АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22- ц/ 796/ 2129 /2015 р. Головуючий у 1 інстанції - Притула Н.Г.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2015 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Осмолович В.С.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційними скаргами

ОСОБА_1 та представника Головного управління Міністерства

внутрішніх справ України в м. Києві

на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 р.

в справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Міністерства

внутрішніх справ України в м. Києві, Прокуратури міста Києва, 3- особа: Державне

казначейство України

про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів

дізнання, досудового слідства та прокуратури

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.С., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 р. частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 до ГУ МВС України в м. Києві, Прокуратури міста Києва, 3-особа: Державне казначейство України про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства та прокуратури, а саме : стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у розмірі 36 290,52 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове, яким збільшити розмір моральної шкоди до суми визначеної в позовній заяві, а також задовольнити його вимоги щодо матеріальної шкоди;

представник Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м.Києві просить скасувати рішення та постановити нове про відмову у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

В апеляційних скаргах посилалися на незаконність даного рішення, зокрема, на те, що суд не повно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із цим позовом посилаючись на те, що 14.12.2006 р. Прокуратурою м.Києва була порушена кримінальна справа відносно нього за ознаками злочину, передбаченого ч.4 ст.190 КК України; що 31.01.2007 р. його було взято під варту, що протягом 976 днів він був позбавлений волі та знаходився в Київському слідчому ізоляторі.

Також зазначав, що загальний строк його перебування під слідством становить 1 700 днів, і що весь цей час він був обмежений у своїх правах. Справа відносно нього неодноразово розглядалась судами першої та апеляційної інстанції, але обвинувального вироку так і не було проголошено.

11.08.2011 року старший слідчий СУ ГУ МВС України в м.Києві прийняв рішення про закриття кримінальної справи щодо позивача на підставі п.2 ст.6, ст.213 КПК України, тобто досудовим слідством не доведено вини позивача та його повністю реабілітовано.

Позивач вважає, що незаконними діями та рішеннями відповідачів йому була завдана значна майнова (матеріальна) і моральна (немайнова) шкода внаслідок незаконного затримання, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжних заходів тримання під вартою та підписки про невиїзд, нелюдського поводження, утримання в дуже поганих умовах.

Позивач також зазначає, що перед порушенням кримінальної справи та взяттям під варту, він отримував дохід у вигляді заробітної плати та дохід від підприємницької діяльності, що його середньомісячна заробітна плата становила 15 896,00 грн., а середньомісячний дохід від підприємницької діяльності становив 27 753,00 грн.

Також зазначав, що за час тривалого перебування під слідством, в т.ч. і під вартою, він зазнав значних моральних страждань, що незаконне притягнення до кримінальної відповідальності водночас завдало непоправної шкоди його діловій репутації та престижу, призвело до порушення життєвих зв»язків, позбавило можливості спілкування з сім»єю, т.я. до порушення кримінальної справи він був забезпеченою людиною, мав авторитет в сім»ї та в суспільстві, займався суспільно- політичною та громадською діяльністю, був кандидатом в депутати до Верховної Ради України.

Тому, він просив стягнути за рахунок державного бюджету на його користь завдану відповідачами майнову шкоду в розмірі 1 400 597,97 грн. та в рахунок відшкодування моральної шкоди 3 000 000,00 грн.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди не підлягають задоволенню, посилаючись на ст.12 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» , згідно якої розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції (ч.1). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Оскарження до суду не позбавляє громадянина права звернутись із скаргою до відповідного прокурора (ч.2).

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що згідно вказаної норми діючого законодавства, саме ГУ МВС України в м.Києві має розглянути заяву ОСОБА_1 про відшкодування заробітку та інших грошових доходів, які він втратив внаслідок незаконних дій.

У випадку незгоди із зазначеною постановою він має право оскаржити її до суду.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до ГУ МВС України із заявою в порядку ст.11 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», проте, на свою заяву отримав у відповідь листа про те, що це питання може бути вирішено в судовому порядку.

Судом також встановлено, що постанову слідчими органами за розглядом заяви не виносилася.

Під час розгляду справи судом апеляційної інстанції позивач пояснив, що така постанова дійсно не виносилася, і що дій слідчого у встановленому порядку він не оскаржив.

З огляду на викладене судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування майнової шкоди в розмірі 1 400 597,97 грн. є передчасними, так як слідством не вирішено питання відшкодування шкоди відповідною постановою (про задоволення заяви чи відмову в її задоволенні).

Такі висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи. Судом повно встановлено обставини справи у цій частині, доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують, тому, рішення в цій частині належить залишити без змін.

Крім того, слід зазначити, що позивач не позбавлений можливості вподальшому вирішити питання щодо відшкодування матеріальної шкоди у встановленому законом порядку.

Проте, що стосується висновків суду в частині відшкодування моральної шкоди, то судова колегія вважає, що з ними погодитися не можна із таких підстав.

Так, постановлюючи рішення в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності та тривалого перебування під слідством та під вартою позивачу було завдано певних моральних страждань, - визначив розмір моральної шкоди посилаючись на зазначений вище Закон, виходячи із мінімального розміру заробітної плати, встановленої Законами України «Про Державний бюджет України на 2006 рік», «Про Державний бюджет України на 2007 рік», «Про Державний бюджет України на 2008 рік», «Про Державний бюджет України на 2009 рік», «Про державний бюджет на 2010 рік», «Про Державний бюджет на 2011 рік» в сумі 36 290,52 грн., за період часу з 27 грудня 2006р. по 11 серпня 2011 р.

Проте, судова колегія вважає, що з визначеним судом розміром моральної шкоди погодитися не можна, оскільки, він є неприйнятним, т.я. не відповідає у достатній мірі характеру і ступеню важкості завданих позивачу моральних страждань.

Згідно ч.ч.2, 3 ст.13 ЗУ «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду», розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи із розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом.

Таким чином, беручи до уваги тривалий час перебування під слідством (1700 днів) та вартою (976 днів) внаслідок незаконного позбавлення волі, що 11.08.2011 р. постановою слідчого кримінальну справу відносно нього було закрито на підставі ст.6 п.2 КПК України за відсутністю складу злочину; а також із урахуванням характеру та обсягу немайнових втрат, можливості їх відновлення, тяжкості вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступеню зниження престижу, ділової репутації, часу та зусиль, що необхідні для відновлення попереднього стану, судова колегія вважає, що розмір відшкодування моральної шкоди належить визначити у сумі 50 тис. грн., а в решті позовних вимог - відмовити.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 309, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві - задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16 вересня 2014 р. - в частині стягнення моральної шкоди скасувати і постановити нове, яким позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково. Стягнути з Державного бюджету України шляхом списання в безспірному порядку з єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 50 000 (п»ятдесят тис.) грн. В решті рішення залишити без змін.

Рішення може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді :