Справа № 639/5027/15-ц
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Труханович В.В.

за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Харкова звернувся представник з позовом до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якому просив суд в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором в розмірі 10 483 956,69 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом визнання за ТОВ «ОТП Факторинг» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № РМL-705/124/2008 від 18.03.2008 року, яка належить ОСОБА_1 на праві власності. Встановити початкову ціну предмета іпотеки, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час продажу. Передати предмет іпотеки в управління ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права заміни замків, обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, укладати договори на охорону зі спеціалізованими підприємствами, отримувати в будь-яких установах, підприємствах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, нотаріусів, будь-які документи, необхідні для здійснення управління предметом іпотеки, складати, змінювати, розривати договори найму (оренди) предмету іпотеки, управляти майном, зберігати та охороняти його, отримувати орендні, будь-які інші платежі з управління предметом іпотеки з направленням їх на погашення заборгованості за кредитним договором ML-705/124/2008 від 21.02.2008 року. Також просив суд виселити ОСОБА_1 та інших осіб, що зареєстровані та проживають у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 зі зняттям з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що 21.02.2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір. Станом на 28.05.2015 року заборгованість відповідача становить 10 4883 956,69 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, був укладений договір іпотеки, відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав у іпотеку квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1. Вартість предмета іпотеки була визначена у розмірі 541 000 грн.

Представник позивача вказує, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитним договором та договором іпотеки.

Своєю неправомірною бездіяльністю відповідач порушив прийняті на себе зобов'язання, встановлені в кредитному договорі та договорі іпотеки, у зв'язку з чим представник позивача і звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 30.03.2015 року, в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В заяві від 06.02.2015 року представник позивача позовні вимоги підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідач по справі в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Дослідивши надані позивачем і долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що 21.02.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір №ML-705/124/2008. (а.с. 9-19)

Згідно п. 1.1 ч.2 Кредитного договору, Банк надає позичальнику кредит в розмірі та валюті, визначених у частині №1 цього договору, а позичальник приймає, зобов'язується належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом і виконати всі зобов'язання, як вони визначені в договорі.

Відповідно до Частини №1 кредитного договору банк надає позичальнику кредит у розмірі 96 567,64 Швейцарських франків на погашення поточної заборгованості позичальника перед кредитором, та на споживчі цілі.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до умов кредитного договору за користування кредитними коштами ОСОБА_1 зобов'язався щомісяця сплачувати плаваючу процентну ставку у вигляді фіксованого відсотку + FIDR, де фіксований відсоток становить 4,49% річних, а FIDR - може змінюватися в залежності від вартості кредитних ресурсів Банку, інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку. (а.с. 9)

Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Згідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Пунктом 4 кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплати процентів здійснюється шляхом сплати позичальником Ануїтетних платежів.

Відповідно до п. 1.5.1 кредитного договору, погашення відповідної частини кредиту здійснюється позичальником щомісяця у розмірі та строки, визначені у Графіку Платежів, шляхом внесення готівки в касу банку, або безготівковим перерахуванням на поточний рахунок.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Представник позивача в тексті позову вказує, щоОСОБА_1 зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками у порядку та розмірах, передбачених кредитним договором.

Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Так, п. 6.1.1 Додаткової угоди №1, передбачено, що у випадку порушення строку повернення кредиту та/або строків сплати процентів, банк може стягувати з позичальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення.

Частиною 1 ст. 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1 було порушено зобов'язання стосовно своєчасного повернення сум отриманого кредиту та сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, внаслідок чого, станом на 28.05.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 10 483 956,69 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 95 962,35 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 28.05.2015 року становить 2 123 149,35 грн.; заборгованість за відсотками - 5 941,97 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 28.05.2015 року становить 131 464,99 грн.; пеня - 8 229 342,35 грн. (а.с. 68)

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання.

Порушення боржником умов договору є цивільним правопорушенням, оскільки стаття 629 ЦК встановлює принцип обов'язковості виконання договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №МL-705/124/2008, 18.03.2008 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки №PML-705/124/2008, посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_5 18.03.2008 року, зареєстровано в реєстрі за №1022. (а.с. 20-22)

Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до умов договору, іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо виконання іпотекодавцем кожного і всіх його боргових зобов'язань за Кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього.

Предметом іпотеки за даним договором є трикімнатна ізольована квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві власності, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченим ОСОБА_6, приватним нотаріусом ХМНО 10.11.2005 року, за №5483.

Вартість предмета іпотеки була визначена договором у розмірі 49 567,00 грн. (п. 3.1, 3.2 договору іпотеки)

Обтяження нерухомого майна іпотекою зареєстровано 18.03.2008 року, про що свідчить Витяг про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек. (а.с. 23)

В судовому засіданні також встановлено, що 29.06.2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та було укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю. (а.с. 27-33)

Відповідно до умов даного договору продавець продає (переуступає) покупцю права на кредитний портфель, який включає в себе кредитні договори (перелік яких міститься у додатку №1 до цього договору), а покупець приймає такий кредитний портфель та зобов'язується сплатити на користь продавця винагороду.

Згідно ст. 1077 ЦК України, за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно Акту приймання-передачі кредитного портфелю від 29.06.2010 року та Витягу з Додатку №1 до договору купівлі-продажу кредитного портфелю від 29.06.2010 року, до позивача у справі перейшло право вимоги за кредитним договором №МL-705/124/2008, боржником за яким є ОСОБА_1. (а.с. 34-35)

07 липня 2010 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» було укладено Договір про відступлення права вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. за №6231. (а.с. 36-39)

Згідно Витягу з Додатку №1 до договору про відступлення права вимоги від 07.07.2010 року, до позивача у справі перейшло право вимоги за договором іпотеки №PМL-705/124/2008 від 21.02.2008 року, іпотекодавцем за яким є ОСОБА_1. (а.с. 40)

Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором №МL-705/124/2008, а також всі права Іпотекодержателя за договором іпотеки №PМL-705/124/2008.

В рішенні вище було встановлено, що станом на 28.05.2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 10 483 956,69 грн.

Стаття 7 Закону України «Про іпотеку» регламентує, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Таким чином, право ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задовольнити свої вимоги за кредитним договором №МL-705/124/2008 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки передбачено відповідними нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про іпотеку» та положеннями іпотечного договору.

Так, згідно ч.1 ст. 33 Закону України « Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки, за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити такі вимоги: а) всі боргові зобов'язання, не сплачені іпотекодавцем, в тому числі заборгованість по овердрафту і б) вимоги стосовно повного відшкодування всіх збитків, завданих порушенням іпотекодавцем його зобов'язань за цим Договором, а також всіх фактичних витрат,ж понесених іпотеко держателем у зв'язку з реалізацією його прав за цим Договором.

Іпотекодердатель має право задовольнити з вартості із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги, зокрема у випадку несплати іпотекодавцем будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

Способи звернення стягнення на предмет іпотеки встановлені п. 6.4.1, та п. 7.1 договору іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України « Про іпотеку» звернення стягнень на предмет іпотеки здійснюється окрім іншого і за рішенням суду.

Відповідно до п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Враховуючи загальні засади цивільного законодавства, та те що загальна сума боргу ОСОБА_1 становить 10 483 956,69 грн., а вартість предмета іпотеки - 49 594,00 грн., суд дійшов висновку про те, що позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки в повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу та пені.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в частині звернення стягнення на предмет іпотеки підлягають задоволенню

Разом з тим, суд не вбачає підставдля задоволення іншої частини позову щодо виселення ОСОБА_1 та інших осіб з предмета іпотеки зі зняттям з реєстраційного обліку.

Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Відповідно до 2 ст. 109 ЖК Української РСР, громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

За змістом статей 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло тільки у тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення (частина 2 статті 109 ЖК Української РСР).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 18.03.2015 року у справі № 6-39цс15, яка в силу ч.4 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що в квартирі АДРЕСА_1 є зареєстровані особи, в тому числі ОСОБА_1

Згідно відповіді АДП ГУ ДМС України в Харківській області від 25.06.2015 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, але 14.12.2011 року за цією адресою був знятий з реєстрації за рішенням суду. (а.с. 48)

За таких обставин суд вважає, що виселення осіб з предмета іпотеки без одночасного надання їм іншого постійного жилого приміщення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки іпотечне нерухоме майно було придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою спірного житла, а тому у задоволенні цієї частини позову слід відмовити.

Також суд зазначає, що вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» в даному випадку не поширюються на спірні правовідносини, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_1, який є власником предмета іпотеки, за адресою: АДРЕСА_1 не зареєстрований та не проживає.

У зв'язку з тим, що справа доведена до суду з вини відповідача ОСОБА_1, з нього, на підставі вимог ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем відповідно до квитанції №3422 від 04.06.2015 року у розмір 3 654 грн.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 208-210, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 3, 10, 11, 15, 16, 509, 514, 516, 524, 525, 526, 530, 549, 551, 575, 589, 610, 611, 629, 1046, 1048, 1049, 1050, 1054, 1056-1, 1077 ЦК України, ст.ст. 1, 7, 33, 38, 39, 40 Закону України «Про іпотеку», ст. 109 ЖК Української РСР, п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року, п. 39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити частково.

В рамках погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № ML-705/124/2008 від 21.02.2008 року в розмірі 10 483 956,69 грн. (десять мільйонів чотириста вісімдесят три тисячі дев'ятсот п'ятдесят шість гривень 69 коп.), звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом надання Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі - покупцеві предмету іпотеки за іпотечним договором № РМL-705/124/2008 від 18.03.2008 року, а саме: квартири, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_1 на праві власності.

Встановити початкову ціну предмета іпотеки, а саме квартири що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності, на час продажу.

Передати предмет іпотеки, квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 на праві власності в управління Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» на період до її реалізації з наданням Товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» права заміни замків, обладнання предмету іпотеки новими охоронними пристроями, вільного доступу до нерухомого майна, укладати договори на охорону зі спеціалізованими підприємствами, отримувати в будь-яких установах, підприємствах та організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, нотаріусів, будь-які документи, необхідні для здійснення управління предметом іпотеки, складати, змінювати, розривати договори найму (оренди) предмету іпотеки, управляти майном, зберігати та охороняти його, отримувати орендні, будь-які інші платежі з управління предметом іпотеки з направленням їх на погашення заборгованості за кредитним договором ML-705/124/2008 від 21.02.2008 року.

У задоволені іншої частини позову Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у сумі 3654,00 грн. (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири гривні).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10-ти дня з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович