АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Стрижеуса А.М., Антоненко Н.О.,

при секретарі: Басюк Ю.В.

за участю: представника позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 3 грудня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У травня 2014 року позивач ОСОБА_4 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним заповіту, складеним 28 квітня 2000 року її батьком ОСОБА_5, у зв»язку з тим, що вказаний заповіт був складений під впливом з боку відповідача, всупереч його внутрішній волі, так як на той час він не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними.

Справа № 760/11514/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/1736/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 3 грудня 2014 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа: Головне управління юстиції у м.Києві про визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи. Зокрема, зазначила, що суд першої інстанції, розглянувши справу у відсутність позивача ОСОБА_4, яка з різних причин не могла бути присутньою в судових засіданнях, позбавив її можливості надати особисті пояснення суду з приводу обґрунтування позову, надання суду відповідних документів та письмових доказів по справі.

В судове засідання представник Головного управління юстиції у м.Києві не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, , що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення ( а.с.149).

В судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із його недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 28 квітня 2000 року ОСОБА_5, батько позивачки ОСОБА_4, склав заповіт, згідно якого заповів все своє майно своєму племіннику ОСОБА_2 Заповіт посвідчений державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрований в реєстрі за реєстровим номером 1-1473. Заповіт заповідачем не скасований та не змінений.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1, яка була придбана 25 липня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу.

4 липня 2013 року ОСОБА_2 звернувся з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_5, на підставі якої 4 липня 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 відкрита спадкова справа (а.с.80-114).

Відповідно до ст.1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Згідно з ч.1 ст.55 ЦК УРСР (чинної на час складання заповіту) угода, укладена громадянином, хоч і дієздатним, але який в момент її укладення перебував у такому стані, коли він не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, може бути визнана судом недійсною за позовом цього громадянина.

Аналогічним чином врегульовані підстави визнання правочину недійсним статтею 225 Цивільним кодексом України (чинною на даний час), за правилами якої дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права та інтереси порушені.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в момент складання заповіту ОСОБА_5 перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними, позивачем та її представником у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Сам по собі факт того, що ОСОБА_4 є донькою ОСОБА_5 не може бути підставою для визнання заповіту недійсним без доведеності обставин, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, а її впевненість, що заповіт складено під впливом відповідача, всупереч внутрішній волі її батька, так як на той час останній не розумів значення своїх дій та не міг керувати ними, є лише припущеннями позивача, докази на підтвердження цих обставин в матеріалах справи відсутні.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що розгляд справи відбувся у відсутність позивача, що позбавило її можливості особисто надати пояснення, надати відповідні документи та письмові докази, у зв'язку з чим судом першої інстанції допущена неповнота встановлених обставин, колегія суддів відхиляє, оскільки за правилами ст..131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Позивачем або її представником у встановленому законом порядку письмових документів на підтвердження обставин, якими ОСОБА_4 обґрунтовує свої вимоги, надано не було.

Крім того, представник позивача доказів про те, що суд безпідставно відхилив клопотання про допит свідків суду апеляційної інстанції не надала, а тому у суду відсутні підстави вважати обґрунтованими доводи апеляційної скарги в цій частині.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, які зроблені судом на основі повно та всебічно з'ясованих обставин. Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого апеляційним судом не встановлено.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 3 грудня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: