"23" жовтня 2015 р. Справа № 363/4151/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_4, боржник ФОП ОСОБА_5,

встановив:

16.09.2015 року стягувач звернувся до суду з даною скаргою, в якій порушує питання про визнання дій державного виконавця протиправними і незаконними в частині не направлення на адресу боржника постанови про відкриття виконавчого провадження щодо стягнення 200 214, 49 грн. та про зобовязання державного виконавця направити таку постанову на адресу стягувача. Свої вимоги мотивує тим, що вказана постанова ним по пошті не отримана та йому у встановленому Законом порядку не направлялася.

Учасники судового процесу до суду не прибули.

Представник стягувача подав заяву на підтримання скарги, просив її розглянути за його відсутності. Вказав, що постанову про відкриття виконавчого провадження ним вже отримано, однак її направлено тільки після подання цієї скарги.

Державний виконавець Матвієнко В.В. подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти скарги заперечив, посилаючись на те, що постанову своєчасно направлено як стягувачеві, так і боржникові, що підтверджується реєстром поштових відправлень.

Дослідивши матеріали скарги, суд згідно вимог ст. 386 ЦПК України розглянув скаргу і дійшов наступного.

Встановлено, що 8.07.2015 року цим же судом видано виконавчий лист №363/4482/14-ц про стягнення з ФОП ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 заборгованості в розмірі 200 214, 49 грн.

12.08.2015 року даний виконавчий лист надійшов до виконання до ВДВС Вишгородського РУЮ.

17.08.2015 року постановою головного державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ ОСОБА_4 відкрито виконавче провадження № 1260/2.

В той же день державним виконавцем складено вимогу про виконання рішення суду, яку разом з копіями постанов про відкриття виконавчого провадження 20.08.2015 року направлено на адресу сторін виконавчого провадження, згідно реєстру поштових відправлень за 20.08.2015 року.

17.09.2015 року та 21.10.2015 року на адресу стягувача повторно направлено копію постанови про відкриття виконавчого провадження.

Дані обставин підтверджуються матеріалами виконавчого провадження № 1260/2 та витягом з реєстру поштових відправлень від 20.08.2015 року.

Згідно вимог ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

За твердженням скарги стягувач згаданої вище постанови не отримував. Тільки на час розгляду скарги стягувач отримав направлену йому копію цієї постанови (заява представника від 9.10.2015 року), а тому підстав для того, щоб зобовязувати державного виконавця повторно направити копію цієї постанови стягувачеві суд не вбачає.

Не дивлячись на ці твердження, стягувач просить визнати дії державного виконавця протиправними в частині не неправлення копії вказаної постанови не йому, а саме боржнику.

Сторона стягувача до суду не прибула й ці неузгодженості не усунула.

Разом з тим, що стосується визнання бездіяльності державного виконавця протиправною в частині не направлення копії постанови на адресу боржника, то підстав для цього судом також не встановлено.

З указаних вище доказів, наданих державним виконавцем, встановлено, що дії передбачені ч. 5 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» останній здійснив.

Вчинені ним законні заходи відповідають змісту вказаної норми Закону і її порушення не утворюють. При цьому недотримання строку надсилання постанови (яку надіслано на третій робочий день 20.08.2015 року) в скарзі не оспорюється і не є предметом цього судового розгляду згідно ст.ст. 3, 11, 383 ЦПК України.

Сам по собі факт не отримання копії постанови стягувачем про незаконність дій чи бездіяльності державного виконавця свідчити не може.

За встановлених вище обставин у суду не має підстав вважати, що державний виконавець допустив бездіяльність чи вчинив дії всупереч Закону, які з викладених у скарзі доводів слід було б визнавати протиправними.

Відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

За таких обставин порушених прав чи свобод скаржника, які б підлягали захистові, судом не виявлено, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного і керуючись статтями 209, 210 і 387 ЦПК України,

ухвалив:

у задоволенні поданої скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області протягом 5 днів з дня її проголошення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд. Якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя