Номер провадження: 22-ц/785/7410/15
Головуючий у першій інстанції Бузовський В. В.
Доповідач Сегеда С. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гайворонського С.П.,

Кононенко Н.А.,

за участю секретаря Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АБ «Порто-Франко», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Красюка Ігоря Івановича, на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2015 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства АБ «Порто-Франко», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Красюка Ігоря Івановича, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за договором кредиту,

встановила:

12 березня 2015 року Публічне акціонерне товариство КБ «Порто-Франко», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто-Франко» Красюка Ігора Івановича, (далі ПАТ АБ «Порто-Франко») звернулися до суду із зазначеним позовом та просили стягнути з відповідачів суму боргу за договором кредиту в розмірі 34 481,25 грн.

В обґрунтування вимог представник позивача посилався на те, що 15.06.2005 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до якого вона отримала споживчий кредит в сумі 2 800,00 грн.

Строк дії договору встановлено до 14.07.2006 року, з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків за користування ними.

З часу отримання кредиту ОСОБА_4 належним чином не виконувала зобов'язання, внаслідок чого виникла заборгованість.

Поручителем за договором поруки виступив ОСОБА_5, який взяв на себе солідарну відповідальність за порушення грошового зобов'язання.

Посилаючись на умови договору кредиту, та договору поруки, позивач просив стягнути заборгованість за кредитом, відсотки та штрафні санкції у загальній сумі 34 481,25 грн.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності (а.с. 26).

Від відповідачів надійшли письмові заперечення на позов та клопотання про застосування наслідків спливу строку позовної давності (а.с. 37-38).

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко» було відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ АБ «Порто-Франко» ставить питання про скасування зазначеного судового рішення із ухваленням нового про задоволення їх позовних вимог, посилаючись на те, що рішення суду було ухвалено із порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечень проти неї, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови в задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Так, ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції обгрунтовано виходив із того, що 13.04.2007 року між ПАТ АБ «Порто-Франко» (на час укладання договору АКБ «Порто-Франко») та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 752/1-05, відповідно до якого, вона отримала споживчий кредит в сумі 2 800,00 грн. (далі - Кредитний договір). Строк дії Кредитного договору встановлено до 14.07.2006 року та строк якого було продовжено додатковою угодою від 17.07.2006р., до 13.10.2006р., з наданням графіку погашення боргу по кредиту та сплати відсотків за користування ним.

Крім того, 15 липня 2005 року ОСОБА_5 уклав із АКБ «Порто-Франко» договір поруки № 15-07-05/13 за належне виконання ОСОБА_4 грошового зобов'язання та взяв на себе солідарну відповідальність у випадку порушення позичальником умов Кредитного договору (а.с. 13).

Оскільки після отримання кредиту ОСОБА_4 належним чином не виконувала грошових зобов'язань, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 21.01.2015 року склала 34 487,71 грн., то вона а також поручитель ОСОБА_5 зобов'язані нести солідарну відповідальність за порушення умов Кредитного договору.

Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі доказами та не заперечуються сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Разом з тим, суд виходив із того, що в даному випадку позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду за захистом своїх прав, з чим повністю погоджується колегія суддів, з огляду на наступні обставини.

Так, як вбачається з матеріалів справи, строк повернення кредиту встановлено до 13 жовтня 2006 року. Відповідач ОСОБА_4 припинила виконання грошового зобов'язання з повернення кредиту з 03 вересня 2008 року, а по сплаті відсотків за користування кредитом з 02 листопада 2006 року (а.с. 9).

Таким чином, порушення грошового зобов'язання відбулося 02 листопада 2006 року.

У відповідності до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

До відношень, встановлених по кредитному договору, застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України (ст. ст. 1046-1053), якщо інше не встановлене цим параграфом та не випливає з положень кредитного договору.

Згідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Разом із тим, у відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Таким чином, суд дійшов правильного висновку про те, що порука ОСОБА_5, згідно договору, укладеного 15 липня 2005 року між ним та АКБ «Порто-Франко», припинилася, оскільки договором поруки не визначено строк дії договору, адже згідно ст. 252 ЦК строк має визначатися роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не належним виконанням, як зазначено в п. 6.2 Договору поруки.

Порушення виконання зобов'язання (не сплата чергового платежу) відбулося 02.11.2006р., але АКБ «Порто-Франко» протягом шести місяців з дня прострочення чергового платежу не пред'явив вимоги до поручителя. Строк дії поруки не є строком позовної давності, а є присікальним в силу закону, отже не може бути продовжений, поновлений, у зв'язку з чим всі права та обов'язки сторін за цим договором слід вважати припиненими.

Зазначені правові висновки викладені в Постановах Верховного Суду України у справах №№ 6-170цс13; 6-41цс14; 6-169цс14.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко» до поручителя ОСОБА_5

Що стосується позовних вимог ПАТ АБ «Порто-Франко» до ОСОБА_4, то суд виходив із положень, передбачених ст. 257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідачка ОСОБА_4 письмово заявила суду про застосування позовної давності та надала письмову заяву (а.с. 38, зворот.).

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що ПАТ АБ «Порто-Франко», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «Порто-Франко» Красюка Ігора Івановича, пропустив трирічний строк щодо основної заборгованості та процентів за користування кредитом, та річний строк щодо пені і штрафних санкцій, у межах яких міг звернутися до суду з вимогами про захист свого цивільного права або інтересу, передбаченого ст. 256 ЦК України, та не подавав заяви про поновлення цього строку.

Доводи апелянта про те, що строк дії договору не закінчився, оскільки в п. 6.1 Кредитного договору він діє до повного погашення всієї суми кредиту, процентів, пені і штрафних санкцій, оскільки зазначене спростовується п. 1.1 Кредитного договору та Додатково/ угоди № 1 до Кредитного договору, згідно яких строк дії договору встановлений - 13 жовтня 2006 року.

Згідно ч.ч. 1,2,3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Колегія суддів зазначає, що заявник апеляційної скарги не надав суду достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв'язку з чим апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства АБ «Порто-Франко», в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Красюка Ігоря Івановича, відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: С.М. Сегеда

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко