АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/1650/15 Доповідач - Гурзель І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Гурзеля І.В.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Панькевич Т.І.

з участю сторін - ОСОБА_1 його представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 її представника ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. ОСОБА_3, звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23 листопада 2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини -задоволено частково. Змінено розмір стягнення аліментів, що стягуються з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, які визначено та стягнуто в твердій грошовій сумі в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто із ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат - задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, у сумі 2913 (дві тисячі дев'ятсот тринадцять) грн. 75 коп. У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції змінити та задовольнити її позовні вимоги, щодо стягнення з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в її користь у твердій грошовій сумі у розмірі 1 300 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову, до досягнення дитиною повноліття. Відкликати виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_1 в її користь аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року. Стягнути з ОСОБА_1 на її користь 2 935,00 грн. додаткових витрат (половина від понесених витрат у зв'язку із навчанням дитини) одноразово та 7 500,00 грн. (половина від необхідної суми для санаторно-курортного лікування) додаткових витрат щорічно до покращення діагнозу здоров'я дитини, починаючи з 2015 року. Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 2 851,12 грн. інфляційних втрат за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Так, судом першої інстанції встановлено, що з 09 вересня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого в подружжя народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, про що свідчить свідоцтво про народження, видане 13 лютого 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області України.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 червня 2011 року (справа №2-3580/11) шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано.

Згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року (справа №607/7575/14-ц) стягнуто із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає в АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн. щомісячно, починаючи з 15 травня 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Зі змісту постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №44572002 від 01 вересня 2014 року, виданої державним виконавцем Франківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, слідує, що за виконавчим листом №607/7575/14-ц, виданим 28 травня 2014 року Тернопільським міськрайонним судом, відкрито виконавче провадження на підставі заяви ОСОБА_3 про примусове виконання від 01 вересня 2015 року.

Судом першої інстанції вірно встановлено те, що у трудовій книжці позивача-відповідача ОСОБА_1, на час звернення з позовом до суду офіційно не був працевлаштований.

Крім того, згідно листа ДПІ у Франківському районі м.Львова Головного управління ДФС у Львівській області №12789/К/1100 від 30 липня 2015 року, інформації про джерела та суми виплачених доходів ОСОБА_1, за період з 01 січня 2012 року по 31 березня 2015 року, немає.

Із свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 16 травня 1975 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Львова, слідує, що батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Відповідно до рішення Городоцького районного суду Львівської області (справа №2-о/441/3/2015) від 04 червня 2015 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, визнаний недієздатним. ОСОБА_1 призначено опікуном останнього.

Крім того, рішенням виконавчого комітету Городоцької міської ради Львівської області №175 від 16 липня 2015 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_8, призначено опікуна його сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вбачається із оглянутої в судовому засіданні медичної картки матері позивача-відповідача, 27 травня 2014 року сімейним лікарем ОСОБА_11 зроблено запис про те, що ОСОБА_10 страждає на ішемічну хворобу серця, стабільну стенокардію, ФК III, атеросклеротичний кардіосклероз, ХНК ІІ-а, гіпертонічна хвороба II ступеня, дизциркулярна енсефалопатія II ступеня, остеоартроз великих судин, ФНС II ступеня, остеопороз. За станом здоров'я потребує стороннього догляду.

Таким чином, судом першої інстанції вірно встановлено, що матеріальний стан ОСОБА_1 змінився в сторону погіршення: він являється опікуном свого батька ОСОБА_9, який визнаний судом недієздатним; доглядає за непрацездатною матір'ю пенсійного віку ОСОБА_10, оскільки остання хворіє та потребує стороннього догляду. Доводи апелянта про те що зазначені обставини існували на час постановлення первинного рішення не є вірними. ОСОБА_9 визнаний непрацездатним в червні 2015 року, а призначення Бронова опікуном батька відбулось в липні 2015 року, тобто після ухвалення рішення про стягнення аліментів.

А тому, суд правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення шляхом зміни розміру аліментів, що стягуються з позивача-відповідача на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а тому доводи апелянта, щодо (зміни) збільшення розміру стягнення аліментів до 1300 грн є невірними, оскільки СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.З ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Стаття 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази надаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, відповідно доз п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили.

