Справа № 2-1726/11 Головуючий у І інстанції Потабенко Л. В.
Провадження № 22-ц/780/5714/15 Доповідач у 2 інстанції Савченко С. І.
Категорія 08.10.2015
У Х В А Л А

іменем України

08 жовтня 2015 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Білоконь О.В.,

при секретарі Токар Т.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2015 року у справі за поданням начальника відділу державної виконавчої служби Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області про вирішення питання про примусове проникнення до житла боржника,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року начальник ВДВС Обухівського міськрайонного управління юстиціїї Київської області звернувся до суду із вказаним вище поданням, яке мотивував тим, що на примусовому виконанні у відділі ДВС знаходиться виконавчий лист № 2-1726/11, виданий 13 березня 2012 року Обухівським районним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 88301,30 грн. Вказував, що 11 грудня 2013 року за місцем проживання боржника в квартирі АДРЕСА_1 державним виконавцем в присутності двох понятих було складено акт опису й арешту майна, а саме: телевізова, морозильної камери, витяжки, кухонних меблів, мікрохвильової печі та меблевого гарнітура. Зберігачем майна визначено мешкаючого у цій квартирі ОСОБА_4, про що зазначено в акті.

Вказував, що 17 жовтня 2014 року проведено електронні торги вказаного рухомого майна, яке придбане покупцем ОСОБА_5, який 27 жовтня 2014 року звернувся до Обухівського ВДВС і повідомив, що зберігач ОСОБА_4 придбане майно не віддав і двері не відкрив. 28 жовтня 2014 року і 7 липня 2015 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем зберігання майна до квартири АДРЕСА_1, проте двері ніхто не відчинив, і державний виконавець був позбавлений можливості провести виконавчі дії та вилучити описане майно.

Посилаючись на те, що боржник ОСОБА_2 і зберігач майна ОСОБА_4 свідомо перешкоджають проведенню виконавчих дій щодо вилучення описаного майна, просив постановити вмотивоване рішення про примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1.

Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2015 року подання державного виконавця задоволено, надано дозвіл на примусове проникнення до житла ОСОБА_2 до квартири АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій у виконавчому провадженні № 31794818.

Боржник ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити ухвалу про відмову у задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Скаргу мотивує тим, що справа розглянута у відсутність державного виконавця, чим порушено вимоги ч.2 ст.376 ЦПК України. Судом не було встановлено хто є власником квартири АДРЕСА_1 щодо якої ставиться питання про примусове проникнення, хоча власниками квартири є ОСОБА_6 і ОСОБА_7, а відтак суд з'ясував наявність їх згоди на проникнення до житла. Крім того, зазначала, що судом порушено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод в частині прийняття необгрунтованого рішення. Ухвала суду не відповідає вимогам ст.215 ЦПК України щодо змісту судового рішення, зокрема не вказано узагальненого викладу позиції заявника, пояснень інших осіб, які беруть участь у справі, в тому числі заперечень відповідачів, інших доказів досліджених судом. Судом порушено принцип змагальності сторін в частині подання сторонами доказів.

Учасники справи, в тому числі апелянт ОСОБА_2, належним чином повідомлені про час розгляду справи, що стверджується рекомендованими повідомленнями про вручення судових повісток, до суду не з'явилися, їх неявка відповідно до ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Роглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи подання державного виконавця про примусове проникнення до житла, суд першої інстанції виходив із того, що боржник ОСОБА_2 перешкоджає проведенню виконавчих дій шляхом ненадання доступу до арештованого майна боржника для його вилучення, а відтак наявні підстави для надання дозволу про примусове проникнення до житла боржника.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Згідно п.п.4,5 ст.11 Закону України «Про виконавче провадлження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, стосовно якої складено виконавчий документ про її відібрання.

Згідно пункту 10 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Згідно ст.376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

З матеріалів справи вбачається, що 15 березня 2012 року державним виконавцем відділу ДВС Обухівського МРУЮ винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 31794818 за виконавчим листом № 2-1726/11, виданий 13 березня 2012 року Обухівським районним судом Київської області про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу в розмірі 88301,30 грн. Цією ж постановою боржнику надано час для добровільного виконання рішення протягом 7 днів із дня винесення постанови.

У зв'язку із невиконанням судового рішення 11 грудня 2013 року за місцем проживання боржниці в квартирі АДРЕСА_1 державним виконавцем в присутності двох понятих було складено акт опису й арешту побутового майна, а саме: телевізова, морозильної камери, витяжки, кухонних меблів, мікрохвильової печі та меблевого гарнітура. Зберігачем майна визначено мешкаючого у цій квартирі ОСОБА_4, про що зазначено в акті.

17 жовтня 2014 року державним виконавцем проведено електронні торги вказаного рухомого майна, яке придбане покупцем ОСОБА_5

28 жовтня 2014 року і 7 липня 2015 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем зберігання майна до квартири АДРЕСА_1 для вилучення арештованого майна і передачі його набувачу, проте двері ніхто не відчинив, і державний виконавець був позбавлений можливості провести виконавчі дії та вилучити описане майно.

За таких обставин з огляду на те, що боржниця ОСОБА_2 перешкоджає проведенню виконавчих дій щодо вилучення описаного і арештованого майна, суд першої інстанції обгрунтовано задоволив подання і надав дозвіл на примусове проникнення до житла боржниці ОСОБА_2 - до квартири АДРЕСА_1 з метою проведення виконавчих дій по вилученню описаного майна.

Доводи апеляційної скарги про те, що справа розглянута у відсутність державного виконавця, чим порушено вимоги ч.2 ст.376 ЦПК України колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не стосуються і не порушують процесуальних прав та обов'язків апелянта. В даному випадку якщо державний виконавець буде вважати, що при розгляді подання порушені його процесуальні права, то він вправі самостійно подати апеляційну скаргу.

Посилання апелянта на те, що судом не було встановлено хто є власником квартири АДРЕСА_1, щодо якої ставиться питання про примусове проникнення та не з'ясовано наявність їх згоди на проникнення до житла, необгрунтовані та суперечать змісту ст.376 ЦПК України та п.10 ст.11 Закону України «Про виконавче провадлження» за змістом яких питання проникнення можливе за умови, що дана нерухомість є житлом боржника. При цьому хто є власником житла та його згода на проникнення, як помилково вважає апелянт, не мають правового значення для прийняття судом відповідного рішення.

Доводи апелянта про необгрунтованість рішення, зокрема невідповідність змісту ухвали вимогам ст.215 ЦПК України (не вказано узагальненого викладу позиції заявника, пояснень інших осіб, які беруть участь у справі, в тому числі заперечень відповідачів, інших доказів досліджених судом, порушення принципу змагальності сторін в частині подання сторонами доказів) надумані та безпідставні.

Відповідно до приписів ст.376 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця. Вказані положення закону виключають участь у судовому засіданні сторін виконавчого провадження і як наслідок виключають надання ними пояснень суду і подання доказів, а відтак виключають і посилання на це в ухвалі суду, що у свою чергу спростовує доводи апелянта про невідповідність ухвали вимогам закону.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалена з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Обухівського районного суду Київської області від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку згідно ст.324 ЦПК України не підлягає.

Головуючий

Судді: