Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 6/711/343/15

Справа № 711/6369/14-ц

14 грудня 2015 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси у складі:

Головуючий суддя: Дунаєв С.О.

при секретарі: Скляр М.В.

за участю:

боржник ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань заяву ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду по справі за позовом комунального підприємства «Придніпровська служба утримання будинків» Черкаської міської ради до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати послуг по утримання будинку та прибудинкової території,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 14.11.2014р. з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь КП «Придніпровська СУБ» солідарно стягнуто борг у сумі 4886,02грн та судові витрати в розмірі по 100,96грн з кожного.

Рішення суду набрало законної сили 20.05.2015р..

27.10.2015р. на виконання рішення суду було відкрито виконавче провадження.

11.11.2015р. ОСОБА_1 сплатив 100,96грн в рамках виконавчого провадження про що свідчить відповідна квитанція (а.с.185).

13.11.2015р. боржники звернулись до суду з заявою, в якій просять розстрочити виконання рішення суду на два роки шляхом погашення заборгованості перед стягувачем по 150грн на місяць у 2016році, по 200грн на місяць у 2017році, з останнім платежем у грудні 2017р. в розмірі 886,02грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав вимоги про розстрочення виконання рішення суду, посилаючись на складний матеріальний стан його сімї. Зазначив, що на теперішній час єдиним джерелом доходів родини є заробітна плата ОСОБА_2, яка складає близько 4000грн. В обґрунтування обставин, що ускладнюють виконання рішення суду зазначив наявність на утриманні у боржників двох неповнолітніх дітей, непогашене кредитне зобовязання та той факт, що на теперішній час він не працевлаштований. Зазначив, що сукупний дохід сімї не забезпечує їм встановлений законом прожитковий мінімум на кожного з членів сімї. Зазначив, що у разі зміни матеріального стану родини вони здійснять погашення суми боргу перед стягувачем у першому кварталі 2016р.. Зауважував, що неявку представника стягувача в судовому засіданні та відсутність з їх боку письмових заперечень, можна розцінювати, як те, що стягувач не заперечує проти задоволення заявлених вимог.

Представник стягувача у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали заяви та оцінивши всі обставини, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, з 13.08.2014р. є безробітним, у зв'язку з чим в період з 14.09.2014р. по 07.09.2015р. перебував на обліку в Черкаському міському центрі зайнятості. На теперішній час на обліку, як безробітний не перебуває. До теперішнього часу не працевлаштувався.

На утриманні у заявників є двоє неповнолітніх дітей 2005 і 2012 років народження.

18.08.2005р. ОСОБА_1 уклав кредитний договір з ПАТ «Ощадбанк», за яким отримав кредит в розмірі 152500грн на 180місяців для придбання житлового помешкання, з терміном повернення кредиту до 17.08.2020р..

Єдиним доходом родини боржників є заробітна плата ОСОБА_2, яка в середньому складає близько 4000грн на місяць.

Таким чином, підставою для надання розстрочки виконання рішення суду заявники зазначили не працевлаштованість ОСОБА_1, наявність кредитного зобовязання, наявність на утриманні у заявників двох неповнолітніх дітей, низький сукупний дохід сім'ї.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною першою статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до статті 8 ЦПК України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини. При цьому в силу приписів статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 07.05.2002р. у справі «Бурдов проти Росії» визначив, що у контексті статті 6 Конвенції виконання судового рішення, прийнятого будь-яким судом, має розглядатися як складова «судового розгляду».

Право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов'язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін (справа «Горнсбі проти Греції», рішення від 19.03.1997р., п.40).

За таких обставин виконання судових рішень має відбуватись у розумні строки, що охоплюються цивільно-процесуальним законодавством та спеціальним законом. Частиною другою ст.30 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Таким чином рішення суду має бути виконано у строк не більше шести місяців з моменту предявлення його до виконання.

Разом з тим, згідно ст.36 Закону України «Про виконавче провадження» за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до ст.373 Цивільно-процесуального кодексу України (далі ЦПК) за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про розстрочку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може розстрочити виконання рішення.

З аналізу вищенаведених норм вбачається, що законом дозволяється допущення розстрочки виконання рішення суду лише у виняткових випадках.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

Як вбачається з наведеної норми звернення стягнення на частину доходів боржника є одним з видів заходів виконання судового рішення і не позбавляє можливості його виконання за рахунок інших заходів. Заявниками не надано суду доказів на підтвердження відсутності в них майна на яке державним виконавцем може бути звернене стягнення в рахунок виконання рішення суду. Не може бути розцінена як підстава для розстрочки виконання рішення суду і тимчасова не працевлаштованість боржника ОСОБА_1, оскільки він є працездатною особою, а отже не позбавлений можливості реалізувати своє право на працю.

Суд погоджується, що наявність у боржників невиконаного кредитного зобовязання та перебування на утриманні двох неповнолітніх дітей є вагомою обставиною, яка має враховуватись під час виконання рішення суду про стягнення з них боргу. Разом з тим, це не свідчить про відсутність у боржників можливості виконати рішення суду за рахунок звернення стягнення на їх майно, та не може бути єдиною підставою для задоволення їх вимог про розстрочку виконання рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що клопотання боржників про розстрочку виконання рішення суду не підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.32, 36 Закону України «Про виконавче провадження», ст.373 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення Придніпровського районного суду міста Черкаси від 14 листопада 2014р. по справі №711/6369/14 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_3