Справа № 2-618/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.10.2015 року, Автозаводський районний суд м Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді - Предоляк О.С.

при секретарі - Коваль Т.М.

з участю державного виконавця Норець М.В., стягувача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м Кременчуці скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дії державного виконавця в порядку ст 383 ЦПК України, -

В С Т А Н О В И В:

У червні 2015 року до суду звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зі скаргою на дії державного виконавця. Просили припинити розпочате незаконне повторне виконання повністю виконаного рішення суду про вселення; визнати протиправними та скасувати постанови ВП № 41041583 і № 41041369, а саме: про скасування процесуального документу від 17.01.2015 року, про відновлення виконавчого провадження від 17.01.2015 року і про накладення штрафу та постанову про примусове входження, визнати протиправними дії державних виконавців Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_4Ю, та ОСОБА_5 притягнути до адміністративної відповідальності; визнати рішення по справі № 2-618/11 в частині вселення таким, що не можливо виконати і направити справу № 2-618/11 на новий розгляд; стягнути з Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ у Полтавській області на користь платника витрати повязані з розглядом скарги.

Ухвалою судді від 17.06.2015 року, яка в цій частині набрала законної сили, відмовлено у відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на дії державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_4 про накладення штрафу від 20.01.2015 року у зв"язку з тим, що скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

У судовому засіданні державний виконавець Норець М.В. заперечує проти задоволення скарги та просить відмовити в повному обсязі.

Стягувач ОСОБА_1 вважає скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3 безпідставною.

Скаржники ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, просили розглядати скаргу без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч.2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Враховуючи, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звертались до суду 19.02.2015 року та отримали ухвалу суду про залишення скарги без розгляду лише 02.06.2015 року, пропущений з поважних причин строк подання заяви підлягає поновленню.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Так, на примусовому виконанні в Автозаводському відділі державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції перебували виконавчі провадження № 41041369 та № 41041583 про вселення ОСОБА_1 (с.Чечелево, вул. Миру б. 51) у виділену їй в користування частину домоволодіння.

05.12.2013 року державним виконавцем винесено постанови про відкриття виконавчого провадження, боржнику надано строк для добровільного виконання до 12.12.2013 року. Копію постанов направлено сторонам .

Згідно ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вжити передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У ході проведення виконавчих дій, 08.04.2014 року складено акт державного виконавця про вселення ОСОБА_1 у виділену їй в користування частину домоволодіння за адресою м.Кременчук, вул. Чапаєва, б.41/26.

08.04.2014 року винесено постанови про закінчення виконавчих проваджень на підставі п. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», а саме повне фактичне виконання судового рішення.

05.01.2015 року до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції з заявою про відкриття виконавчого провадження звернулась ОСОБА_1 по виконавчому документу № 2-618/11, виданого 24.09.2013 року Автозаводським районним судом м.Кременчука про вселення ОСОБА_1 у виділену їй в користування частину домоволодіння для подальшого виконання в звязку з перешкоджаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проживання в будинку.

Державним виконавцем 17.01.2015 року винесено постанову про скасування постанови про закінчення виконавчого провадження від 08.04.2014 року та винесено постанову про відновлення виконавчого провадження, копії яких направлено сторонам. 20.01.2015 року винесено постанову про накладення штрафу на ОСОБА_2, ОСОБА_3 в розмірі 340грн на кожного за невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення.

20.01.2015 року направлено офіційне повідомлення сторонам про проведення 05.02.2015 року виконавчих дій, повязаних зі вселенням ОСОБА_1

05.02.2015 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем вчинення виконавчих дій, але двері будинку ніхто не відчинив, вселення стягувача не відбулося.

14.02.2015 року державним виконавцем направлено офіційне повідомлення ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про проведення виконавчих дій, повязаних з примусовим вселенням ОСОБА_1 на 10 годину 25.02.2015 року.

