Провадження №: 2/752/5641/15
22.12.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Плахотнюк К.Г.,
за участі секретаря судового засідання Ткачук М.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,
28.08.2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу.
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що 26.07.2014 року вона передала ОСОБА_2 12 000, 00 грн. на покупку будматеріалів для ремонту її квартири, що підтверджено розпискою. Однак, відповідач будівельні матеріали не придбав і кошти не повернув. 04.04.2015 року на прохання відповідача ОСОБА_2 позичила останньому ще 2 000, 00 дол. США, що також підтверджено розпискою. 27.06.2015 року ОСОБА_2 повернув 50, 00 дол. США. Направлену 09.07.2015 року на його адресу вимогу про повернення боргу, що залишився проігнорував. Просила стягнути з ОСОБА_2 у примусовому порядку неповернену позику у розмірі 57 958 грн., з підстав невиконання зобов»язання - 3 % річних у розмірі 956, 77 грн., 14 065, 46 грн. втрат від інфляції, 12 606, 63 грн. пені, 2 500, 00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати при зверненні в суд з позовом у розмірі 890, 00 грн.
У судове засідання позивач не з»явилася, подала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, повідомивши суд, що заявлений позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився повторно, направлена судова повістка за зареєстрованим у встановленому законом порядку його місцем проживання повернута до суду з відміткою відділу зв'язку про закінчення терміну зберігання, що за правилами п. 5 ст. 74 ЦПК України є підставою для висновку про належне повідомлення сторони.
З огляду на викладене, врахувавши думку позивача, суд ухвалив розглянути справу за відсутності сторін, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлений до ОСОБА_2 позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 06.07.2014 року ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 12 000, 00 грн. на покупку будматеріалів та сантехніки, що підтверджується розпискою (а.с. 2).
Судом також встановлено, що 04.04.2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір позики, що підтверджується розпискою (а.с. 3).
Відповідно до змісту зазначеної вище розписки, ОСОБА_2 04.04.2015 року позичив у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 2 000, 00 дол. США, які зобов»язався повернути позикодавцеві до 01.06.2015 року.
Статтями 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до вимог ст. 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України: за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За правилами ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За даними графіку погашення кредиторської заборгованості ОСОБА_2 27.06.2015 року повернув ОСОБА_1 50, 00 дол. США (а.с. 5).
Звертаючись в суд з позовом, позивач зазначила, що у визначений договором строк, відповідач не виконав у повному обсязі свої зобов»язання щодо надання послуги та повернення отриманих грошових коштів, оскільки у добровільному порядку повернув тільки 50, 00 дол. США.
09.07.2015 року позивачем на адресу ОСОБА_2 була направлена претензія з вимогою повернення коштів протягом десяти днів з моменту отримання претензії, однак остання залишена без виконання (а.с. 6).
За правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.
Крім того, відповідно до правил ст. 533 ЦК України, грошове зобов»язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Наразі, зазначені позивачем вимоги про повернення грошових коштів, отриманих ОСОБА_2 за договором про надання послуг, а саме купівлю будматеріалів на виконання якого ОСОБА_1 було передано ОСОБА_2 12 000, 00 грн. та договору позики від 04.04.2015 року відповідно до якого ОСОБА_1 позичила ОСОБА_2 2 000, 00 дол. США, ґрунтуються на вимогах закону, який підлягає застосуванню до правовідносин, що склалися між сторонами у справі, однак заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню.
З підстав невиконання відповідачем зобов»язань за зазначеним вище договором, позивач має право на отримання штрафних санкцій, які передбачені ст. 625 ЦК України.
За розпискою від 26.07.2014 року ОСОБА_1 має право на повернення: 12, 000 грн., що складає суму основного боргу; 6 634, 60 грн. втрат від інфляції; на 3 % річних у розмірі 392, 55 грн., а також на пеню у розмірі 1 322, 31 грн.
За розпискою від 04.04.2015 року має право на отримання суми основного боргу, що складала 2 000, 00 дол. США за мінусом 50, 00 дол. США, що повернуті ОСОБА_2 27.06.2015 року.
З огляду на правила ст. 533 ЦК України, зазначена позика підлягає стягненню у гривні відповідно до офіційного курсу долара на день платежу. За даними довідки про офіційний курс гривні щодо іноземних валют з 14 год. 00 хв. 22.12.2015 року офіційний курс гривні до долара становить 23, 51. Відтак стягненню з відповідача за договором позики, предметом якого є іноземна валюта - долар підлягає (2000, 00 - 50, 00 х 23.51 = 45 844, 5) 45 844, 5 грн.
Також за договором позики від 04.04.2015 року позикодавець має право на: 3 % річних у розмірі (45 844, 5 х 3 % / 100 % / 365 днів х 263 дні) = 990, 99 грн. та пеню у розмірі (45 844, 5 х 30 % (відповідно до постанови Правління НБУ № 894 від 17.12.2015 року) / 100 % / 365 х 263 дні) = 9 909, 94 грн.
Щодо позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, то такі вимоги не підлягають задоволенню судом, оскільки позивачем не надано суду доказів на її підтвердження.
З огляду на висновки суду про часткове задоволення заявлених позивачем позовних вимог, відповідно за правилами ст. 88 ЦПК України підлягають відшкодуванню останньому відповідачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 770, 95 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 526, 533, 625, 627, 628, 629, 1046, 1047, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 213, 224 ЦПК України, суд -
позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором від 26.07.2014 року в сумі 12 000, 00 грн., втрати від інфляції у розмірі 6 634, 60 грн., 3 % річних у розмірі 392, 55 грн. пеню у розмірі 1 322, 31 грн., за договором позики від 04.04.2015 року грошові кошти у розмірі 45 844, 5 грн., 3 % річних у розмірі 990, 99 грн. пеню у розмірі 9 909, 94 грн. та судовий збір у розмірі 770, 95 грн., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі - 77 865 (сімдесят сім тисяч вісімсот шістдесят п»ять) грн. 84 коп.
Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, наведеному вище. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановления ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Плахотнюк К.Г.