Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до відділу Державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, приватного підприємства «Нива - В.Ш.», треті особи: ОСОБА_1, товариство з обмеженою відповідальністю «Ключове рішення», ОСОБА_2, про визнання недійсними прилюдних торгів за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, на заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просило визнати недійсними прилюдні торги з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на праві власності.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2011 року задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк» та звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, яка на праві власності належить ОСОБА_1 На виконання цього рішення 22 листопада 2012 року відбулися прилюдні торги з реалізації указаної квартири. Вказував, що торги проведено з порушенням процедури підготовки та порядку їх проведення. Зокрема, повідомлення про проведення прилюдних торгів опубліковано лише в одному засобі масової інформації, а іпотекодавець ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про час і місце проведення прилюдних торгів. Крім того, учасник торгів ТОВ «Ключове рішення» був позбавлений права голосу. Указані порушення призвели до того, що предмет іпотеки було продано за заниженою ціною, чим порушено права банку та вплинуло на результат торгів.

Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року, позов задоволено.

Визнано недійсними проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1, та належить ОСОБА_1 на праві власності.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року касаційну скаргу приватного підприємства «Нива-В.Ш» відхилено, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та ухвала апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року залишені без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить судові рішення скасувати, закрити провадження у справі.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права. Оскаржувана ухвала зазначеним вимогам закону не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив із того, що прилюдні торги були проведені з порушенням процедури проведення прилюдних торгів, визначеної ст. ст. 43 - 45 Закону України «Про іпотеку», ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження».

Апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції, зазначивши також, що не всі заінтересовані особи були належним чином повідомлені про прилюдні торги.

Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Вказаним вимогам закону судове рішення апеляційного суду не відповідає.

Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 3 жовтня 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, та яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Для проведення прилюдних торгів ВДВС Деснянського РУЮ в м. Києві залучено філію 10 ПП «Нива-В.Ш», яка про проведення торгів розмістила повідомлення в газеті «По-українськи» № 162 (1509) від 1 листопада 2012 року.

Відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 22 листопада 2012 року, переможцем прилюдних торгів став ОСОБА_5

Оскільки станом на 7 грудня 2012 від ОСОБА_5 не надійшли грошові кошти, переможцем прилюдних торгів було оголошено ОСОБА_2, відповідно до протоколу проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна (предмета іпотеки) від 10 грудня 2012 року.

Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця - учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта про проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, а відтак є правочином.

Таким чином, ураховуючи, те що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною на підставі норм цивільного законодавства про недійсність правочину (ст. ст. 203, 215 ЦК України).

У касаційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що на день ухвалення судового рішення апеляційним судом, 16 жовтня 2013 року, він був власником спірної квартири АДРЕСА_1, яку придбав 15 жовтня 2013 року у попереднього власника - ОСОБА_2

Статтею 37 ЦПК України передбачено, що у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь - якій стадії цивільного процесу.

Апеляційний суд, розглядаючи справу, не з'ясував всіх обставин справи, та не залучив до участі у справі ОСОБА_3, як власника спірної квартири у порядку сингулярного процесуального правонаступництва.

Крім того, апеляційному суду слід звернути увагу на те, що відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st15/> суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

За змістом ст. 1 ГПК України право на звернення до господарського суду для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності.

Перелік справ, підвідомчих господарському суду, наведений у ст. 12 ГПК України.

Крім того, згідно зі ст. 21 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 1 цього Кодексу. Позивачами є підприємства та організації, що подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є підприємства та організації, яким пред'явлено позовну вимогу.

Як убачається з матеріалів справи, предметом спору у даній справі є визнання недійсними проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна - квартири АДРЕСА_1.

При цьому спірні правовідносини в даній справі за пред'явленим позовом виникли між юридичними особами, а саме з приводу правомірності порядку реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах. Треті особи у справі не заявляли самостійних вимог по суті спору та не ставили вимоги про поновлення порушених прав.

За таких обставин, ухвалене у справі судове рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України.

У силу ч. 2 ст. 348 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st348> підлягає скасуванню й ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року, якою залишено без змін заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року у даній справі.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 жовтня 2013 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 грудня 2013 року скасувати.

Справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик