"12" жовтня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Чех Н.А.
з участю секретаря - Кузьменко А.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 02.08.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 42-07-И/02, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 125 000,00 доларів США, строком до 30.07.2027 року, зі сплатою 13,5 % річних. Відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти, виплатити проценти, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, між Банком та відповідачем 02.08.2007 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 55,60 кв.м., була передана банку в іпотеку. Крім того, 02.08.2007 року між Банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договори поруки. У зв'язку з порушенням позичальником взятих на себе зобов'язань, банк звернувся до суду щодо стягнення боргу з позичальника та поручителів. 14.06.2011 року Оболонський районний суд м. Києва постановив рішення, згідно якого з позичальника та поручителя стягнуто борг в розмірі 1 914 077,44 грн. у солідарному порядку. Однак, рішення не виконано, борг не погашено. Станом на 14.05.2015 року заборгованість становить 10 570 009,35 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 115 385,46 доларів США - еквівалент - 2 373 571,22 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 12 274,73 доларів США, еквівалент - 197 778,78 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками - 2 062,50 доларів США, еквівалент - 42 427,28 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками - 97 931,40 доларів США, еквівалент - 2 014 527,24 грн.; пеня по простроченому тілу кредиту - 539 446,76 грн.; пеня по простроченим відсоткам - 5 402 258,07 грн. 19.03.2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу щодо усунення порушень, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, заборгованість не погашена до цього часу.
В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Не заперечував щодо заочного порядку розгляд справи у разі неявки відповідача в судове засідання по матеріалам справи.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщалася належним чином, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за її відсутності до суду не подавала, що дає підстави прийняти рішення по суті спору без присутності відповідача по доказам, наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
В суді встановлено, що між 02.08.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 42-07-И/02, відповідно до якого позичальник отримав кредит в сумі 125 000,00 доларів США, строком до 30.07.2027 року, зі сплатою 13,5 % річних. Відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти, виплатити проценти, сплачувати неустойки та інші платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.
З метою забезпечення належного виконання зобов'язання за кредитним договором, між Банком та відповідачем 02.08.2007 року укладено іпотечний договір, відповідно до якого, квартира АДРЕСА_1, загальною площею 55,60 кв.м., була передана банку в іпотеку.
02.08.2007 року між Банком та ОСОБА_2 і ОСОБА_3 укладено договори поруки.
Банк свої зобов'язання виконав в повному обсязі. Однак, позичальник умови кредитного договору порушила.
У зв'язку з порушенням позичальником взятих на себе зобов'язань, банк звернувся до суду щодо стягнення боргу з позичальника та поручителів. 14.06.2011 року Оболонський районний суд м. Києва постановив рішення, згідно якого з позичальника та поручителя стягнуто борг в розмірі 1 914 077,44 грн. у солідарному порядку. Однак, рішення не виконано, борг не погашено.
Станом на 14.05.2015 року заборгованість становить 10 570 009,35 грн., з яких: строкова заборгованість за кредитом - 115 385,46 доларів США - еквівалент - 2 373 571,22 грн.; сума простроченої заборгованості за кредитом - 12 274,73 доларів США, еквівалент - 197 778,78 грн.; сума строкової заборгованості за відсотками - 2 062,50 доларів США, еквівалент - 42 427,28 грн.; сума простроченої заборгованості за відсотками - 97 931,40 доларів США, еквівалент - 2 014 527,24 грн.; пеня по простроченому тілу кредиту - 539 446,76 грн.; пеня по простроченим відсоткам - 5 402 258,07 грн.
19.03.2015 року на адресу відповідача було направлено вимогу щодо усунення порушень, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Проте, заборгованість не погашена до цього часу.
Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається.
Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.
Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Відповідно до п. 9.3.1 Іпотечного договору задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотеко держателю права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».
Враховуючи вище викладене суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.
Однак, 03.06.2014 року Верховною Радою України було прийнято Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який на час розгляду справи є чинним. Згідно даного Закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки). Кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи.
В суді було встановлено, що спірна квартира, має невелику площу - 55,60 кв.м. (менше 140 кв.м.), використовується відповідачем для проживання. Даних проте, що відповідач має інше житло, суду не надано. Таким чином, суд має застосувати вимоги Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та на час дії даного Закону зупинити виконання рішення суду.
Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати, відповідно до суми задоволених вимог. По даній справі відповідач має сплатити позивачу судовий збір в розмірі - 243,60 грн.
На підставі вищевикладеного та керуючись 525, 526, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 7, 12, 33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку», Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст. ст. 60, 88, 212-215, 217, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» судовий збір 243,60 грн.
Зупинити виконання рішення суду на час дії Закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: