Справа № 212/7505/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, у складі: головуючого - судді Борис О.Н., з участю: секретаря Хазієвої Т.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Справа призначалась до розгляду на 17 вересня 2015 року та на 16 жовтня 2015 року, про що сторони повідомлялись належним чином, проте до суду не зявились, про причину не явки суду не повідомили.

Згідно з ч. 3 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки у судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає заяву без розгляду.

Суд приходить до висновку про залишення позовної заяви ОСОБА_2 без розгляду, з наступних підстав.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

З позовної заяви убачається, що місце проживання позивача та відповідача АДРЕСА_1, за вказаною адресою судом направлялась судова кореспонденція, яка сторонами не отримана та була повернута з поштовою відміткою за «закінченням терміну зберігання», окрім цього, за вказаними у позовній заяві номерами телефонів, позивачу та відповідачу були направлені СМС-повідомлення, які також сторонами не отримані, тому зазначені обставини розцінюється судом як зловживання своїми процесуальними правами, яке призводить до затягування розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача ОСОБА_2

Згідно вимог п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили поважність причин неявки позивача у судове засідання на вищевказані дати. Заява про розгляд справи у відсутність позивача в матеріалах справи відсутня.

Керуючись ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О. Н. Борис