Справа № 462/4405/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 вересня 2015 року Залізничний районний суд м. Львова у складі:

головуючого - судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

з участю заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи - Рудненська селищна рада, Обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» та Державний архів Львівської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину від 21.04.1975 року та договору дарування від 23.09.1975 року щодо посвідчення права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1. В обґрунтування своєї заяви зазначає, що у вказаному свідоцтві помилково було зазначено її ім'я - «ОСОБА_1», а у договорі дарування - «ОСОБА_1», хоча її ім'я згідно паспорта та свідоцтва про народження «ОСОБА_1». З огляду на це, просить суд встановити факт належності правовстановлюючих документів, оскільки це необхідно для переоформлення документів на будинок.

В судовому засіданні заявник заяву підтримала, покликаючись на мотиви такої, яку просить задовольнити.

Заінтересовані особи, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, не направили в суд своїх представника, заяви про розгляд справи за їх відсутності не подали, про причини неявки не повідомили.

Заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦПК України, п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25.05.1998року №15, суд вправі розглядати справи про встановлення юридичних фактів, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки.

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 25.03.1975 року заявник народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 року і в такому її прізвище та ім'я вказано «ОСОБА_1» (а.с.6).

Судом встановлено, що31.08.1958 року ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_4 і при реєстрації шлюбу змінила прізвище на «ОСОБА_1», що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 27.03.1975 року (а.с.7).

Із даних паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 виданого Залізничним РВ УМВС України в Львівській області від 04.09.2000 року (а.с.5), ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована з 07.10.1968 року за адресою: АДРЕСА_2

Відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 0,0782 га за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.8).

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 25.04.1975 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке записано у реєстрову книгу №1 за реєстровим номером 33, 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Львівською нотаріальною конторою 21.04.1975 року (а.с.10).

Згідно реєстраційного посвідчення від 03.10.1975 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, 1/2 частина будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.10). на підставі договору дарування, посвідченого П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою 23.09.1975 року (а.с. 9).

Як видно з реєстраційного посвідчення від 15.02.1993 року, виданого Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації, будинок АДРЕСА_1 належить в цілому на праві власності ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою 21.04.1975 року по реєстровому № 4633 та договору дарування, посвідченого П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою 23.09.1975 року за реєстровим № 1145 (а.с.11).

Згідно технічного паспорта, виданого 20.10.2005 року Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки інвентарний №12, реєстровий номер 33 на будинок АДРЕСА_1 м.Львів ОСОБА_1 є власником цього будинку (а.с.14-20).

Між тим, рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 22.09.2014 року встановлено факт належності вказаних реєстраційних посвідчень і технічного паспорта ОСОБА_1, яка проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.22).

Згідно із ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.1975 року, виданого П'ятою львівською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 4633, єдиним спадкоємцем після смерті 02.04.1953 року ОСОБА_7 є його донька ОСОБА_1, а до складу спадкового майна входить половина житлового будинку по АДРЕСА_1 (а.с. 21). Відповідно до договору дарування від 23.09.1975 року, посвідченого нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Юнко Т.М., за реєстровим №11454, ОСОБА_9 подарувала ОСОБА_1 половину житлового будинку з відповідною частиною господарських прибудов, що знаходиться у АДРЕСА_1

Таким чином, аналіз наведених доказів дає підстави для висновку про те, що заявник ОСОБА_1 і ОСОБА_1, яка значиться у свідоцтва про право на спадщину від 21.04.1975 року та ОСОБА_1, яка вказана у договорі дарування від 23.09.1975 року, є однією і тією ж особою, а при оформлення таких документів допущено помилки.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що факт належності ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину від 21.04.1975 року та договору дарування від 23.09.1975 року, є доведеним, а тому є достатньо підстав для задоволення заяви, оскільки встановлення даного факту породжує для заявника певні правові наслідки.

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, суд -

вирішив :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності ОСОБА_1, яка зареєстрована та проживає АДРЕСА_1, правовстановлюючих документів - свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.1975 року, виданого П'ятою Львівською державною нотаріальною конторою, за реєстровим № 4633, та договору дарування від 23.09.1975 року, посвідченого нотаріусом П'ятої Львівської державної нотаріальної контори Юнко М.Т., за реєстровим №11454.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.