У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 серпня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Малько О.С., Василевича В.С., Шимківа С.С.

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 15 червня 2015 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки .

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явились у судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Здолбунівського районного суду від 15 червня 2015 року позов публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" задоволено частково: в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 25 липня 2007 року на загальну суму 10625,16 доларів США, що складає 126 120 гривень 63 коп., звернуто стягнення на будинок загальною площею 66,10 кв. м., який розташований за адресою Рівненська обл., Здолбунівський район с. Гільча-2, вул. Першотравнева, 35, власником якого є ОСОБА_1

В задоволенні вимог про виселення відповідача із членами сім'ї з цього будинку - відмовлено.

В апеляційній скарзі на це рішення публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" вважає його незаконним та необгрунтованим в частині відмови у задоволенні вимог про виселення мешканців.

До спірних правовідносин підлягають застосуванню положення Закону України "Про іпотеку", якими не передбачено надання іншого постійного жилого приміщення при виселенні громадян із предмету іпотеки.

Кредит надавався саме на купівлю жилого приміщення, яке виступає предметом іпотеки,а тому стаття 109 Житлового кодексу України щодо надання іншого житла при виселенні застосуванню не підлягає.

Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні вимог про виселення скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким вимоги про виселення мешканців задовольнити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2007 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено кредитний договір №ROZ0G100000748, згідно умов якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом надання готівкою через касу на строк з 25 липня 2007 року по 22 липня 2027 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 9600,00 доларів США (а.17-19).

З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання 25 липня 2007 року між ОСОБА_1 (іпотекодавець) та ПАТ КБ "ПриватБанк" (іпотекодержатель) було укладено договір іпотеки, предметом якого є: будинок загальною площею 66,10 кв.м., житлова площа 29,50 кв.м., який знаходиться за адресою: Рівненська обл., Здолбунівський район, с. Гільча-2, вул. Першотравнева, 35.

22 листопада 2012 року між тими ж сторонами було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, яким п.7.1 викладено в новій редакції: надано кредитні кошти у розмірі 12318,20 доларів США.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині звернення стягнення на майно в рахунок погашення заборгованості, суд першої інстанції вірно встановив факт заборгованості відповідача через неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором, що суперечить положенням ст.629 ЦК України: договір є обов'язковим для виконання сторонами, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору (ст.526 ЦК України).

Із умов укладеного кредитного договору вбачається, що кредитні кошти були надані ОСОБА_2 на придбання нерухомості, проте не визначено якої саме нерухомості, а матеріали справи не містять відомостей, що будинок №35 в с. Гільча-2 по вул. Першотравнева був придбаний ОСОБА_1 саме за отримані кредитні кошти.

При укладенні договору іпотеки предмет іпотеки (будинок №35 по вул. Першотравнева в с. Гільча-2 Здолбунівського району) вже належав ОСОБА_1на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.

Доказів того, що будинок був придбаний за рахунок отриманих кредитних коштів в матеріалах справи немає, що виключає можливість виселення виселення ОСОБА_1. з членами його сім*ї із цього будинку без надання іншого житла.

Позовні вимоги про виселення інших осіб, які зареєстровані та/або проживають за місцем знаходження іпотечного майна не підлягали до задоволення також з огляду на те, що ці вимоги заявлені лише до ОСОБА_1, а інших відповідачів ОСОБА_2 в своїй позовній заяві не зазначив і позову про виселення до них заявлено не було.

Суд першої інстанції при ухваленні рішення про відмову у задоволенні позовних вимог про виселення вірно керувався положеннями ст.40 Закону України "Про іпотеку" та ст.109 ЖК Української РСР.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують викладених в ньому висновків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду від 15 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С ОСОБА_3 ОСОБА_4