Справа № 717/459/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

7 жовтня 2015 року Кельменецький районний суд Чернівецької області, в складі:

головуючого судді Телешмана О.В.,

при секретарі Гончареві А.М.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Кельменці під цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розірвання договору довічного утримання та визнання права власності на нерухоме майно, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 подала до Кельменецького районного суду позовну заяву, в якій просить:

ухвалити рішення, яким:

розірвати договір довічного утримання, укладений 31 січня 2007 року між нею, ОСОБА_1 та ОСОБА_4, який посвідчений державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної контори, зареєстрований за №146;

зобовязати ОСОБА_4 повернути їй, ОСОБА_1, житловий будинок № 42 по вул. Полтавській в смт. Кельменці Чернівецької області, який був переданий відповідачу відповідно до договору довічного утримання.

Відповідач ОСОБА_4 подав до суду зустрічний позов, в якому просить:

ухвалити рішення, яким розірвати договір довічного утримання (догляду) від 31.01.2007 року між ОСОБА_1 та ним, ОСОБА_4, зареєстрований за №146 та визнати за ним право власності на ? частки житлового будинку з належними до нього господарськими та побутовими спорудами, які розташовані в смт. Кельменці по вул.. Полтавська,42 Кельменецького району Чернівецької області.

Позивачка ОСОБА_1 зустрічний позов не визнала повністю та пояснила, що відповідач привіз до неї додому нотаріуса і останній прочитав їй договір. Нотаріус пояснив, що ОСОБА_4 і його дружина мали її доглядати обоє, повинні доглядати її, топити в пічці, мити, купати і вона розписалася. Жінка, яка їй допомагала, соціальний працівник, на її прохання дала оголошення в газеті і тому ОСОБА_4 до неї звернувся. Вона перейшла жити в сарай, а відповідач з сім'єю почав жити в будинку. Вони розпочали допомагати їй приходили рано приносили води. Вона допомогла робити їм огорожу, на що дала 500 гривень. Взагалі вона все, що було їй необхідно купляла за свої кошти. ОСОБА_4 все їй приносив, але за все вона давала свої гроші. Спочатку вони її кликали на свята до хати., а пізніше перестали це робити. Все було спочатку добре, вони обробляли город, а її не пускали сапати. За ремонт в сараї кошти платила вона сама. Вони лише кілька разів на рік її мили. Вона сама прала, а ОСОБА_6 виносила сушити. Також марина приносила їй дрова. Кошти вона давала на продукти, а вони їй лише доставляли їх. За електроенергію сплачував ОСОБА_4 В, але вона мала пільги по сплаті електроенергії. Вона була вимушена шукати племінника, тому що ОСОБА_4 В з дружиною вирішили залишити її. З племінником ОСОБА_3 вона бачилася на цвинтарі кожного року, але йому нічого поганого не розповідала, тому що їй було соромно. В березні 2015 року відповідач з дружиною самі забрались від неї і цілий тиждень вивозили свої речі. За 8 років ОСОБА_4 нічого їй не купляв за свої кошти. Вони пішли і не пояснили, чому вони не будуть її більше доглядати. До неї приходили працівники міліції і з'ясовували, що сталося. Син племінника ОСОБА_7 дійсно її навідував і залишався на дві ночі переночувати.

Представник позивачки ОСОБА_7 пояснив, що позивачка є його тіткою. 8 років назад вона сказала, що знайшла сім'ю, яка її буде доглядати. В березні 2015 року йому повідомили з сільської ради села Іванівці, що його просить приїхати тітка ОСОБА_1 Коли ін приїхав, ОСОБА_4 сказав, що вони більше не можуть доглядати, тому що криза, високі ціни і щоб вони розривали договір. Дружина ОСОБА_4 викликала працівників міліції і повідомила їм, що їх виганяють. Хоч ці звинувачення були безпідставні. Він приїхав тоді, коли вони вже вивозили майно. За всі попередні роки ОСОБА_1 на ОСОБА_4 не скаржилася з приводу неналежного догляду. Він не виганяв відповідача. З 1 березня 2015 року в ОСОБА_1 дійсно жив кілька днів його син ОСОБА_8.

Представник позивачки ОСОБА_2 пояснила, що вона підтримує позов ОСОБА_1 повністю, а зустрічний позов не визнає повністю. в матеріалах справи та з показів свідків вбачається, що відповідач ОСОБА_4 не виконував належним чином свої обов'язки за договором, тому він має бути розірваний і ОСОБА_4 не має права на частку власності в спірному майні. ОСОБА_4 припинив виконувати договір без поважних причин. Зокрема, він переїхав з дружиною в інший населений пункт для догляду за бабою його дружини. Протягом дії договору з 07.06.2012 року по 19.02.2015 року за ОСОБА_1 здійснювала догляд дружина ОСОБА_4, а не він. Утримання на суму 100 гривень з урахуванням індексації відповідачем не надавалось.

Відповідач ОСОБА_4 пояснив, що ОСОБА_1 каже неправду. Дров вона мала лише на одну зиму, а всі інші роки він привозив дрова, пиляв їх та давав позивачці. Всі продукти, які вони вирощували на присадибній ділянці використовувалися в тому числі для позивачки. Він купив їй телевізор та антену. Вони дійсно на прохання позивачки на ніч зачиняли її в сараї з метою безпеки. Вони забралися від позивачки, тому що їх вигнав син племінника позивачки ОСОБА_7, який жив у позивачки з 1 березня 2015 року. Дійсно він зняв насос з криниці, а труби водопровідні та каналізаційні залишилися. Вони були вимушені доглядати в селі Ленківці бабу його дружини. Про це вони повідомили ОСОБА_1. вони їй повідомили, що будуть приїжджати 1 раз на тиждень. Через це ОСОБА_1 відмовилася від їхньої допомоги і з того часу в них виникли з нею конфлікти та з її родичами ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_7, через що вони були вимушені припинити догляд ОСОБА_1 Вони щомісяця на 100 гривень придбавали для ОСОБА_1 ліки, продукти. Позивачка до нього з проханням змінити умови договору не зверталася. До 1 березня він виконував умови договору повністю, а після 1 березня до ОСОБА_1 не пускав ОСОБА_7, який в неї проживав, тому вони були вимушені поїхати з її господарства. При працівниках міліції ОСОБА_1 4 березня пояснила, що вона не хоче їх бачити і відмовилася від їхньої допомоги.

Представник відповідача ОСОБА_5 пояснила, що з 2007 по 2015 рік жодних скарг з боку ОСОБА_1 з приводу неналежного виконання ОСОБА_4 умов договору довічного утримання не існувало. Якщо б якісь непорозуміння існували, то вона мала можливість звернутися до суду чи комусь про це повідомити, а ОСОБА_4 належним чином виконував умови договору.

З показів свідка ОСОБА_9 вбачається, що вона бувала у позивачки приблизно один раз на тиждень. Коли вона перебувала в неї, то позивачка самостійно готувала собі їжу, топила пічку та прала. Позивачка говорила, що дружина позивача ОСОБА_6 приносила їй дрова, а вона сама топила.

Свідок ОСОБА_10 дав суду показання, що з 1 січня 2015 року він 1-2 рази на тиждень приносив позивачці молоко, яка його в нього купляла. При цьому вона сама готувала їжу і топила пічку. Відповідача ОСОБА_4 він не бачив в даному господарстві приблизно 1 чи 2 місяці.

З показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що приблизно 1 місяць назад позивачка попросила її знайти ОСОБА_3 і повідомити його щоб він до неї прийшов. Вона випадково зустріла останнього та передала прохання позивачки. В позивачки вона була кілька разів 7 років назад.