Що стосується висновків суду першої інстанції, щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зміну (збільшення) розміру аліментів, стягнення додаткових витрат, пені та інфляційних втрат, колегія не може повністю погодитися з ними, виходячи з наступного.

Як вбачається із довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №1202 від 02 вересня 2015 року, виданої ТзОВ «Коменерго Тернопіль 3», ОСОБА_3 зареєстрована в АДРЕСА_2. Разом з нею зареєстровані: ОСОБА_5 - донька, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_14 - мати, ІНФОРМАЦІЯ_12.

Відповідно до довідки №169 від 08 вересня 2015 року, виданої Тернопільською спеціалізованою школою І-ИІ ступенів №29 з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради Тернопільської області, ОСОБА_5 дійсно навчається у 2-Г класі вказаної школи.

Із довідки, виданої 03 вересня 2015 року Поліклінічним відділом Тернопільської міської дитячої комунальної лікарні, слідує, що ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, знаходиться на «Д» обліку з діагнозом: дисфункція жовчного міхура, рецидивуючі ГРВ, міатомічний синдром, аденоїди II ступеня, порушення постави вальгусні стопи, потребує лікування у стоматолога-ортодонта з приводу неправильного формування прикусу. Дитина потребує санаторно-курортного лікування, збалансованого харчування (овочі, фрукти, м'ясо, вітамінотерапія). Вказане також підтверджується довідками лікаря імунолога від 14 травня 2013 року, 27 лютого 2014 року, 03 вересня 2015 року №785, випискою із медичної карти амбулаторного хворого від 27 липня 2015 року, довідкою лікаря невролога від 14 травня 2013 року.

Окрім цього, судом встановлено, що із довідок, виданих 11 березня 2015 року та 04 серпня 2015 року Тернопільським МРЦЗ Державного центру зайнятості, в період з 28 листопада 2014 року по 01 липня 2015 року ОСОБА_3 була зареєстрована, як безробітна в Тернопільському МРЦЗ.

Довідкою про доходи №137 від 04 вересня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_3 працює у TOB «MB СТЕЛЛАР» на посаді бухгалтера. Сума її доходу за період з 01 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року становить 3242,39 грн.

Крім того, із розрахунку заборгованості по аліментах, наданого Франківським відділом державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, слідує, що станом на 31 серпня 2015 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_5 становить 9925,00 грн.

Однак, як вбачається з матеріалів справи доводи ОСОБА_14 про те, що її матеріальне становище значно погіршилося через втрату роботи, несплату аліментів ОСОБА_1, необхідністю утримувати неповнолітню дитину, яка досягла шкільного віку, має хронічні захворювання та непрацездатну матір пенсійного віку суперечать фактичним обставинам справи, так як судом встановлено, що відповідач-позивач працює у TOB «MB СТЕЛЛАР» на посаді бухгалтера, де отримує заробітну плату. Несплата аліментів та необхідність утримувати дитину, яка навчається у школі, не є погіршенням матеріального стану одержувача аліментів, оскільки законодавець передбачив можливість стягнення з їх платника неустойки (пені) за кожен день прострочення сплати аліментів. Що стосується перебування на утриманні непрацездатної матері пенсійного віку в ОСОБА_3 - ОСОБА_14, не заслуговує на увагу, оскільки згідно представленого суду пенсійного посвідчення серія НОМЕР_2 від 08 червня 2006 року, остання на час прийняття судом рішення про стягнення аліментів була непрацездатною в силу того, що досягла пенсійного віку.

Таким чином, в частині відмови у зустрічних позовних вимогах щодо додаткових витрат , колегія суддів погоджується, так як апелянтом не надано ніяких доказів таких витрат, а згідно з Законом додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Так, пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що до передбаченої ст.185 СК участі у додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначити у твердій грошовій сумі.

А тому, підстави стягнення додаткових витрат на дитину, зазначені ОСОБА_3 в її позові, відповідно до положень ст.185 СК України не є достатніми для висновку про обумовленість цих витрат особливими обставинами та задоволення в зв'язку з цим позовних вимог. При цьому, будь-яких доказів на підтвердження понесених ОСОБА_3 додаткових витрат (2 935,00 грн. - половина від понесених витрат у зв'язку із навчанням дитини), як і відсутній належний розрахунок та обґрунтування необхідності майбутніх витрат (7 500,00 грн. - половина від необхідної суми для санаторно-курортного лікування). не надано.

Отже, колегія суддів погоджується з відмовою судом першої інстанції, у зв'язку з відсутністю підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 в частині позовних вимог про зміну (збільшення) розміру аліментів та стягнення додаткових витрат на дитину, а тому відмовляє в цій частині позовних вимог, що виключає відкликання виконавчого листа про стягнення з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, в твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, згідно рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 травня 2014 року. Згідно з вимогами ст.185 CK України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Крім того, судом правильно враховано , щодо зустрічних позовних вимог ОСОБА_3 в частині стягнення пені з ОСОБА_1, так як відповідно до ч.І ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

При цьому, враховувавши, що аліменти призначаються та повинні сплачуватися щомісяця, а неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені), визначена у статті 196 СК України, настає лише за наявності вини цієї особи, на платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Окрім того, судом першої інстанції вірно встановлено розрахунок пені по аліментах, який складено ОСОБА_3 на суму 2 913,75 грн.

Наданий розрахунок узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, яка викладена у Постанові від 11 вересня 2013 року по справ №6-81цс13, в якій зазначено, що оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. І ст.196 CK України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

За вказаних вище обставин, колегія суддів, погоджується з доведенням факту виникнення заборгованості по сплаті аліментів з вини відповідача, який зобов'язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, а тому позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на загальну суму 2 913,75 грн.

Щодо, відмови судом першої інстанції ОСОБА_3 в стягненні з ОСОБА_1 в користь відповідача-позивача 2 851,12 грн. інфляційних втрат, колегія суддів не погоджується з таким висновком, в цій частині зустрічних позовних вимог, з огляду на наступне.

Так, суд першої інстанції відмовляючи в частині зустрічного позову, щодо інфляційних витрат, мотивував це тим, що стаття 625 ЦПК України регулює зобов'язальні правовідносини, тобто поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. Передбачена ст.625 ЦК України відповідальність не застосовується до правовідносин, які регулюються спеціальним законодавством. Зокрема, дія ст.625 ЦК України не поширюється на трудові правовідносини (з приводу заборгованості із заробітної плати, відшкодування шкоди працівникові внаслідок трудового каліцтва тощо) та сімейні правовідносин. До правовідносин, які склалися між сторонами та виникли внаслідок прострочення сплати аліментів може бути застосовано спеціальну норму права, а саме ст.196 CK України, а не ст.625 ЦК України.

Однак, судом не взято до уваги, що згідно правової позиції на підставі постанови ВСУ у справі за № 6-113цс13 розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 СК України, підлягають індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України "Про індексації грошових доходів населення". Зважаючи на це, доводи апелянта, щодо стягнення інфляційних витрат в розмірі 2851 грн. 12 коп. з ОСОБА_1 в її користь за прострочення сплати аліментів є доведеними і такими що підлягають до задоволення. Що стосується решти вимог викладених в апеляційній скарзі, то вони до задоволення не підлягають, у зв'язку з недоведеністю та невідповідністю дійсним обставинам справи.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає до часткового задоволення. Крім того, судом першої інстанції при задоволенні зустрічного позову в частині стягнення в користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 неустойки(пені) за прострочення по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3,було стягнуто грошові кошти у сумі 2 913 грн. Однак, судом першої інстанції в резолютивній частині рішення було вказано стягнути із ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487 грн 20 коп, замість 243 грн .60 коп., як часткового задоволення її позовних вимог. А тому, колегія суддів вважає за доцільне змінити в рішенні, щодо стягнення судових витрат з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі із 487 грн 20 коп, на 243 грн .60 коп.. та стягнути понесені судові витрати в суді апеляційної інстанції пропорційно задоволенню апеляційних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року, в частині відмови у стягненні інфляційних нарахувань - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким зустрічний позов ОСОБА_3, в частині стягнення інфляційних витрат з ОСОБА_1 задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя АДРЕСА_1, в користь ОСОБА_3 інфляційні втрати за прострочення сплати аліментів в розмірі 2815 ( дві тисячі вісімсот п'ятнадцять) грн.12 коп. Змінити в резолютивній частині рішення стосовно стягнення судового збору з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 замість 487 грн 20 коп. на 243 грн .60 коп. Стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 267 грн. 96 коп. за розгляд апеляційної скарги.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Тернопільської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області І.В. Гурзель