Категорія 30 Доповідач Іванюк М. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого - судді Іванюка М.В, суддів РибчинськогоВ.П. та БереговогоО.Ю, при секретарі ПантелеймоновійА.І, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Вінницького міського суду від 13 січня 2015р. у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, --

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2014р. Публічное акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди. У позові зазначено, що 18 жовтня 2013р. відповідачка, працюючи у позивача на посаді касира-операціоніста, у зв'язку з неналежним виконанням нею посадових обов'язків допустила нестачу готівкових коштів в сумі 15700грн, чим заподіяла матеріальну шкоду банку. Посилаючись на те, що ОСОБА_3. уклала з позивачем договір про повну матеріальну відповідальність, Публічное акціонерне товариство «Піреус Банк МКБ» просило стягнути з неї зазначену суму.

Рішенням Вінницького міського суду від 13 січня 2015р. позов було задоволено. Суд погодився з доводами позивача і при вирішенні справи застосував положення ст.ст.130, 132, 134, 135-1, 135-3, 136-138 КЗпП України.

ОСОБА_3. у своїй апеляційній скарзі просить дане рішення скасувати і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає, що задовольняючи позов, суд першої інстанції не з'ясував належним чином обставини, які мають значення для справи, порушив норми процесуального права і невірно застосував норми матеріального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_3.та її представник ОСОБА_5. підтримали апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

Належним чином повідомлений представник Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» в суд апеляційної інстанції не з'явився, однак надіслав письмові заперечення на апеляційну скаргу, а в окремо поданій письмовій заяві просив розглянути справу за його відсутності і відхилити скаргу як безпідставну. Згідно ч.2 ст.305 ЦПК України його неявка за таких обставин не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Вислухавши ОСОБА_3. та її представника ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених вимог, заперечень і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав :

Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов з наведених у рішенні підстав, суд першої інстанції в порушення вимог п.1 ч.1 ст.214 ЦПК України належним чином не вирішив усі питання щодо наявності обставин, якими обгрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Так, задовольняючи позов, суд першої інстанції вважав встановленим наявність вини ОСОБА_3, з якою укладено договір про повну матеріальну відповідальність, у неналежному виконанні нею посадових обов'язків, що призвело до нестачі готівкових коштів, чим позивачу заподіяно матеріальну шкоду.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна.

Адже в апеляційній скарзі зазначено і колегія суддів погоджується, що в матеріалах справи не міститься достатніх доказів, які вказували б на те, які конкретні винні дії були вчинені відповідачкою. З висновку від 20.12.2013р, зробленого комісією, яка проводила службове розслідування, причетність ОСОБА_3. до нестачі зазначених готівкових коштів не встановлена. У цьому ж висновку вказано про виявлення низки порушень виробничої дисципліни з боку відповідачки, однак не зазначено, у чому саме такі порушення проявилися і які положення посадової інструкції нею не дотримано (а.с.39). При цьому з матеріалів справи не вбачається, що адміністрація банку створила касирам усі належні умови для забезпечення збереження матеріальних цінностей і готівкових коштів. Також слід звернути увагу, що у посадовій інструкції касира-операціоніста Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» зовсім не регламентовані очевидно важливі питання, наприклад про те, яким чином має діяти працівник для забезпечення збереження готівкових коштів в разі, якщо виникає необхідність тимчасово залишити робоче місце, тощо (а.с. 5, 6). Тобто, у даному випадку неможливо встановити причинний зв'язок між тими чи іншими діями чи бездіяльністю працівника (ці дії чи бездіяльність також не встановлені) і недостачею матеріальних цінностей.

Посилання позивача на наявність укладеного з відповідачкою договору про повну матеріальну відповідальність від 20.02.2013р. також не можуть братися до уваги, адже з п.3 вказаного договору вбачається, що вирішення питання про відшкодування за рахунок працівника матеріальної шкоди можливе лише в разі, якщо має місце його вина у заподіянні шкоди (а.с. 7). Однак, як зазначалося вище, вина ОСОБА_3. у даному випадку не встановлена.

Також слід звернути увагу, що на підставі внесеної до ЄРДР заяви Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ» від 09.02.2015р. про те, що невстановлена особа, перебуваючи у приміщенні каси відділення №12 Публічного акціонерного товариства «Піреус Банк МКБ», заволоділа матеріальними цінностями, а саме грішми в сумі 15700грн, 09.02.2015р. було відкрито кримінальне провадження №0000791.

Тобто, станом на теперішній час відсутні правові підстави для того, щоб вважати встановленою наявність вини тієї чи іншої особи у нестачі зазначених вище готівкових коштів і для відшкодування працівником шкоди відповідно до положень ст.ст.130, 132, 134, 135-1, 135-3, 136-138 КЗпП України.

Суд першої інстанції зазначеного не врахував.

Згідно ст.309 ЦПК України це є підставою для скасування оскаржуваного рішення і ухвалення у справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст.209, 218, 303, 304, 305ч.2, 307ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Вінницького міського суду від 13 січня 2015р. у даній справі скасувати.

Публічному акціонерному товариству «Піреус Банк МКБ» відмовити у задоволенні позову до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :