САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/2605/14-ц
Провадження №2/726/54/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

02.03.2015 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівців у складі: головуючого судді Байцар Л. В., при секретарі Чайка С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором кредиту, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_2 «Росвен Інвест Україна» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором кредиту.

В позові посилаються на те, що між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачкою було укладено Договір кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року, згідно з умовами якого кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року, ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачці кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 19 481,18 грн., з кінцевим строком погашення до 22.10.2015 року.

В позові вказує на те, що відповідач виконував взяті на себе зобов'язання з істотним порушенням умов Договору кредиту, сплачуючи поточні щомісячні платежі з простроченням дати їх сплати, сплачуючи щомісячні платежі не в повному обсязі та/або не сплачуючи взагалі, що спричинило виникнення простроченої заборгованості за Договором кредиту №401300875 від 21.10.2012 року.

Крім цього в позові вказує на те, що в наслідок істотних порушень відповідачем зобов'язань за Договором кредиту, ПАТ «Альфа Банк» визнав строк повного повернення кредиту таким що настав, та розпочав процедуру досудового врегулювання проблемної заборгованості, здійснюючі телефоні дзвінки, письмові повідомлення про необхідність сплати простроченої заборгованості. Але вимоги ПАТ «Альфа Банк», щодо погашення простроченої заборгованості за Договором кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року, ПАТ «Альфа Банк», Відповідачем були проігноровані, а прострочена заборгованість не сплачена.

В позові посилається на те, що 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа Банк» відступив на користь TOB «Росвен Інвест Україна», своє право вимоги заборгованості за Договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк», прострочена заборгованість за яким станом на 23.12.2013 року складала 25 835,64 грн.

Крім цього вказує на те, що відповідно до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «Росвен Інвест Україна», TOB «Росвен Інвест Україна» набув статус Нового кредитора за Договором кредиту № 401300875 від 00.01.1900, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1.

Просить стягнути з ОСОБА_1 на їхню користь заборгованість за Договором кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року, укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 в сумі 25835,64 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 258,35 грн.

Представник позивача ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася та подала до суду клопотання, в якому просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Крім того не заперечує проти постановлення заочного рішення.

Зі згоди представника позивача суд може ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Відповідачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи через засоби масової інформації.

Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року, згідно якого, ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості, у сумі 19 481,18 грн., з кінцевим строком погашення до 22.10.2015 року.

Як вбачається із матеріалів справи, 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та TOB «Росвен Інвест Україна» укладено договору факторингу № 2013-1.

Відповідно до п. 2.1. договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 р., клієнт відповідно до умов даного договору відступає фактору свої права вимоги заборгованості по кредитним договорах, укладених з боржниками, зазначених у Додатку № 1-1, а фактор шляхом надання фінансової послуги клієнту набуває права вимоги такої заборгованості від боржника та передає клієнту за плату грошові кошти в розпорядження у розмірі, що становиться ціну продажу та в порядку, передбаченому даним договором.

Відповідно до п. 2.3 договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 р перехід від клієнта до фактора прав вимоги заборгованості до боржників відбувається з дати оплати фактором Ціни прав вимоги. В дату здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги сторони підписують акт приймання - передачі реєстру боржників, за формою, встановленою в Додатку № 2 до цього договору.

Клієнт зобов»язаний в день здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги надати фактору Реєстр боржників за формою встановленою в Додатку 1-2

Відповідно до п. 2.4 договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 р перехід від клієнта до фактора прав вимоги відбувається в момент здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги в тому числі і право на звернення до суду.

Згідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої сторони (боржника).

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до ст. 514 Цивільного Кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов»язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов»язку первісному кредиторові є належним виконанням.

За правилами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачем не надано доказів здійснення оплати Фактором ціни прав вимоги, що не дає суду можливості встановити факт переходу до Фактору прав вимоги за Договором кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1

Належним є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування згідно ст. 58 ЦПК України. Допустимими є докази, що передбачають використання чітко визначених законом доказів для встановлення певних обставин справи або забороняють використання певних доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 58 та ч. 1 ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Таким чином, наданий позивачем витяг з Реєстру передачі прав вимоги до договору факторингу № 2013-1 від 23.12.2013 р, який підписаний «представником за довіренністю ОСОБА_3В.» не є належним та допустимим доказом, оскільки не містять відомості про обставини, які мають значення для справи та на підставі яких суд може встановити наявність обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Отже, відповідно до вищевказаного договору № 2013-1 від 23.12.2013 р позивач не довів набуття права вимоги по Договором кредиту № 401300875 від 21.10.2012 року між ПАТ «Альфа Банк» та ОСОБА_1, а отже позовні вимоги позивача є безпідставними і не підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, оскільки позовна заява позивача не підлягає задоволенню у повній мірі, вимоги про стягнення з відповідача витрати судового збору не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.58, 59, 514, 516, 517, 526, 546, 575, 576, 589, 1077 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 218, 224-226 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

У позові Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за договором кредиту відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області, через Садгірський районний суд м. Чернівці шляхом подачі апеляційної скарги протягом в 10-ти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя ОСОБА_4