого населеного пункту - АДРЕСА_2 - з моменту набрання рішення Сихівського районного суду м. Львова від 16.01.2014 року законної сили, а саме: з 10.06.2014 року, відтак з цього часу він втратив право користування квартирою АДРЕСА_1.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням слід скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення цих вимог.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 29 жовтня 2015 року в частині відмови у позові ОСОБА_5, ОСОБА_6 скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 з 10 червня 2014 року.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: