У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Печеніжинський меблевий комбінат» до ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області, Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області, треті особи: реєстраційна служба Коломийського міськрайонного управління юстиції в Івано-Франківській області, обласне комунальне підприємство «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», про визнання неправомірним та скасування рішення виконавчого комітету сільської ради, скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення, визнання прилюдних торгів недійсними, визнання незаконним протоколу про проведення прилюдних торгів, визнання недійсним акту про проведення прилюдних торгів за касаційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Печеніжинський меблевий комбінат» на рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року відкрите акціонерне товариство «Печеніжинський меблевий комбінат» (далі - ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат») звернулось до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що на виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з товариства на користь фізичних і юридичних осіб коштів державний виконавець відділу державної виконавчої служби Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області (далі - ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції) 13 вересня 2010 року склав акт опису та арешту складського приміщення та пилорами, що розташовані на території товариства. Після цього між ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції та ОКП «Коломийське МБТІ» укладено договір на виконання робіт (послуг) щодо технічної інвентаризації та реєстрації права власності на це нерухоме майно, а 10 лютого 2012 року державний виконавець звернувся до Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області з проханням ухвалити рішення про оформлення права власності на приміщення складу за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат». Цього ж дня виконавчий комітет цієї селищної ради прийняв рішення про оформлення права власності на нежиле складське приміщення, площею 775,40 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області та забов'язано БТІ видати свідоцтво про право власності на вказане майно за товариством.

17 липня 2012 року державним виконавцем ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області складено акт про проведення 16 липня 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» повторних прилюдних торгів, на яких продано спірне складське приміщення, що належить товариству. Переможцем торгів визнано ОСОБА_3, який придбав нерухоме майно за 33 500 грн.

Позивач зазначав, що виконавчий комітет Печеніжинської селищної ради порушив Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», так як оформив право власності на нерухоме майно без заяви та погодження ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат», яке є володільцем майна, чим порушено Статут товариства, змінено адресу нерухомого майна, а органи БТІ оформили свідоцтво про право власності без звернення власника майна і таке свідоцтво товариству взагалі не видавалося. Також позивач посилався на те, що вказані прилюдні торги проведені з порушенням Закону України «Про виконавче провадження» та інших законодавчих актів, які регулюють процедуру провадження торгів, оскільки товариство несвоєчасно повідомлялося про перші та повторні торги, які проведені також з порушенням строку між ними. Зазначені порушення, як вважав позивач, вплинули на результат прилюдних торгів.

З урахуванням наведеного ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» просило суд визнати неправомірним та скасувати рішення виконавчого комітету сільської ради від 10 лютого 2012 року, скасувати державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення, визнати прилюдні торги недійсними, визнати незаконним протокол про проведення прилюдних торгів та визнати недійсним акт про проведення прилюдних торгів.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 липня 2015 року, у задоволенні позову ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» відмовлено.

У касаційні скарзі ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення й ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат», суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивач не оскаржував дії державного виконавця під час організації прилюдних торгів у виконавчому провадженні, а самі прилюдні торги були проведені з дотриманням вимог чинного законодавства, які регулюють підготовку, організацію та проведення торгів. При цьому суд зазначив, що вказівка у листі ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» про проведення повторних прилюдних торгів є опискою, оскільки первинні торги не проводились.

Проте повністю погодитись із таким висновком судів не можна, оскільки суди дійшли його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судами встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення з ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» на користь фізичних і юридичних осіб коштів державний виконавець ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції 13 вересня 2010 року склав акт опису та арешту складського приміщення та пилорами, що розташовані на території товариства. Після цього між ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області та ОКП «Коломийське МБТІ» укладено договір на виконання робіт (послуг) щодо технічної інвентаризації та реєстрації права власності на це нерухоме майно.

10 лютого 2012 року державний виконавець звернувся до Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області з проханням ухвалити рішення про оформлення права власності на приміщення складу за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат». Цього ж дня виконавчий комітет цієї селищної ради прийняв рішення про оформлення права власності на нежиле складське приміщення, площею 775,40 кв. м, розташоване в АДРЕСА_1 Коломийського району Івано-Франківської області за ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» та забов'язано БТІ видати свідоцтво про право власності на вказане майно за товариством.

17 липня 2012 року державним виконавцем ВДВС Коломийського міськрайонного управління юстиції Івано-Франківської області складено акт про проведення 16 липня 2012 року ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» прилюдних торгів, на яких продано спірне складське приміщення, що належить товариству. Переможцем торгів визнано ОСОБА_3, який придбав нерухоме майно за 33 500 грн.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин, урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами, що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (закріплених законом матеріально-правових заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника) визначений у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 ч. 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів відноситься до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені чч. 1-3 та 6 ст. 203 ЦК України (ч. 1 ст. 215 цього Кодексу).

При цьому підставою для визнання прилюдних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням про порядок проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; направлення письмового повідомлення державному виконавцю, стягувачу та боржнику про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо) (розділ 3); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів (розділ 4); правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів (розділ 6).

Згідно із ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним із способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, установлених частинами першою-третьою, п'ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема, у зв'язку з невідповідністю змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постановах Верховного Суду України від 1 жовтня 2014 року № 6-147цс14, від 28 січня 2015 року № 6-227цс14, які згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, що обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У порушення наведених норм права та вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, пославшись на правову позицію Верховного Суду України про те, що оскарження дій державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними, суди не звернули увагу на те, що позивач не оскаржував дії державного виконавця, а з посиланням на порушення норм Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно від 18 лютого 2002 року оспорював дії та рішення виконавчого комітету Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області щодо оформлення без заяви володільця майна та без його згоди права власності на належний йому об'єкт нерухомості.

Суд не перевірив, чи бажало підприємство набувати право власності на об'єкт нерухомості, який існує порядок набуття права власності згідно зі Статутом товариства.

При цьому позивач посилався на те, що згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Крім цього, зазначив, що органи державної влади та місцевого самоврядування при примусовому набуттю для товариства без їх згоди права власності порушили вимоги закону.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суди не перевірили на предмет законності позовні вимоги ВАТ «Печеніжинський меблевий комбінат» щодо дій та рішень Печеніжинської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області і від вирішення цих вимог залежать вирішення інших позовних вимог.

За таких обставин, коли фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановлені, ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Печеніжинський меблевий комбінат» задовольнити частково.

Рішення Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 1 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик