АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_________________________
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Саліхова В.В.

суддів: Музичко С.Г., Прокопчук Н.О.

при секретарі: П'ятничук В.Г.

за участю:

представника зацікавленої особи Медвідь В.О.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року в справі за заявою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24 березня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ВДВС Головного управління юстиції в м. Києві звернувся до суду із заявою про затвердження мирової угоди від 24.04.2015, яка була підписана сторонами виконавчого провадження №47332321 від 23.04.2015, відкритого державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень ВДВС ГУЮ у м. Києві в справі № 735/4725/15 по виконанню рішення Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2015 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості по договору позики у розмірі 9 003 030,00 грн.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 29.05.2015 визнано вказану мирову угоду.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 15.07.2015 зазначену ухвалу суду скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 03.09.2015 у задоволенні заяви відмовлено.

Справа № 760/9656/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13625/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Лазаренко В.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Саліхов В.В.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про визнання мирової угоди між сторонами виконавчого провадження. Апелянт посилається на те, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, судом не було з'ясовано обставин, що мають істотне значення для справи, прийнято до уваги одних доказів та не звернено на інші, неправильно застосовано норми процесуального права. Вказала, що мировою угодою було лише визначено спосіб погашення заборгованості за договором позики шляхом передачі майна. Зазначила, що угода не суперечить вимогам закону та відсутні порушення права третіх осіб.

Апелянт в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву з проханням перенести розгляд справи, посилаючись на сімейні обставини, будь-яких доказів на підтвердження вказаних обставин не надала. Враховуючи наведені обставини та керуючись вимогами ч. 2 ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу у відсутності апелянта.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника зацікавленої особи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні заяви,суд першої інстанції виходив з того, що визнання мирової угоди суперечить закону та порушує права і законні інтереси інших осіб.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується і колегія суддів, враховуючи наступне.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень управління ДВС ГУЮ у м. Києві перебував виконавчий лист виданий за рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 24.03.2015 в справі №753/4725/15 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 9 003 030 грн. (а. с. 41-42). 23.04.2015 між сторонами виконавчого провадження №47332321 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено мирову угоду, відповідно до умов якої: 1. Боржник ОСОБА_2 передає у власність стягувачу ОСОБА_3 належне їй на праві власності наступне майно:

1.1. нерухоме майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику на підставі свідоцтва про право власності від 30.08.2005, видане Конопницькою сільською радою на підставі рішення виконкому №29 від 25.08.2005;

1.2. земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомийтівський район, село Конопиця, що належить боржнику на підставі Державного акту на право власності на землю НОМЕР_1;

1.3. нерухоме майно, а саме будинок за адресою: АДРЕСА_1, що належить боржнику на підставі свідоцтва про право власності від 10.11.2009, видане Конопницькою сільською радою на підставі рішення виконкому №124 від 25.12.2008;

1.4. земельна ділянка, яка знаходиться за адресою: Львівська область, Пустомийтівський район, село Конопиця, що належить боржнику на підставі Державного акту на праві власності на землю НОМЕР_2;

1.5. нерухоме майно, а саме нежилі приміщення п'ятого поверху загальною площею 302 кв.м., що складають 8/100 частин від нежилих приміщень площею 3 857,30 кв.м., що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2, що належать боржнику на підставі договору купівлі-продажу №1581 від 04.09.2012 посвідченого нотаріусом Київського міського нотаріального округу Макуха О.О.;

2. На умовах даної мирової угоди стягувач ОСОБА_3 приймає в рахунок виконання зобов'язання по сплаті заборгованості, що становить відповідно до виконавчого листа виданого 08.04.2015 Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 753/4725/15 - 9 003 030,00 грн., отримує у власність майно, що зазначене в п.п. 1.1. - 1.5. мирової угоди.

3. Право власності на вказане у п.п. 1.1. - 1.5. майно виникає у стягувача з моменту затвердження даної мирової угоди судом та реєстрації права власності на нерухоме майно за стягувачем відповідно до вимог діючого законодавства.

4. Боржник ОСОБА_2 зобов'язується в день підписання цієї мирової угоди передати стягувачу усі правовстановлюючі та дозвільні документи на об'єкти нерухомого майна, перелічені у п.п. 1.1. - 1.5.

5. Мирова угода, яка набрала чинності є підставою для реєстрації права власності на нерухоме майно, визначене п.п. 1.1. -1.5. за стягувачем.

6. Сторони дійшли згоди, що будь-які витрати, пов'язані з виконанням провадження, що виникатимуть чи можуть виникнути після затвердження судом мирової угоди, покладаються на боржника.

7. Сторони заявляють, що ні в процесі укладення мирової угоди, ні в процесі виконання її умов, не було, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких третіх осіб, в тому числі і держави.

8. З моменту повного виконання умов цієї Угоди боржник ОСОБА_2 вважатиметься такою, що повністю і належно виконала рішення Дарницького районного суду міста Києва від 24.03.2015 по справі № 753/4725/15.

9. Сторони погоджуються, що їх взаємовідносини в подальшому будуть базуватися на положеннях, закріплених даною Угодою. При цьому в разі, якщо будь-які правочини, судові рішення та інші документи суперечитимуть даній Угоді, сторони зобов'язуються негайно вчинити дії по приведенню ситуації у відповідність з Угодою.

10. Стягувач стверджує, що з моменту набрання чинності Мировою угодою він відмовляється від примусового виконання рішення суду, після чого виконавче провадження № 47332321 від 23.04.2015 у справі по виконанню судового рішення, прийнятого 24.03.2015 Дарницьким районним судом м. Києва по справі № 735/4725/15 підлягає закінченню. Стягувач та боржник також домовляються, що наслідком набуття чинності мировою угодою відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження (а. с. 5-6).

Відповідно до ч. 3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 ЦПК України, мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

Згідно з ст. 372 ЦПК України мирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб. За результатами розгляду мирової угоди або відмови від примусового виконання суд постановляє ухвалу відповідно до положень цього Кодексу.

Аналіз зазначених норм права дає можливість дійти до висновку про те, що мирова угода укладається сторонами в процесі виконання рішення з метою закінчення виконавчого провадження на основі взаємних поступок і може стосуватись лише прав та обов'язків сторін і предмета виконання і така угода не може порушувати права і свободи інших осіб. Затвердження мирової угоди, якою вирішуються питання переходу права власності, зумовлює необхідність з'ясувати, чи можливий такий перехід від однієї особи до іншої, чи не може бути при цьому порушено прав інших осіб та чи відсутні інші перешкоди для визнання (затвердження) такої угоди.

З умов мирової угоди вбачається, що в рахунок виконання рішення суду, щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за договором позики в грошовій сумі в розмірі 9 003 030 грн., остання передає у власність стягувачу ОСОБА_3 належне їй на праві власності вищевказане майно, яке не являється предметом спору.

Також, матеріали справи свідчать, що існує спір між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 Ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області від 24.10.2014 з метою забезпечення позову ОСОБА_7 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики від 01.01.2010, в межах суми позову, що становить 10 352 962, 20 грн., на грошові кошти та все рухоме й нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 накладено арешт (а. с. 42). Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26.05.2015 з ОСОБА_2 стягнуто основну суму боргу за договором позики від 01.01.2010 в розмірі 537 700 дол. США, проценти за користування позикою в розмірі 279 014, 74 дол. США, 3% річних в розмірі 18 997,00 дол. США (а. с. 45-50).

Враховуючи, що під час розгляду вказаної заяви в суді першої інстанції було встановлено, що вказана мирова угода порушує права третьої особи - ОСОБА_7, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні вказаної заяви правильними.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Апелянтом в порушення вимог вищевказаної норми права не було надано доказів на підтвердження своїх доводів.

Посилання апелянта на те, що діюче законодавство не містить обмежень щодо визначення сторонами способу погашення або стягнення заборгованості не ґрунтується на вимогах закону, в зв'язку з чим не можуть бути підставою для скасування або зміни ухвали суду.

За вказаних обставин, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Враховуючи наведені обставини та вимоги п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст.303,304,312,313,314,315,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Солом'янського районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий: В.В. Саліхов

Судді: С.Г. Музичко

Н.О. Прокопчук