Номер провадження: 22-ц/785/6573/15
Головуючий у першій інстанції Смирнов В. В.
Доповідач Панасенков В. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Панасенкова В.О.

суддів: Парапана В.Ф.

Громіка Р.Д.

при секретарі: Добряк Н.І.,

за участю: заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 24 червня 2015 року про залишення заяви без розгляду за заявою ОСОБА_3, заінтересовані особи: Іллічівська міська державна нотаріальна контора, Державний реєстратор Овідіопольського районного управління юстиції Одеської області, Молодіжненська сільська рада Овідіопольського району Одеської області, про встановлення факту, що має юридичне значення,

в с т а н о в и л а:

11 червня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаною заявою, яку обґрунтував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 0,984 га, яка знаходиться на території садівничого кооперативу «Заря» Молодіжненської сільської ради, яка належала йому на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого за №790 від 24 жовтня 1997 року у Книзі записів державних атів, Однак оригінал державного акту втрачений. Він є сином спадкодавця, спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців немає. Він звернувся до Іллічівської міської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, але отримав відповідь від 28 квітня 2015 року про відмову в оформлення спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів. Оригінал він отримати не має можливості.

Посилаючись на ці обставини, заявник ОСОБА_4 просив суд встановити факт належності ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на землю,зареєстрованого за №790 від 24 жовтня 1997 року у Книзі записів державних атів (а.с. 2-3).

Ухвалою суду першої інстанції заява ОСОБА_3 залишена без розгляду.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_3 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати, направити справу для продовження розгляду до першої інстанції, мотивуючи тим, що ухвала суду є незаконною і необґрунтованою.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги заявника ОСОБА_3, його пояснення на апеляцію, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга заявника підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Факти, що мають юридичне значення - це факти, з якими закон пов'язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду у порядку окремого провадження, зокрема, за умови, що факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав фізичних та юридичних осіб.

У п. 1 ч. 1 ст. 258 ЦПК України вказано, що у заяві повинно бути зазначено, який факт заявник просить встановити та з якою метою.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, викладених у п. 1 постанови № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до ч. 4 ст. 256 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Як вбачається з заяви, ОСОБА_3 просив суд встановити факт належності його батьку ОСОБА_4 державного акту на право приватної власності на землю,зареєстрованого за №790 від 24 жовтня 1997 року у Книзі записів державних атів (а.с. 3).

У п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

У п. 12 вказаної постанови Пленуму Верховний Суд України зазначив, що при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст.273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Аналізуючи зазначені норми права, роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, з'ясовуючи вказані обставини, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приймає їх до уваги й вважає, що при вирішенні питання про залишення заяви без розгляду суд першої інстанції не врахував зазначені обставини та передчасно вирішив це питання.

Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про те, що скасування ухвали суду першої інстанції та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 2 п. 4, 312 ч. 1 п. 3, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити, ухвалу Іллічівського міського суду Одеської області від 24 червня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції подальшому оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.О. Панасенков

В.Ф. Парапан

Р.Д. Громік