25.02.2015 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проведення виконавчих дій, але двері будинку ніхто не відчинив, про що складено відповідний акт державного виконавця в присутності понятих та ОСОБА_1

04.03.2015 року винесено постанову про поновлення виконавчого провадження.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 18.03.2015 року, яка набрала законної сили 01.05.2015, подання державного виконавця про примусове входження до помешкання боржника задоволено. Дозволено державним виконавцям та іншим особам, що залучені до проведення виконавчих дій (понятим, працівникам органів внутрішніх справ) примусове входження до житлового приміщення за адресою м. Кременчук, вул. Чапаєва, 41/26 з метою проведення виконавчих дій повязаних із вселенням ОСОБА_1 у виділену їй в користування частину домоволодіння.

Про проведення виконавчих дій боржники у виконавчому провадженні не однократно повідомлялись державним виконавцем, однак поштова кореспонденція поверталась у звязку з закінченням терміну зберігання, при виходах до будинку двері ніхто не відчиняв, про що складались відповідні акти.

Після неодноразових спроб виконати рішення суду, 09.06.2015 згідно акту державного виконавця, на підставі ухвали суду, відбулось примусове входження та вселення ОСОБА_1 у виділену їй в користування частину домоволодіння.

28.07.2015 виконавче провадження закінчено у звязку з повним фактичним виконанням судового рішення.

Державний виконавець у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» вчинив дії, спрямовані на примусове виконання судового рішення про вселення, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, а саме вжив заходи примусового виконання рішення.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 6 ст. 79 Закону України «Про виконавче провадження» у разі подальшого перешкоджання боржником проживанню (перебуванню) стягувача у приміщенні, в яке його вселено, стягувач має право звернутися до державного виконавця із заявою про відновлення виконавчого провадження. У такому разі державний виконавець має право повторно здійснити примусове вселення стягувача та накласти на боржника штраф у подвійному розмірі відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Також, у п.12 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що «в мотивувальній частині кожного рішення у разі необхідності мають бути посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду, які згідно з Законом України № 3477 «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права і підлягають застосуванню в такій справі».

Рішення Європейського суду є офіційною формою розяснення основних (невідчужуваних) прав кожної людини, закріплених і гарантованих Конвенцією, яка є частиною національного законодавства, та у звязку з цим джерелом законодавчого правового регулювання і правозастосування в Україні.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод закріплює право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Європейський суд з прав людини у рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» наголосив на гарантоване ст.6 Конвенції «право на суд», яке повинно розцінюватися не лише в аспекті права особи звернутися до суду за захистом своїх прав, а і як обовязковість до виконання судового рішення. Тому, виконання судового рішення має розглядатися як невідємна частина судового процесу з метою забезпечення положень статті 6 («права на суд»).

В цьому контексті аналіз рішень Європейського суду з прав людини (остаточні рішення Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України», якими було встановлено порушення п.1 ст.6 ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого протоколу до конвенції з огляду на порушення права на виконання рішення суду протягом розумного строку) також засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з нормою ст. 124 Конституції України.

Також, у справі «Шмалько проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обовязкову силу, не виконувалося. Було б незрозуміло, якби ст.6 Конвенції детально описувала процесуальні гарантії, які надаються сторонам у спорі (справедливий, публічний і швидкий розгляд), і водночас не передбачала виконання судових рішень»).

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК та наявних матеріалів справи суд приходить до висновку, що оскаржувані рішення, дії було прийнято та вчинено відповідно до Закону, у межах повноважень суб'єкта оскарження. В ході розгляду скарги не було встановлено порушення прав чи свобод заявників, у звязку з чим суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

Також не підлягають задоволенню вимоги про припинення виконавчого провадження, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, виконавче провадження закінчено у звязку з повним фактичним виконанням рішення суду.

Питання про визнання рішення суду в частині вселення таким, що неможливо виконати і направлення справи на новий розгляд взагалі не відноситься до компетенції суду першої інстанції.

Керуючись ст. 11, 89 Закону України Про виконавче провадження, ст. ст. 383-388 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні скарги на дії державного виконавця в порядку ст 383 ЦПК України

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги протягом п"яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя: О.С. Предоляк