У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" жовтня 2015 р. суддя Галицького районного суду м. Львова Мисько Х.М., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Транспорт» до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, ТзОВ «ОСОБА_1 Транспорт» звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів», в якому просить відповідно до ст.145 ЦПК України призначити у справі судово психіатричну експертизу за місцем проживання позивача ОСОБА_1; витребувати у відповідача повний розрахунок виплат ТОВ «ОСОБА_1 Транспорт» стосовно оспорюваних правочинів за період з 2011 року до предявлення позову до суду; допитати в якості свідка тата позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2; визнати кредитний договір №66 від 03 жовтня 2011 року укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТОВ «ОСОБА_2 Транспорт» з додатковими договорами №66/1 від 27 січня 2012 року, №66/2 від 07 лютого 2013 року, №66/3 від 29 березня 2013 року, №66/4 від 30 серпня 2013 року, №66/5 від 31 грудня 2014 року; визнати недійсним договір застави від 03 жовтня 2011 року укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТОВ «ОСОБА_2 Транспорт» з договором про внесення змін №1 від 27 березня 2015 року; визнати недійсним договір застави майнових прав від 03 жовтня 2011 року укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТОВ «ОСОБА_2 Транспорт»; визнати недійсним договір застави від 27 січня 2012 року укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТОВ «ОСОБА_2 Транспорт»; визнати недійсним договір поруки від 22 січня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів», ТОВ «ОСОБА_2 Транспорт» та ОСОБА_1 із договорами про внесення змін №1 та №2; визнати недійсним договір застави від 30 серпня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 з наступними внесеними 27 березня 2015 року змінами за №1; визнати недійсним генеральний договір кредитної лінії від 03 вересня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТОВ «ОСОБА_1 Транспорт»; визнати недійсним договір застави від 03 вересня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір застави від 26 квітня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1; визнати недійсним кредитний договір №24 від 26 квітня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТОВ «ОСОБА_1 Транспорт»; визнати недійсним договір застави від 01 лютого 2012 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_1 з наступними внесеними 26 грудня 2012 року змінами за №1; застосувати правові наслідки недійсності правочинів та повернути сторони у первісний стан, стягнувши різницю між сумою отриманого кредиту та виплатою, яка становить 367768,76 грн.; виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про заставу рухомого майна автомобілів, вказаних у договорі застави від 27 січня 2012 року, договорі застави від 30 серпня 2013 року, договорі застави від 03 жовтня 2011 року; договорі застави від 03 вересня 2013 року; договорі застави від 26 квітня 2013 року, договорі застави від 01 лютого 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.1 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви позивачі просять відповідно до ст.145 ЦПК України призначити у справі судово психіатричну експертизу за місцем проживання позивача ОСОБА_1, який проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім цього, у позовній заяві ОСОБА_1 покликається на наявність у нього психічних розладів.

Відповідно до ч.1 ст.236 ЦПК України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, - за місцезнаходженням цього закладу.

Враховуючи вимоги вищевказаних статей, приходжу до висновку, що вимоги про призначення судово психіатричної експертизи ОСОБА_1 повинні розглядатись судом за місцем проживання ОСОБА_1, тобто у відповідному районному суді м. Тернополя.

Стосовно решти позовних вимог, приходжу до наступного висновку.

Згідно ст.115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ч.1 ст.16 ЦПК України не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Пунктом 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз'яснено зазначені норми ЦПК України та наголошено, що вирішуючи питання про відкриття провадження, суд повинен виходити з того, що у порядку цивільного судочинства розглядаються справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за КАС України або ГПК України віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

В таких випадках, згідно цього ж пункту вказаної Постанови, на підставі, серед іншого, ст.16 ЦПК суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

У зв'язку із тим, що в одній і тій самій справі нерідко беруть участь як юридичні, так і фізичні особи, які є кредитором, боржником, поручителем, заставодавцем, майновим поручителем тощо, Верховний Суд України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин від 24 жовтня 2011 року в п.1 розділу «Складні процесуальні питання, що виникають при вирішенні справ з кредитних правовідносин» наголосив на тому, що при з'ясуванні питання щодо належності справи до розгляду в порядку цивільного судочинства суд має керуватися вимогами статей 15, 16 ЦПК, відповідно до яких суди розглядають справи, що стосуються цивільних правовідносин, і при цьому не повинні допускати об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Частиною 1 ст.179 ГК України встановлено, що майново-господарські зобов'язання, які виникають між суб'єктами господарювання або між суб'єктами господарювання і негосподарюючими суб'єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов'язаннями.

Відповідно до ч.ч.4, 5 ст.3 ГК України сферу господарських відносин становлять господарсько-виробничі, організаційно-господарські та внутрішньогосподарські відносини. Так, зокрема, господарсько-виробничими є майнові та інші відносини, що виникають між суб'єктами господарювання при безпосередньому здійсненні господарської діяльності.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» надання гарантій і порук належить до фінансових послуг. Ст. 1 цього ж Закону визначає, що фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Тобто порука, надана на платній основі в цілях отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів, є фінансовою послугою.

Таким чином, між ТзОВ «ОСОБА_1 Транспорт», ОСОБА_1, як директором ТзОВ «ОСОБА_1 Транспорт», та ПАТ АКБ «Львів» виникли господарські правовідносини щодо надання фінансових послуг, спори з приводу яких повинні розглядатися, згідно п.1 ч.1 ст.12 ГПК України, в порядку господарського судочинства.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовну заяву необхідно повернути позивачеві для подачі до належного суду, за територіальною підсудністю, відповідно до вимог ЦПК України в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи, та відмовити у відкритті провадження в частині вимог до юридичної особи.

Керуючись ст.ст.15,16, 109, 115, 234, 236 ЦПК України, ст.7 Закону України «Про судовий збір», суд -

у х в а л и в :

позовну заяву ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_1 Транспорт» до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» повернути позивачу в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи, та відмовити у відкритті провадження в частині вимог до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними та застосування відповідних наслідків, та розяснити право звернення до суду за місцем проживання ОСОБА_1 в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи, за територіальною підсудністю, та до господарського суду, в частині вимог до юридичної особи Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними та застосування відповідних наслідків.

Повернути ОСОБА_1 3677,70 грн. сплаченого судового збору, згідно квитанції №12270F1C80 від 07 жовтня 2015 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подано до апеляційного суду Львівської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Х.М. Мисько