справа № 361/7077/15-ц
провадження № 6/361/216/15
УХВАЛА

16 жовтня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Селезньової Т.В.,

при секретарі Коваль А.В.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Бровари подання Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції про визнання і затвердження мирової угоди у виконавчому провадженні між стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і боржником ОСОБА_1 ОСОБА_2 Різек,

встановив:

В своєму поданні державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції просить затвердити мирову угоду між стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і боржником ОСОБА_1 ОСОБА_2 Різек, яку вони уклали у виконавчому провадженні № № 46166579.

Дане питання вирішується судом у судовому засіданні за правилами ст. 372 ЦПК судом за місцем виконання рішення суду.

Представник стягувача пояснив, що мирову угоду було підписано представником банку і боржником ОСОБА_1 ОСОБА_2 (позичальником у кредитному договорі, за яким стягнуто борг за рішенням суду), а також другим боржником ОСОБА_1 ОСОБА_3 (поручителем), і просив визнати дану мирову угоду.

Боржник повідомлений належним чином, до суду не явився, від його представника за довіреністю надійшла заява про проведення судового засідання у відсутності боржника і представника.

Неявка даних учасників процесу не є перешкодою для проведення судового засідання.

З наданих документів встановлено:

Постановою Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції від 23.01.2015р. відкрито виконавче провадження № 46166579, стягувач ТОВ «ОТП Факторинг Україна», боржник ОСОБА_1 ОСОБА_2 Різек, сума стягнення 1285586,29грн. за виконавчим листом, виданим Бориспільським міськрайсудом Київської області на підставі рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно з Абу ОСОБА_2 і Абу ОСОБА_4

Як встановлено з показань державного виконавця стягувача- другий виконавчий лист, виданий на другого солідарного боржника ОСОБА_1 ОСОБА_4, подано до ВДВС Бориспільського МРУЮ за місцем знаходження земельної ділянки, належної вказаному боржнику.

Як видно з тексту мирової угоди від 29.01.2015р., вона підписана стягувачем і двома боржниками.

За умовами мирової угоди боржник зобов'язаний погасити заборгованість за кредитом та процентами за графіком погашення, що є додатком №1 до мирової угоди (який не долучений) (п.3.1.); і за умови належного виконання боржником усіх умов мирової угоди сторони домовились скасувати всю суму пені, що була нарахована до моменту укладання цієї мирової угоди( п.3.3.).

Текст мирової угоди, підписаної боржниками і стягувачем, уявляє собою документ на трьох сторінках, з визначенням прав та обовязків сторін у кредитному договорі, в тому числі і додаткових обов'язків щодо виконання умов кредитного договору. Наприклад: п.3.4. передбачає застосування в якості забезпечення виконання боргових зобов'язань забезпечувального платежу в розмірі 355769грн., який боржник повинен сплатити додатково до прострочених сум , що підлягають сплаті згідно умов кредитного договору на випадок невиконання чи неналежного виконання вимоги кредитора щодо дострокового виконання боргових зобов'язань за кредитним договором. Тобто передбачено збільшення грошових зобовязань боржника. А враховуючи, що за даним рішенням суду борг стягнуто солідарно з двох боржників, то слід дійти висновку, що такі умови мирової угоди , по перше, порушують права та інтереси особи, яка не є учасником даного виконавчого провадження, а по друге, фактично містять ознаки додаткового договору до кредитного договору, що не може вирішуватись в межах затвердження мирової угоди при виконанні рішення суду.

П.4.2. передбачає, що у разі порушення боржником строків погашення боргу, дія цієї мирової угоди в частині надання боржнику розстрочки і відстрочки припиняється. Хоча строки погашення заборгованості не передбачені, що допускає розширене тлумачення даного пункту мирової угоди, зокрема строків. До того ж текст поданої мирової угоди не містить норми щодо відстрочки, на яку є посилання в п.4.2.

П. 5.2 зазначає, що мирову угоду укладено уповноваженими представниками сторін, однак конкретно не зазначено представника, який підписав мирову угоду від боржника.

П.10 передбачає, що в разі порушення боржником строку погашення заборгованості кредитор має право подавати до ВДВС заяву про примусове виконання мирової угоди. Разом з тим порядок виконання поданої суду мирової угоди не зрозумілий як державному виконавцю, враховуючи заплутаний текст мирової угоди і наявність в ній нових обовязків та прав сторін, так і стягувачу, який послався, що у такому випадку суд видасть інший виконавчий документ з зазначенням існуючої на той час суми заборгованості. Тому такі умови мирової угоди суд вважає несприйнятними, оскільки фактично мировою угодою наперед вирішуються питання, що не були предметом розгляду в даній справі, в якій видано виконавчий документ.

Крім того, до даної мирової угоди долучено документ, названий як «Доповнення до мирової угоди від 29.01.2011р.», датований 13.07.2015р. Разом з тим, закон не передбачає визнання судом в порядку ст. 372 ЦПК доповнень до мирової угоди.

Враховуючи, що при затвердженні мирової угоди суд повинен пересвідчитись у дійсній волі і правильному розумінні сторонами змісту і наслідків такої угоди, а також враховуючи, що мирова угода повинна бути зрозумілою і такою, що тлумачиться однозначно і може бути виконана, то поданий текст Мирової угоди не відповідає таким умовам.

Крім того, мирова угода підписана двома солідарними боржниками, в тому числі боржником, який не є стороною у даному виконавчому провадженні, тому судом не можуть бути вирішені права та обов'язки вказаної особи в межах вирішення питань, які виникають у конкретному виконавчому провадженні у ВДВС Броварського МРУЮ.

Згідно ч.2 та ч.3 ст.372 ЦПК суд має право перевірити і не визнати мирову угоду, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди суд постановляє ухвалу у відповідності до положень цього кодексу. Згідно ч.1 ст.173 ЦПК мирова угода укладається сторонами з метою урегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватись лише прав і обов'язків сторін та предмету позову.

При наведених вище недоліках поданої суду на розгляд мирової угоди і доповнень до неї суд не вбачає підстав для визнання.

Керуючись ст. 372 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у визнанні мирової угоди між стягувачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» і боржником ОСОБА_1 ОСОБА_2 Різек у виконавчому провадженні № 46166579.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Т.В. Селезньова