18.12.2015 Провадження №2/331/1458/15

18.12.2015 р. м. Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя у складі
головуючого судді Антоненко М.В.,
при секретарі Рухловій М.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та своєї малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання осіб такими, що не набули право користування житлом, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та інтересах своєї малолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання осіб такими, що не набули право користування житлом
В обґрунтування зазначив, 04.05.2012 року він уклав шлюб із відповідачкою ОСОБА_2 про, що у книзі реєстрації актів цивільного стану Комунарського ВДРАЦС РС ЗМУЮ зроблений актовий запис №217, що відповідно до ст. 65 ЖК УРСР надало їй право на вселення до займаного мною жилого приміщення за адресою: АДРЕСА_1.
Вказана квартира отримана позивачем та його батьками на підставі ордеру №1845 від 01.04.1988 року, є не приватизованою і належить до комунальної власності.
За вказаною адресою зареєстровані та мешкають: позивач та його діти - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3
23.05.2012 року відповідач ОСОБА_2 була зареєстрована в даній квартирі, як дружина. Розпорядженням райадміністрації по Жовтневому району №388р від 26.06.2012 року відповідачка стала квартиронаймачем вказаного житлового приміщення. Після цього, уклала договір найму жилого приміщення та договори з надання комунальних послуг з відповідними установами.
Однак, своїм правом на вселення відповідач не скористувалась та з моменту реєстрації за вказаною адресою та до подачі даного позову до спірної квартири не вселилась. Власних речей та особистих документів відповідача на вказаному адресі немає.
Перешкод для заселення в житлове приміщення не було. З моєї сторони такі перешкоди також не чинились та не чиняться.
Претензій щодо вселення до квартири відповідач не заявляла. З вимогами про вселення до суду або до інших компетентних органів не зверталась. Спільного господарства сторони по справі не вели та не ведуть. Сумісно вони не мешкали та не мешкають, спільних дітей та майна не мають.
Відповідач не бере участі в оплаті за користування зазначеним житлом, за надані комунальні послуги та у поточному ремонті квартири. Її реєстрація в квартирі істотно впливає на розмір комунальних платежів, а також на реалізацію права позивача на приватизацію квартири.
Після того, як ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про визнання шлюбу із відповідачем недійсним, 17.10.2012 року, ОСОБА_2, без його відома, зареєструвала свого сина, від попереднього шлюбу ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у квартиру АДРЕСА_3.
Таким чином, дитина відповідача, відповідно до приписів ст. 65 ЖК УРСР набула право на вселення до зазначеного жилого приміщення.
ОСОБА_3 не є спільною дитиною, позивач не всиновлював його, не є його опікуном та ніколи разом не мешкав та не мешкає.
З моменту реєстрації та до подачі даного позову ОСОБА_3 у зазначену квартиру не вселявся без поважних причин та за місцем реєстрації не мешкав та не мешкає. Власних речей до вказаного житлового помешкання не розташовував.
Перешкод для вселення в житлове приміщення не було та немає. Зі сторони позивача перешкоди, також, не чинились та не чиняться.
Претензій щодо вселення своєї дитини в квартиру відповідач не заявляла. З вимогами про вселення своєї дитини ОСОБА_2 до суду або до інших компетентних органів не зверталась. Місце мешкання ОСОБА_3 позивачу невідоме.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2014 по справі №2/331/13/14 відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання шлюбу між ним та ОСОБА_2 недійсним у звязку із його фіктивністю та визнання відповідача особою, що не набула право на проживання у спірній квартирі у звязку із недійсністю шлюбу. Рішення суду набуло законної сили. Поряд з цим, даним судовим рішенням шлюб між є розірваним.

Зазначеним рішенням встановлено, що ОСОБА_2 не проживала та не проживає в квартирі Позивача за адресою АДРЕСА_4.

Таким чином, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з травня 2012 року до теперішнього часу в квартиру за місцем реєстрації не вселились, без поважних причин, не використовуючи зазначене житлове приміщення за призначенням, тобто для постійного проживання, а це значить, що чідповідач та її дитина не набули права на користування житлом у спірній квартирі.

Зазначене призводить до того, що рахунки за користування житловою площею та надані комунальні послуги розраховуються відповідними установами із врахування пяти осіб, що зареєстровані за вказаною адресою, а ні на трьох, з зареєстрованих, які фактично мешкають та користуються послугами, що надаються.

Це в свою чергу призводить до суттєвого погіршення фінансового становища позивача. Крім того, вищезазначене суттєво порушує права ОСОБА_1 в користуванні житлом, обмежуючи його (зареєструвати особу на житлову площу, приватизувати житло, оформити реструктуризацію боргу, отримати субсидію і т.п.).

Посилаючись на вищенаведені обставини позивач ОСОБА_1 просить суд, визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 такими, що не набули право користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, про час та місце судових засідань призначених на 27.08.15, 21.09.15., 10.11.15, 08.12.15, 18.12.15 р., була повідомлена належним чином шляхом направлення судових повісток на адресу вказану в позовній заяві, , а також шляхом оголошення в газеті «Запорізька правда» про виклик до суду. Про причини неявки суд не повідомила.

На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

За таких обставин, враховуючи думку позивача, який подав заяву про розгляд справи в заочному провадженні, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасника судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.

Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району м.Запоріжжя проти позову заперечувала, вважала позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтованими.

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Фактичні обставини справи підтверджуються письмовими доказами, вивченими та оголошеними в судовому засіданні:

копією ордеру на житлове приміщення від 01.04.1988 р., виданого ОСОБА_6 на вселення в квартиру АДРЕСА_5 (а.с.5); копією довідки з місця проживання від 09.07.2015 р., згідно з якою в квартирі № 137 зареєстровані ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6); копією свідоцтва про народження ОСОБА_5 (а.с.7 ); копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с.8); копією рахунків на сплату комунальних послуг (а.с.9,10 ); копією ухвали про відкриття провадження у справі від 15.10.12р.(а.с.11) ;копією мед.картки (а.с.12,13); копією рішення суду від 09.04.14р. про розірвання шлюбу, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с.14,15) копію інформаційної довідки про право власності (а.с.16,17)

копіґми актів про не проживання ОСОБА_2 та її сина ОСОБА_2 д.А. ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі АДРЕСА_5 від 30.09.2014 р., 18.06.2014 р., 12.05.2014 р., 20.04.2014 р., 21.03.2014 р., 26.02.2014 р., 07.01.2014 р.,15.12.2013 р. (а.с.18-25).

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на норми житлового та цивільного законодавства, зокрема:

Відповідно до ст. 6 ЖК УРСР, жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян.

Згідно приписів ст. 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них.

Статтею 382 ЦК України зазначено, що квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до абзацу 6 ч. 1. ст. З Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація - внесення інформації до Єдиного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції.

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд дійшов висновку про те, Закон не встановлює юридичного наслідку у вигляді визнання осіб такими, що не набули права користування жилим приміщенням, у в звязку з їх фактичним не проживанням за вказаною адресою.

Також, не ґрунтується на нормах закону твердження позивача ОСОБА_1 про те, що визнання ОСОБА_2 та її малолітньої дитини в судовому порядку особами, що не набули право на користування житловим приміщенням в квартирі №137 бу.1 по вул. Грязнова в м. Запоріжжі не призведе до порушення їх житлових прав та Конституції України, оскільки у відповідача є інше житло, яке вона може використовувати для свого та дитини проживання.

Згідно з ч. 1 cт. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивач ОСОБА_1 не надав суду жодного належного доказу того, що відповідач ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 не набули права користування жилим приміщенням у квартирі АДРЕСА_5, а тому в позові слід відмовити.

В И Р І Ш И В :

Відмовити у звязку з необґрунтованістю в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та своєї малолітньої дитини ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Жовтневому району про визнання осіб такими, що не набули право користування житлом.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: М.В.Антоненко