Провадження № 2/742/391/15
Єдиний унікальний № 742/694/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області

в складі: головуючого-судді: Зарічної Л.А.,

при секретарі Геєць О.О.,

представників сторін: позивача ОСОБА_1,

відповідача Новікова Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуках цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Прилуцької міської ради та Прилуцької міської ради Чернігівської області про визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Виконавчого комітету Прилуцької міської ради від 21 грудня 2004 року ОСОБА_3 надано дозвіл на замовлення проектно- кошторисної документації на установку торгівельного павільйону АДРЕСА_1 Чернігівської, яка була розроблена позивачкою та отримані всі необхідні дозволи та погодження для розробки проектно- кошторисної документації та отримання дозволу на будівництво. В подальшому, рішенням виконкому від 09 серпня 2005 року позивачці було погоджено проектну документацію та надано дозвіл на установку торгівельного павільйону з облаштуванням фасадів та благоустрою прилеглої території. На підставі вказаного рішення ОСОБА_3 здійснила будівництво вказаного павільйону у 2006 році, але через тяжке захворювання не мала змоги відразу звернутися для прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта.

Посилаючись на ті обставини, що її звернення протягом 2010-2014 років з питанням введення в експлуатацію вказаного об'єкта нерухомого майна не дали позитивних результатів, та вказуючи на правомірність вказаного будівництва та відповідність такого передбаченим законодавством пожежним, санітарним, екологічним та іншим нормам, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовною заявою про визнання права власності на збудований нею об'єкт, оскільки іншого способу захисту свого права власності, як судового, на даний час не вбачає, зважаючи на зміні в законодавстві, які відбулися з часту отримання нею дозволу на будівництво, закінчення будівництва та введення такого в експлуатацію.

В судовому засіданні позивачка та її представник в повній мірі підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, вказуючи на правомірність таких, а представник відповідачів позовні вимоги визнав та не заперечив проти їх задоволення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справ, а згідно частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Постанова Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Спори, пов'язані із захистом права власності та інших речових прав, розглядаються судами відповідно до визначеної процесуальним законом юрисдикції.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Ураховуючи, що згідно зі статтею 92 Конституції України правовий режим власності визначається виключно законами України, то інші нормативно-правові акти, які обмежують права власника і не мають ознак закону, не підлягають застосуванню.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що 01 листопада 2004 року відбулося обстеження земельної ділянки, що передбачена для розробки проекту відведення землі та проекту установки торгівельного павільйону в ряду по АДРЕСА_2 ОСОБА_3, про що було складено відповідний акт (а.с.7)

ОСОБА_3 було надано дозвіл замовити проектно-кошторисну документацію на установку павільйону по АДРЕСА_2, що підтверджується копією витягу з рішення виконкому №792 від 21 грудня 2004 року (а.с5).

09 серпня 2005 року Виконком Прилуцької міської ради прийняв рішення за №442, яким дозволив ОСОБА_3 установку торгівельного павільйону по АДРЕСА_2, з облаштуванням фасадів та благоустроєм прилеглої території.

На замовлення позивачки було розроблено робочий проект та встановлення торгівельного павільйону по АДРЕСА_2, в м.Прилуки, який був погоджений Прилуцькою міськСЕС, Прилуцьким РВ ГУМНС, Екологічною інспекцією, отмано висновок експертизт з питань охорони праці .

На виконання рішення 22 сесії шостого скликання від 23 жовтня 2013 року проведено встановлення меж в натуру земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_2 із земель комунальної власності площею 0,0040 га та підписано суміжними землекористувачами.

У вересні 2014 року, на замовлення ОСОБА_3, ФОП ОСОБА_4 було виготовлено проект щодо відведення земельної ділянки в оренду для обслуговування торгівельного павільйону №5 площею 0,0040 га по АДРЕСА_2 м.Прилуки за рахунок земель комунальної власності, який також був погоджений Управлінням держжемагенства в Прилуцькому районі та Управління містобудування та архітектури.

Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно,

якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В той же час, відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

В судовому засіданні було достовірно встановлено, що позивач є власником даного об'єкта нерухомого майна, будівництво якого здійснив при наявності на це дозвільних документів.

Відповідно до ст.319 ЦК України власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а відтак може чинити стосовно своєї речі усе, що не заборонено законом або не суперечить соціальній природі власності.

Оскільки досліджені в судовому засіданні докази підтверджують ті обставини, що власник (користувач) земельної ділянки не заперечує проти визнання за позивачем права власності на збудоване ним нерухоме майно, таке будівництво не порушує прав інших осіб суд вважає , що вимоги позивача підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 319, 328,392 ЦК, ст.ст. 213-218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на об'єкт нерухомого майна - торгівельний павільйон АДРЕСА_2

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подання протягом 10 днів апеляційної скарги до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд.

Суддя: