Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/802/15 Головуючий у 1-й інстанції: Піх Ю.Р.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, судді:ОСОБА_2
суддів:ОСОБА_3
ОСОБА_1
при секретаріОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банком ПРИВАТБАНК на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банком ПРИВАТБАНК до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року Публічне акціонерне товариство ПРИВАТБАНК звернулося до суду з позовом до ОСОБА_5, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 27.10.2005 року ОСОБА_5 27.10.2005 року отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п.6.5. умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.07.2014 року має заборгованість - 33 602,53грн., яка складається з наступного: 3778,37 грн. - заборгованість за кредитом; 27747,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1576,31 грн. - (процентна складова);

У зв'язку з чим позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2014 року відмовлено у задоволенні позову у звязку зі сплавом строків позовної давності.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ КБ ПРИВАТБАНК подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, постановити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що суд з дотриманням вимог ст.ст. 212- 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав всі вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Судом встановлено, що 27.10.2005 року між ОСОБА_5 та ЗАТ КБ „Приватбанк" (правонаступником якого є ПАТ КБ „ПРИВАТБАНК") був укладений кредитний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_5 27.10.2005 року отримав кредит у розмірі 4000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Повернення кредиту відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України укладений між сторонами договір є обов'язковим для виконання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 та ч. 2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язань.

Відповідно ст., ст. 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або інших умов та вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України).

У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 28.07.2014 року має заборгованість - 33 602,53грн., яка складається з наступного: 3778,37 грн. - заборгованість за кредитом; 27747,85 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 1576,31 грн. - (процентна складова);

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідач відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України до ухвалення рішення відповідач звернувся до суду першої інстанції з письмовою заявою про застосування позовної давності (а.с. 31).

Останній платіж на погашення боргу за вказаним договором здійснено 01.08.2006 року (а.с. 6), представник банку вказаний факт не оспорює, про що він зазначив колегії суддів.

Таким чином, перебіг строку позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором тобто з вересня 2006 року.

Проте ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 14.08.2014 року (а.с. 2), тобто за межами установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності.

Аналогічна правова позиція викладена в Постановах Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 19 березня 2014 року (справа №6-14цс14) та від 18 червня 2014 року №6-61цс14).

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів. -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банком ПРИВАТБАНК відхилити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 листопада 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: