Справа№592/8388/14-ц
Провадження №2/592/74/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2015 року м.Суми

Ковпаковський райсуд м. Суми в складі головуючого судді Алфьорова А.М., при секретарі Літовченко С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Сумської міської ради про розподіл майна подружжя та по зустрічному позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, встановлення розміру часток майна, та покладення обов'язку з повернення спільно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, вимоги якої підтримав у судовому засіданні та обґрунтовує тим, що 16 серпня 1997 р. вступив у шлюб з відповідачкою. Від шлюбу мають двох малолітніх синів: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Шлюбні відносини з відповідачем підтримувалися до 04.06.2014 р., до моменту розірвання шлюбу у суді.

З період шлюбу, сторонами було набуто майно, що складається з однокімнатної квартири, за адресою: АДРЕСА_1. Вищезгадана квартира була куплена подружжям 01.06.2000 року і була оформлена на відповідачку.

Відповідно до вимог чинного законодавства, дана квартира належить сторонам у рівних частках кожному, тобто по ? частки кожному.

Враховуючи викладене, позивач просить суд винести рішення, яким розділити між ними набуте майно, що є спільною сумісною власністю - квартиру у АДРЕСА_1, визначивши за ним право власності на ? частку зазначеної квартири та стягнути з відповідачки на його користь судові витрати.

Відповідачка з представником позовні вимоги не визнала, вважає їх необґрунтованими та безпідставними.

Так перед розірванням шлюбу, сторони домовилися, про добровільний поділ спільного майна, однак після розлучення, позивач зажадав виділити йому ? частку квартири, без урахування інтересів дітей та без врахування боргів подружжя за зобов'язаннями, що виникають в інтересах сім'ї.

Відповідачка просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо виділення в натурі ? частки квартири, за адресою: АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності та відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають значення, зокрема врахувати неповнолітніх дітей.

Представник третьої особи будучи належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, до суду не з'явилися, згідно поданої письмової заяви, просять суд справу розглядати у їх відсутність, згідно чинного законодавства.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, встановлення розміру часток подружжя в цьому майні та покладення обов'язку повернення спільно набутого боргу.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за договором купівлі-продажу від 01 червня 2000 року, вона як «Покупець» купила однокімнатну квартиру під АДРЕСА_1. Загальна площа становить 29,58 кв.м., у тому числі житлова 14,9 кв.м. З пункту третього договору, вбачається, що продаж здійснено на суму 9301 грн., які «Покупець» сплатив «Продавцю» повністю до підписання цього договору.

Право власності позивача-відповідача на квартиру зареєстровано в Державному комунальному підприємстві «Сумське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації». Після купівлі вказаної квартири, у ній була зареєстрована одна позивачка-відповідачка, а відповідач-позивач за згоди, останньої був зареєстрований лише з жовтня 2005 року.

З 10 червня 2014 р. позивачка-відповідач не має можливості користуватися та розпоряджатися власним майно (квартирою). Відповідач-позивач постійно ображав позивачку-відповідач, бив та одноособово користується спірною квартирою та майном, яке в ній знаходиться. На підставі цього, позивачка-відповідач вимушена з двома дітьми проживати в орендованій квартирі за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачка-відповідач вважає, що спільне користування з відповідачем-позивачем спільною квартирою є неможливим, та нестерпним, сторони не домовилися про порядок поділу майна і користування ним.

На даний момент між сторонами виникли напружені стосунки з приводу користування і розпорядження квартирою, не вирішено питання проживання дітей в квартирі та не досягнуто домовленості щодо поділу спільної квартири між сторонами.

Також, під час перебування в шлюбі з відповідачем-позивачем з 16 серпня 1997 року по 04 червня 2014 р. було заощаджені сумісні грошові кошти в сумі 10 000 Євро, еквівалент у гривнях 173 344 грн. за курсом Національного банку України на 19.04.2014 р., які зберігалися за спільним місцем проживання. Про дану суму позивачка-відповідач дізналася нещодавно.

Крім того, під час сумісного життя були придбані й інші речі: мікрохвильова піч - 1000 грн., холодильник «Індезіт» - 4000 грн., холодильник «Норд» - 1800 грн., пральна машина «Бош» (автомат) - 5000 грн., музичний центр «Самсунг» - 2500 грн., обігрівач - 700 грн., бойлер - 1800 грн., диван «Малютка» (кухня) - 1000 грн., диван (кутовий) - 3800 грн., диван - 1000 грн., меблі для кухні (стіл, 2 табуретки, куточок, стінка) - 1500 грн., стінка «Вікторія» (книжкова шафа, платтяна шафа, шафа для речей, шафа для посуду, шафа для телевізора) - 2000 грн., стіл письмовий (дитячий) 2 шт. - 1200 грн. (600 грн. кожний), вентилятор - 150 грн., шафа для одягу - 800 грн., усього на загальну суму 28 250 грн.

Враховуючи викладене, позивачка-відповідач просить суд визнати за нею право власності на ? частки квартири АДРЕСА_1, загальною площею 29,58 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м. - вартістю 9301 грн., грошові кошти накопичені за час шлюбу у сумі 86672 грн. 16 коп. та право власності на майно вартістю 15000 грн., виділивши в натурі: мікрохвильову піч - 1000 грн., холодильник «Індезіт» - 4000 грн., пральна машина «Бош» (автомат) - 5000 грн., музичний центр «Самсунг» - 2500 грн., обігрівач - 700 грн., бойлер - 1800 грн.

Визнати за відповідачем-позивачем право власності на ? частину квартиру, грошові кошти накопичені за час шлюбу у сумі 866872 грн. та право власності на майно вартістю 12530 грн., виділивши у натурі: холодильник «Норд» - 1800 грн., диван «Малютка» (кухня) - 1000 грн., диван (кутовий) - 3800 грн., диван - 1000 грн., меблі для кухні (стіл, 2 табуретки, куточок, стінка) - 1500 грн., стінка «Вікторія» (книжкова шафа, платтяна шафа, шафа для речей, шафа для посуду, шафа для телевізора) - 2000 грн., стіл письмовий (дитячий) 2 шт. - 1200 грн. (600 грн. кожний), вентилятор - 150 грн., шафа для одягу - 800 грн. Та стягнути витрати пов'язані з оплатою державного мита в розмірі 1128 грн. 97 коп.

Відповідач-позивач позовні вимоги за зустрічним позовом не визнав, оскілки спірна квартира нажита в шлюбі і є сумісною власністю подружжя, і підлягає поділу пополам. Вимоги щодо врахування інтересів дітей не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки діти народженні після придбання квартири, і ніякого трудового ні майнового вкладу не робили. Крім того, інтереси дітей за погодженням з колишньою дружиною, враховуються за рахунок рухомого майна, адже на сьогоднішній день, позивачка-відповідачка з метою врахування інтересів дітей забрала: пральну машину автомат, мікрохвильову піч «Самсунгс», кухонний комбайн», електрообігрівач, блендер, ковдри, постільні приналежності, два комп'ютера, праска «Тефаль», спальний матрац, весь посуд, принтер, одяг, золоті прикраси та інше.

Також позивачка-відповідач безпідставно та помилково зазначає, що протягом шлюбу сторони заощаджували кошти.

Враховуючи викладене, відповідач-позивач просить суд відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог у зв'язку з необґрунтованістю.

Допитані у судовому засіданні свідки: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт придбання позивачки-відповідачки спірної квартири за спільні, накопичувальні кошти. Також згідно наданих пояснень, подружжя накопило кошти у розмір 10 000 Євро.

Суд вивчивши матеріали справи, вислухавши думку сторін та дослідивши надані докази, вважає позовні за первісним та за зустрічним позовом, задовольнити частково.

16 серпня 1997 р. між сторонами укладено шлюб, зареєстрований в Василівському сільвиконкому Лебединського району, актовий запис № 3 /а.с.8/.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 01 червня 2000 р., посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу, ОСОБА_3, зареєстровано в реєстрі за № 1437, ОСОБА_2 придбала квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 14,9 кв.м., загальною площею 29,58 кв.м., корисною площею 29,58 кв.м. /а.с.18/.

Від шлюбу мають неповнолітніх синів: ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.10,11/.

04 червня 2014 р. рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано /а.с.9/.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області, рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 04.06.2014 р. залишено без змін /а.с.55-56/.

07 серпня 2014 р. рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми стягнуто з ОСОБА_1 аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину, з урахуванням індексації, щомісяця, з його заробітку, на утримання синів: ОСОБА_6 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, до досягнення ними повноліття, на користь ОСОБА_2 /а.с.57/.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, у відповідності до статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. При цьому статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Статтею 68 СК України визначено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Пленум Верховного Суду України в Постанові № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»зазначив у п.22, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Отже, законодавець визначився, що поділ спільної сумісної власності подружжя здійснюється в натурі. При цьому у п.25 вищезазначеної Постанови зазначено, в разі якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в пп. 23, 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (ст. ст. 60, 69 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України), відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Якщо за час окремого проживання подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч.6 ст. 57 СК України може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин.

Оскільки квартира АДРЕСА_1 була придбана за час перебування сторін у шлюбі, що підтверджується договором про купівлі-продажу квартири від 01.06.2000 р., суд вважає обґрунтованим визнати дану квартиру спільним майном подружжя, та відповідно до вимог вище зазначених норм чинного законодавства поділити між подружжям, визначивши за кожним рівну частину, тобто по ? частки. Також визнати спільним майном подружжя, майно зазначено в зустрічній позовній заяві.

Вимога відповідачки-позивачки про визнання право власності за сторонами на кошти накопичені за час шлюбу у розмірі 10 000 Євро, суд вважає не обґрунтованими та не достатньою доведеними, оскільки згідно ч. 3 ст. 213 ЦПК України рішення ухвалюється на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 885 грн. 37 коп. судового збору.

Керуючись ст.10,15,60,79,88,208,209,212,215,220 ЦПК України, ст.57,60,70 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_1.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2: мікрофильова піч вартістю 1000 грн.; холодильник «Індезіт» вартістю 4000 грн.; холодильник «Норд» вартістю 1800 грн.; пральна машина «Бош автомат» вартістю 5000 грн.; музичний центр «Самсунг» вартістю 2500 грн.; обігрівач вартістю 700 грн.; бойлер вартістю 1800 грн.; диван «Малютка» вартістю 1000 грн.; диван кутовий вартістю 3800 грн.; диван вартістю 1000 грн.; меблі для кухні (стіл, у табуретки, куточок, стінка) вартістю 1500 грн.; стінка «Вікторія» (книжкова шафа, платяна шафа, шафа для речей, шафа для посуду, шафа під телевізор) вартістю 2000 грн., 2 столи письмових (дитячі) вартістю 1200 грн.; вентилятор вартістю 150 грн.; шафа для одягу вартістю 800 грн., а всього майна на загальну суму 28 250 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 майно подружжя, а саме: мікрофильова піч вартістю 1000 грн.; холодильник «Індезіт» вартістю 4000 грн.; пральна машина «Бош автомат» вартістю 5000 грн.; музичний центр «Самсунг» вартістю 2500 грн.; обігрівач вартістю 700 грн.; 2 столи письмових (дитячі) вартістю 1200 грн.; диван вартістю 1000 грн., а всього майна на загальну суму 14 200 грн.

Виділити у власність ОСОБА_1 майно подружжя, а саме: холодильник «Норд» вартістю 1800 грн.; диван «Малютка» вартістю 1000 грн.; диван кутовий вартістю 3800 грн.; меблі для кухні (стіл, у табуретки, куточок, стінка) вартістю 1500 грн.; стінка «Вікторія» (книжкова шафа, платяна шафа, шафа для речей, шафа для посуду, шафа під телевізор) вартістю 2000 грн.; вентилятор вартістю 150 грн.; шафа для одягу вартістю 800 грн., а всього майна на загальну суму 11050 грн.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 885 грн. 37 коп. - повернення сплаченого при подачі позову судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський райсуд м. Суми.

Суддя: А.М. Алфьоров