Номер провадження: 22-ц/785/1993/15
Головуючий у першій інстанції Шепітко І. Г.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Плавич Н.Д.

при секретарі - Максимець І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,

ВСТАНОВИЛА:

10.07.2014 року, публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України" (далі-Банк) звернулось із позовом про стягнення з відповідача 4 709,51 гривень.

Позов обгрунтовано тим, що між позивачем і відповідачем 09.07.2009 року укладено Договір про відкриття рахунку у цінних паперах, за умовами якого зокрема відповідач зобов'язався оплачувати послуги Банка відповідно до діючих тарифів по завершенню кожного календарного квартала не пізніше 19 числа місяця, наступного за звітним періодом на підставі виставлених Банком рахунків. Однак з жовтня 2010 року відповідач не виконує взяті на себе зобов'язання.

Посилаючись на те, що зобов'язання має виконуватись належним чином і у строки, встановлені договором, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 17.06.2014 року яка складається із заборгованості за послуги, штрафа й пені за невиконання зобов'язання, втрат від інфляції і 3% річних від простроченої суми.

Відповідач не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 27.08.2014 року позов задоволено : суд стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 4 709,51 гривень і судові витрати.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 17.11.2014 року заява відповідача ОСОБА_2про перегляд заочного рішення суду від 27.08.2014 року залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, розгляд справи за його відсутності без належного з'ясування обставин справи, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Відповідач і представник позивача у засідання колегії суддів не з'явились.

Рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Згідно зі ст. 308 ч.1 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення із додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд, задовольняючи позов виходив з того, що між сторонами існує зобов'язання, яке випливає з договору і яке відповідач належним чином не виконує, у зв'язку з чим з відповідача підлягають стягненню заборгованість за надані послуги, штраф, пеня, інфляційні втрати і 3% річних.

Висновок суду відповідає обставинам справи і вимогам закону - ст.ст. 525, 526,610, 625 ЦК України.

Встановлено, що між позивачем і відповідачем 09.07.2009 року укладено Договір про відкриття рахунку в цінних паперах (далі-Договір). Відповідно до п.п. 3.1, 3.2.3, 3.2 Договору відповідач взяв на себе обов'язок сплачувати позивачу за послуги згідно із діючими тарифами по завершенню кожного календарного квартала не пізніше 19 числа місяця, наступного за звітним періодом на підставі виставлених Банком рахунків (а.с.6-11,23-35).

Однак з жовтня 2010 року відповідач належним чином не виконував умови зобов'язання, у зв'язку з чим за ним утворилась зборгованість зі сплати за надані позивачем послуги (а.с.15).

Станом на 17.06.2014 року має місце заборгованість за надані послуги у сумі 2 358,41 гривень (а.с.14).

За таких обставин, відповідач, крім заборгованості за надані послуги, відповідно до п. п. 6.4 і 6.5 Договору, повинен сплатити позивачу пеню за порушення строків оплати банківських послуг та штраф від суми несплачених банківських послуг.

Оскільки відповідач прострочив грошове зобов'язання, відповідно до ст. 625 ЦК України, позивач має право на стягнення інфляційних втрат і 3% річних від простроченої суми.

Про наявність заборгованості за надані послуги банк неодноразово ставив до відмома відповідача (а.с.36-63).

Зважаючи на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про задоволення позову.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що: суд не відклав розгляд справи на його прохання і розглянув справу у першому судовому засіданні; суд не з'ясував обставини справи й не врахував, що рішенням Балтського районного суду Одеської області від 09.11.2009 року Банк був зобов'язаний закрити рахунок у цінних паперах зі списанням акцій з рахунка; Банк необгрунтовано ухилявся від виконання рішення суду від 09.11.2009 року із посиланням на ухвалу господарського суду Одеської області від 17.09.2009 року; станом на 16.11.2009 року не існувало жодних перешкод для виконання рішення суду від 09.11.2009 року - не заслуговують на увагу.

У справі містяться докази того, що відповідач належним чином, відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України, сповіщався про розгляд справи 27.08.2014 року (а.с.81).

Відповідач не надав суду доказів того, що ОСОБА_3, станом на 27.08.2014 року як адвокат, мав повноваження на представництво його інтересів у суді у даній справі (а.с.85).

За таких обставин, суд першої інстанції обгрунтовано не взяв до уваги заяву відповідача від 27.08.2014 року про відкладення розгляду справи через хворобу адвоката ОСОБА_3.(а.с.83,84).

Встановлено, що рішення Балтського районного суду Одеської області від 09.11.2009 року, яким зокрема зобов'язано Банк закрити рахунок у цінних паперах ОСОБА_2, у встановленому законом порядку, ухвалою Балтського районного суду Одеської області від 24.02.2010 року скасовано і ухвалою Балтського районого суду Одеської області від 29.03.2010 року позов ОСОБА_2 та інших до Банка про визнання недійсним правочину й зобов'язання вчинити певні дії залишено без розгляду (а.с.104-112,139 зворот-141).

Оскільки рішення суду від 09.11.2009 року скасовано 24.02.2010 року, у Банка є всі підстави для стягнення з відповідача заборгованості за надані послуги, яка виникла з жовтня 2010 року.

Та обставина, що рішення суду від 09.11.2009 року не виконувалось у період з листопада 2009 року по лютий 2010 року, у даному випадку, не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за надані Банком послуги.

Інших правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу, а рішення суду залишає без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 27 серпня 2014 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справи протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Н.Д. Плавич