Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, який діє в інтересах ОСОБА_4, до Донецького державного університету управління, третя особа - Головне управління казначейської служби Донецької області, про зобов'язання провести перерахунок стипендії, стягнення недоплачених сум та зобов'язання провести виплати стипендії, за касаційною скаргою Донецького державного університету управління на рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року прокурор Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 навчається у Донецькому державному університеті управління за спеціальністю «соціологія». Із першого курсу навчання ОСОБА_4 отримує щомісячно державну стипендію, розмір якої не відповідає розміру, встановленому ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_74/ed_2014_12_28/pravo1/T080345.html?pravo=1>. Зазначає, що батько ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на момент вступу дочки на навчання до Донецького державного університету управління мав стаж роботи під землею 30 років 8 місяців, а тому відповідно до вищевказаної норми ОСОБА_4 має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому законом для працездатних осіб. Тому прокурор просив стягнути з відповідача як юридичної особи на користь ОСОБА_4 11 580 грн недорахованої та невиплаченої стипендії за період із вересня 2011 року до січня 2014 року включно. Крім того, уточнивши під час розгляду справи вимоги позову, прокурор також просив зобов'язати відповідача у подальшому проводити ОСОБА_4 виплати стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення нею навчання.

Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 16 липня 2015 року, позов прокурора задоволено частково.

Стягнуто з Донецького державного університету управління на користь ОСОБА_4 суму ненарахованої та невиплаченої стипендії за період із вересня 2011 року до січня 2014 року включно у розмірі 11 580 грн.

Зобов'язано Донецький державний університет управління виплачувати ОСОБА_4 стипендію у розмірі прожитого мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_74/ed_2014_12_28/pravo1/T080345.html?pravo=1>, із 01 лютого 2014 року до 26 травня 2015 року.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі відповідач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

За змістом ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_74/ed_2014_12_28/pravo1/T080345.html?pravo=1> шахтарі, що мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, діти шахтарів, які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві, шахтарів-інвалідів I та II групи зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Задовольняючи частково указаний позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог у частині стягнення з Донецького державного університету управління на користь ОСОБА_4 суму ненарахованої та невиплаченої стипендії за період із вересня 2011 року до січня 2014 року включно у розмірі 11 580 грн, а також зобов'язання відповідача виплачувати ОСОБА_4 стипендію у розмірі прожитого мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_74/ed_2014_12_28/pravo1/T080345.html?pravo=1>, із 01 лютого 2014 року до 26 травня 2015 року.

При цьому суд дійшов правильного висновку, що відсутність бюджетного фінансування не може бути причиною невиконання покладених на Донецький державний університет управління зобов'язань, оскільки реалізація особою права, що пов'язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

На підставі наявних у справі доказів суд дійшов правильного висновку, що загальна сума недорахованої та невиплаченої ОСОБА_4 стипендії становить 11 580 грн, яку суд обґрунтовано стягнув із відповідача.

Крім того, правильним є висновок суду про зобов'язання відповідача виплачувати ОСОБА_4 стипендію у розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб відповідно до ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_74/ed_2014_12_28/pravo1/T080345.html?pravo=1>, починаючи із 01 лютого 2014 року, оскільки заборгованість зі стипендії стягнуто за період із вересня 2011 року до січня 2014 року включно і до дня ухвалення судом рішення, тобто - до 26 травня 2015 року. При цьому суд правильно зазначив, що обраний позивачем спосіб захисту порушеного права в цій частині позовних вимог ґрунтується на нормах чинного законодавства України.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Донецького державного університету управління відхилити.

Рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 26 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 16 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун