Кодимський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________ Справа № 503/2224/15-ц
Провадження №2/503/867/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року м.Кодима Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

з участю позивач ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітніх дітей,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 23 листопада 2015 року звернулась до Кодимського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 250 грн. на кожну дитину щомісяця.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги уточнила та пояснила, що шлюб із ОСОБА_2 уклала 19 січня 2001 року у виконавчому комітеті Гутянської сільської ради Костопільського району Рівненської області. Сімя розпалась, разом не проживають, відносин не підтримують.

Від шлюбу мають неповнолітніх синів: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 і доньок: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідач ухиляється від надання дітям матеріальної допомоги, не утримує їх, матеріально не забезпечує, хоча зобовязаний це робити та має таку змогу.

У звязку з цим просила шлюб розірвати та стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі по 100 грн. щомісяця на кожну дитину. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище «Власенко».

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав та погодився на розірвання шлюбу. Пояснив, що дійсно є батьком неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8, яких зобовязаний утримувати. Пояснив також, що згоден сплачувати аліменти у розмірі 100 грн. щомісяця на кожну дитину.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази, суд, враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить вимогам закону і не порушує прав та інтересів сторін та третіх осіб, відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.

Сторони перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 19 січня 2001 року у виконавчому комітеті Гутянської сільської ради Костопільського району Рівненської області, актовий запис №2, що, крім пояснень сторін, підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ГЮ №029910, виданим 19 січня 2001 року вказаною сільською радою.

Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі пояснень сторін встановлено, що відносини між ними не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Сторони не мають бажання зберегти сімю та перебувати у шлюбі надалі через відсутність взаєморозуміння та взаємоповаги, втрату почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Судом також встановлено, що сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 (свідоцтво про народження серії 1-ГЮ №105513, видане 13 квітня 2001 року виконавчим комітетом Гутянської сільської ради Костопільського району Рівненської області), ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6 (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №010042, видане 04 травня 2005 року виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області), ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 (свідоцтво про народження серії 1-ЖД №154116, видане 04 грудня 2008 року виконавчим комітетом Лисогірської сільської ради Кодимського району Одеської області) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 (свідоцтво про народження серії І-ЖД №295996, видане 14 березня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області). В даний час сторони подружніх відносин не підтримують, між собою не спілкуються, проживають окремо, діти перебувають на утриманні позивача.

Отже, відповідач зобовязаний утримувати своїх неповнолітніх дітей, проте свій обовязок належним чином не виконує, що було встановлено в судовому засіданні.

У статті 19 Конвенції про права дитини, яка ратифікована постановою Верховної ОСОБА_6 України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року і відповідно до ст.9 Конституції України є складовою національного законодавства, держави-учасниці, які її підписали, взяли на себе зобовязання вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від неналежного піклування з боку батьків чи будь-якої іншої особи.

Одним із способів захисту прав неповнолітніх дітей при ухиленні батьків від обовязку їх утримувати є законодавчо передбачена можливість судового стягнення коштів на їх утримання.

Так, згідно ст.181 СК України по рішенню суду кошти на утримання неповнолітньої дитини (аліменти) можуть бути присуджені в частині від доходу (заробітку) платника аліментів, або в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.184 СК України аліменти у твердій грошовій сумі визначаються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають важливе значення.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника інших дітей, непрацездатних осіб, інші обставини, що мають істотне значення.

Таким чином, при визначені розміру аліментів, які підлягають сплаті відповідачем, суд враховує зазначені вище обставини та вважає необхідним визначити аліменти у заявленому позивачем розмірі.

Окрім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 та на користь держави підлягає по 487 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення грошових коштів (аліментів) на утримання малолітніх дітей задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений та зареєстрований 19 січня 2001 року в Гутянській сільській раді Костопільського району Рівненської області, актовий запис №2, - розірвати.

Визначити місце проживання неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 з матір"ю - ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити "Власенко".

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти (аліменти) на утримання неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_8 у твердій грошовій сумі у розмірі по 100 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з дня подачі позову до суду, тобто з 23 листопада 2015 року, і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави та на користь ОСОБА_1 по 487 грн. 20 коп. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сопільняк О.М.