Справа № 476/1054/15-ц
Провадження № 2-з/476/3/2015
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 року суддя Єланецького районного суду Миколаївської області Раєвич Т.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

22 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Крім того, 12 жовтня 2015 року до суду від ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення позову по вищевказаній справі, в якій просила суд, з метою забезпечення заявленого позову, накласти арешт на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2, які знаходяться в нього або в інших осіб та заборонити відповідачу здавати в оренду свої земельні ділянки, мотивуючи це тим, що відповідач не має наміру повертати борг та може створювати будь-які перешкоди для унеможливлення виконання рішення суду.

Згідно до ч. 1ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як розяснено в пункті 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову" встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги не тільки інтереси позивача , а й інших осіб, права яких можуть бути порушені в звязку із застосуванням відповідних заходів.

У поданій до суду заяві про забезпечення позову позивач не надала достовірних даних, які б доводили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також у заяві про забезпечення позову позивач не зазначила на яке майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 необхідно накласти арешт, не зазначено місцезнаходження цього майна, на яке позивач просить накласти арешт та відсутня будь-яка інформація щодо земельних ділянок, а також не зазначено місцезнаходження грошових коштів, що належать відповідачу.

Враховуючи вищевикладене, дослідивши матеріали справи , суд не знайшов підстав для застосування даного виду забезпечення позову та вважає за необхідне відмовити в задоволенні заяви щодо забезпечення позову про накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать ОСОБА_2 , оскільки позивачем не визначено, на яке саме майно вона клопоче накласти арешт, де воно знаходиться та якими правовстановлюючими документами підтверджується право власності відповідача на це майно. Також відсутні будь-які дані щодо земельних ділянок та грошових коштів. відповідача.

Керуючись ст.ст. 151,152,153,293 ЦПК України, п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України " Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову " № 9 від 2 грудня 2006 року, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Єланецький районний суд протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Т.М. Раєвич