_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/9416/15-ц
Провадження № 2/520/4215/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.09.2015 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Куриленко О.М.

за участю секретаря - Баранової Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В :

06.07.2015 року позивач звернулась до суду з позовом та просила суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 70 906 гривень та витрати по сплаті судового збору.

Свої вимоги мотивувала тим, що нею 11.06.2012р., 12.06.2012р. та 16.07.2012 року помилково були перераховані грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_1, який відкритий у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_2 у сумі 70 906, 00 гривень. Вважає, що вказана сума підлягає поверненню, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання сповіщені належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його незаконним та необґрунтованим. Пояснила, що між сторонами був укладений інвестиційний договір, для підтвердження якого був укладений договір позики, на виконання якого і перераховувались спірні грошові кошти.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилається на те, що нею 11.06.2012р., 12.06.2012р. та 16.07.2012 року помилково були перераховані грошові кошти на картковий рахунок НОМЕР_1, який відкритий у АТ «Банк «Фінанси та Кредит» на ім'я ОСОБА_2 у сумі 70 906, 00 гривень.

На підтвердження своїх вимог посилається на виписки з банку, з яких видно перераховування грошових коштів на ім'я ОСОБА_2.

Проте, вирішуючи справу по суті суд враховує, що позивачем не надано будь-якого договору укладеного з відповідачем, на підставі якого вона перераховувала грошові кошти, а надані роздруківки ніким не завірені та не містять посилання на призначення платежу, а від суд не може достовірно встановити, що це були за кошти, для чого вони призначались, та їх загальний розмір, так як докази, наявні на аркушах справи 10-17 не є належними.

Крім того, залишилось не зрозумілим, чому позивач, перерахувавши помилково таку значну грошову суму (майже 9 тисяч доларів США!) на рахунок відповідача три роки про це мовчала, не заявляючи жодних претензій, а з вимогою до відповідача звернулась лише 12.06.2015 року.

Заперечуючи проти позову, відповідач пояснила у судовому засіданні, що зазначені грошові кошти були сплачені позивачем на її рахунок у якості надання поворотної позики за договором від 10.08.2012 року, що підтверджується виписками з особистого листування сторін

Відповідно до ст.ст. 1212, 1213 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі

Разом з тим відповідно до ст. 1215 Цивільного кодексу України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як роз'яснено в п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

За приписами ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими, та не ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

В порушення даних норм, позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідачу ОСОБА_2 безпідставно було перераховано грошові кошти на загальну суму 70 906 гривень.

При цьому суд бере до уваги, що позов був поданий ОСОБА_1 ще 06.07.2015 року і вона мала достатньо часу підготуватись до слухання справи та надати суду належні докази, однак, цього не зробила, з клопотанням про витребування будь-яких доказів до суду не зверталась.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими, обставини, викладені в позовній заяві, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, а тому, оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Крім того у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 11, 15, 88, 209, 212, 213, 214, 215, ЦПК України, 1212 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про повернення грошових коштів - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Куриленко О. М.