Свідок ОСОБА_6 дала суду показання про те, що вона є дружиною відповідача. Вони познайомилися з позивачкою через оголошення газеті, так як вона потребувала стороннього догляду. Вона повідомила їм, що бажає, щоб її доглядали молоді люди. Вони з чоловіком погодилися і розпочали її доглядати. Потім вони оформили договір довічного утримання і повністю виконували свої обов'язки. Особисто вона провела ремонт в господарському сараї, де живе позивачка білила, красила, повністю навели лад в господарстві. Також вона допомагала позивачці, виносила горшки, так як вона не могла виходити на вулицю, мила її, прала її одяг, тобто здійснювала повністю догляд як за хворою та пристарілою людиною. Вони з чоловіком побудували нову металеву огорожу, провели ремонт в житловому будинку. Потім вони домовилися, що позивачка сама буде прати свої речі, а вони лише допомагала їй приносити та виносити воду. Також позивачка сказала, що буде сама розпалювати пічку, а вона їй приносила дрова. Майже вся пенсія позивачки йшла на придбання їй продуктів харчування, а коли її гроші закінчувалися, то вони з чоловіком купляли продукти позивачці за власні кошти. Тобто вони свою роботу по догляду виконували повністю. Останнім часом між ними почалися непорозуміння і позивачка почала їх ображати, почала ображати їхній дітей. Потім вона розпочала не допускати їх щоб вони їй допомагали, виганяла їх. Якщо б вона їх не проганяла, то вона продовжувала б її доглядати. До 2 березня 2015 року вони проживали у позивачки, але коли там з'явився син її племінника, то останній перешкоджав їм в догляді та прогнав їх з господарства. За березень 2015 року вони купили та передали позивачці продуктів харчування на 125 гривень.

Свідок ОСОБА_12 дав суду показання про те, що відповідач з дружиною 8 років жили з позивачкою. Вони провели ремонти в господарстві, між ними він ніколи не бачив конфліктів. Коли він бував в них, то бачив, що дружина позивача давала їсти і їм, і позивачці, дружина відповідача прала речі позивачки.

Свідок ОСОБА_13 дала суду показання про те, що 4 року тому вона жила поруч з позивачкою та майже щодня бувала в ОСОБА_6, яка є її сестрою. Вони з сестрою робили ремонт в приміщенні, де живе позивачка. Вона бачила, як ОСОБА_6 доглядала за позивачкою. Відповідач ОСОБА_4 купляв продукти за кошти позивачки та привозив їй ці продукти. 2 роки назад між ними почали виникати непорозуміння, бували конфлікти, під час яких позивачка нецензурно лаялася на дітей відповідача. Позивачка дійсно сама прала, але воду їй в сарай приносила та виносила дружина відповідача.

Свідок ОСОБА_14 дала суду показання про те, що відповідач з дружиною доглядали позивачку приблизно 8 років. В останній час між ними почалися сварки. Вона бувала у позивачки приблизно 2 рази на тиждень. Вона бачила, що відповідач з дружиною добре доглядали позивачку і все їй допомагали.

Свідок ОСОБА_15 пояснила, що відповідач є її зятем. Він з її дочкою ОСОБА_16 доглядали позивачку, зробили в її господарстві ремонт. Все що вони купляли з продуктів ділили порівну на себе на позивачку. ОСОБА_16 виносила туалет позивачки, купала її , прибирала в неї, але останнім часом жалілася, що позивачка розпочинала з нею конфліктувати.

Свідок ОСОБА_17 дала суду показання про те, що позивачка ОСОБА_1 є її хрещеною. Вона тривалий час працювала за кордоном, проте протягом 3-4 місяців на рік проживала в дома неподалік позивачки. Позивачка проживала в сараю в кімнаті з пічним опаленням. Коли вона її відвідувала, що позивачка прала, готувала собі їжу, пекла. Одного разу вона прийшла і виявила, що двері в сараю були зачинені на навісний замок, хоча на дворі ще було видно. І вона спілкувалася з позивачкою через вікно. Про умови договору довічного утримання їй нічого не відомо.

З показів свідка ОСОБА_18 вбачається, що вона живе по сусідству з позивачкою. Приблизно на початку квітня 2015 року вона зустріла позивачку на лавці біля подвір'я і вона жалілася, що відповідач із сім'єю її покинули та бідкалася з приводу того, хто її буде доглядати. Через це вона зателефонувала на прохання позивачки в сільську раду села Іванівці та попросила працівника сільради повідомити про цю ситуацію племінника позивачки ОСОБА_3, який наступного дня приїхав до позивачки. До цього вона бачила як відповідач ОСОБА_4 вивозив з будинку речі. Позивачка їй пояснювала, що відповідач з дружиною мають її доглядати і після її смерті їм залишиться господарство. Позивачка проживала в сараї з пічним опаленням і самостійно готувала собі їжу та прала. З її слів вона сама собі все купляла, а відповідач колов та носив їй дрова, привозив продукти. Був один випадок, що будинок був замкнутий на навісний замок. ОСОБА_3 не виганяв ОСОБА_4 з будинку. На даний час в будинку проживає син ОСОБА_3, який здійснює догляд за позивачкою. Про умови договору довічного утримання їй нічого не відомо. Раніше до весни 2015 року від ОСОБА_1 вона не чула ніяких скарг щодо її неналежного догляду відповідачем.

Свідок ОСОБА_19 дала суду показання про те, що вона є рідною сестрою відповідача ОСОБА_4 Останній з 2006 року розпочав доглядати позивачку. Приблизно через 3- 6 місяців він оформив з нею договір довічного утримання, умови якого їй не відомі. Вона часто бувала в них в гостях і позивачка дуже добре відгукувалася про ОСОБА_4 та його дружину і говорила, що вони їй все допомагають. ОСОБА_4 купляв в неї продукти, які з його слів, він передавав позивачці. ОСОБА_4 також доглядав господарство позивачки. В неї з відповідачкою зіпсувались стосунки, коли вона відмовила брату позичити кошти на будівництво металевої огорожі, зокрема ОСОБА_1 сказала, щоб вони не приїжджали до неї. Пізніше, зі слів відповідача їй стало відомо, що позивачка почала висловлювати невдоволення її доглядом і не хотіла, щоб відповідач ОСОБА_4 її доглядав. Натомість вона забажала щоб її доглядав її племінних із своїм сином. ОСОБА_4 ніколи про позивачку погано не відгукувався.

Свідок ОСОБА_20 дав суду показання про те, що він працює сільським головою села Іванівці Кельменецького району. На початку березня 2015 року бухгалтер сільської ради попросила його дати номер мобільного телефону ОСОБА_3, так як в сільську раду телефонувала незнайома жінка і просила щоб ОСОБА_3 терміново приїхав до своєї тітки, яка живе на станції ОСОБА_17 та яка хвора.

Судом досліджено такі інші докази: копія договору довічного утримання (догляду) від 31.01.2007 року, зареєстрований в реєстрі за № 146, копія інвентаризаційної справи житлового будинку по вул.. Полтавська,42 в смт. Кельменці Чернівецької області, копія витягу з державного реєстру правочинів від 31.01.2007 року № 3511880, копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13.02.2007 року № 13559225, акт приймання передачі від 07.03.2015 року, висновок про вартість майна від 16.04.2015 року, копія кредитного договору від 02.07.2008 року № 236578-CRED з додатками, довідка Кельменецької селищної ради від 27.04.2015 року № 1474, довідка управління праці та соціального захисту населення Кельменецької РДА від 13.05.2015 року № 2276, довідка управління праці та соціального захисту населення Кельменецької РДА від 28.04.2015 року № 1818, довідка управління праці та соціального захисту населення Кельменецької РДА від 22.09.2015 року № 4600.

Судом встановлено, що 31.01.2007 року позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4 уклали договір довічного утримання(догляду), посвідчений державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної контори та який зареєстровано в реєстрі за № 146. Згідно даного договору позивачка ОСОБА_1 передала у власність відповідачу ОСОБА_4 належний їй на праві приватної власності житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями та спорудами під номером сорок два (буд. № 42), що знаходиться по вулиці Полтавській, в смт. Кельменці Чернівецької області, а саме: житловий будинок, саманний, житловою площею 37,80 кв.м., зазначений у плані під літ.АІ, літню кухню-сарай літ.Б, сарай літ.В, погріб літ. Пг, вбиральню літ.Д, криницю К, огорожу № 1, ворота № 2. Відповідно до п.5. даного договору відповідач ОСОБА_4 зобов'язався довічно утримувати позивачку ОСОБА_1, забезпечуючи її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберегти в її безоплатному довічному користуванні зазначений в договорі житловий будинок. Згідно п.6 даного договору вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, ліками, догляду і необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі 100 (сто) гривень в місяць.

Таким чином, між сторонами склалися зобов'язальні правовідносини з приводу довічного утримання( догляду).

Відповідно до ст.744 ЦК України за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст.755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду:

1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини;

2) на вимогу набувача.

Відповідно до ст.756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором.

Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом також встановлено, що відповідач ОСОБА_4 належним чином виконував свої обов'язки по догляду позивачки ОСОБА_1 за вказаним вище договором довічного утримання ( догляду) з 31.01.2007 року по 1 березня 2015 року.

З 1 березня 2015 року ОСОБА_4 вирішив не проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1, тобто в господарстві, де проживала в господарському сараї позивачка ОСОБА_1, і з цього часу припинив виконувати свої зобов'язання за вказаним вище договором довічного утримання(догляду) в частині догляду, утримання та матеріального забезпечення без поважних причин та без підстав, що мають істотне значення.

В порушення ст.60 ЦПК України відповідач ОСОБА_4 та його представник не надали суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували його пояснення про те, що ОСОБА_1 відмовилася від його допомоги з 1 березня 2015 року і, що з цього часу в нього з позивачкою ОСОБА_1 та з її родичами ОСОБА_3 та його сином ОСОБА_7, виникли конфлікти, що ОСОБА_7 перешкоджав йому в догляді за ОСОБА_21, через що він був вимушений припинити з 1 березня 2015 року догляд ОСОБА_1 згідно договору довічного утримання, а також не надали суду доказів, які б підтверджували неможливість подальшого виконання відповідачем договору довічного утримання з підстав, що мають істотне значення.

Суд відхиляє докази відповідача ОСОБА_4 у вигляді показів в якості свідка його дружини ОСОБА_6 про те, що до 2 березня 2015 року вони проживали у позивачки, але коли там з'явився син її племінника, то останній перешкоджав їм в догляді та прогнав їх з господарства, оскільки вважає, що такі покази не є об'єктивними через заінтересованість свідка, а також такі покази свідка не підтверджуються та не узгоджуються з іншими доказами по справі.

Згідно ч.1. ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи наведене вище, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про розірвання договору довічного утримання слід задовольнити повністю та розірвати договір довічного утримання, укладений 31 січня 2007 року між позивачкою ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4, який посвідчений державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної контори та зареєстрований за №146 у зв'язку з невиконанням набувачем ОСОБА_22 своїх обов'язків за договором довічного утримання(догляду), зобов'язавши останнього повернути ОСОБА_1 спірний будинок.

Суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про визнання права власності слід відмовити повністю за безпідставністю, оскільки відповідач ОСОБА_4 не довів неможливість подальшого виконання ним договору довічного утримання (догляду) позивачки ОСОБА_1 з підстав, що мають істотне значення.

Суд вважає, що з відповідача ОСОБА_4 на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 243,60 грн.

На підставі ст. 744,755,766 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 2, 3, 8, 10,11, 15, 60,61,79, 84, 88, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Розірвати договір довічного утримання, укладений 31 січня 2007 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_4, який посвідчений державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної контори, зареєстрований за №146.

Зобовязати відповідача ОСОБА_4 повернути позивачу ОСОБА_1 житловий будинок № 42 по вул. Полтавській в смт. Кельменці Чернівецької області.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок судових витрат у вигляді судового збору.

В позові ОСОБА_4 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду до Апеляційного суду Чернівецької області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Кельменецький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя