АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Гарматюк О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Макєєва Віталія Миколайовича на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору припиненим,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання іпотечного договору припиненим - задоволено.

Іпотечний договір №02-10/4195 від 21.12.2007 року укладений між Акціонерно- комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 за яким в іпотеку передано чотирикімнатну квартиру АДРЕСА_1 - визнано припиненим.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на користь ОСОБА_2 судові витрати пов'язані із сплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.

Не погоджуючись з заочним рішенням суду, представник Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» Макєєв Віталій Миколайович подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник відповідача підтримав апеляційну скаргу.

Представники позивача проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання іпотечного договору припиненим.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 грудня 2007 року між ОСОБА_2 та АКБ СР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», було укладено Іпотечний договір №02-10/4195, відповідно до умов якого позивач, як іпотекодавець передала відповідачеві як іпотекодержателю, в іпотеку у якості забезпечення виконання основного зобов'язання позичальника ОСОБА_3 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/4879 від 21.12.2007року нерухоме майно: чотирьохкімнатну квартиру, загальною площею: 132, 50 м.кв., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Позивачка зазначає, що вважає Іпотечний договір №02-10/4195 від 21.12.2007 року таким, що підлягає визнанню судом припиненим, оскільки ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, про що позивач повідомила відповідача листом від 08.12.2010 року. Позивачка не являється спадкоємцем за ОСОБА_3, а відповідно до свідоцтв про право на спадщину за законом від 04.05.2012 року серія ВРР №521291 та серія ВРР №521290, спадкоємцями ОСОБА_3 стали його діти - син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та дочка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які успадкували грошові вклади, що зберігаються в ПАТ «Укрсоцбанк», на картковому рахунку НОМЕР_1 та на транзитних рахунках НОМЕР_2, НОМЕР_3, з відповідними відсотками, що належали померлому на підставі довідки, виданої ПАТ «Укрсоцбанк» м. Києва від 24.04.2012 року за №10.210/2050. Позивачка вказує, що листом від 08.11.2013 року відповідача було повідомлено про наявність у Позичальника (Боржника - ОСОБА_3.) спадкоємців та наявності спадкового майна і запропоновано за рахунок спадкового майна задовольнити кредиторські вимоги. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивачка вказує, що таким чином у кредитному зобов'язанні, що випливає з договору про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/4879 від 21.12.2007 року, наявні правонаступники спадкоємці про яких відомо відповідачу. При цьому, позивач, як іпотекодавець, тобто майновий поручитель, поручалась за виконання обов'язків саме померлим боржником ОСОБА_3 і не надає своєї згоди на забезпечення виконання зобов'язання його спадкоємцями, а тому вважає, що договір іпотеки має бути визнаний припиненим.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з наступного.

Судом встановлено, що 21.12.2007 року між АКБ СР «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/4879 із сплатою 13% річних та комісій, в розмірі та в порядку визначеному цим договором, в межах максимального ліміту заборгованості до 103000,00 доларів США та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 20.12.2015 року (а.с. 6-11).

Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За змістом ст.ст. 575, 583 ЦК України, іпотекою є застава-нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель).

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_3 за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/4879 від 21.12.2007 року в цей же день між АКБ СР «Укрсоцбанк», як іпотекодежателем, та позивачкою ОСОБА_2, як іпотекодавцем, був укладений іпотечний договір №02-10/4195 за яким іпотекодавець передала в іпотеку іпотекодержателю у якості забезпечення виконання позичальником всіх зобов'язань за Основним зобов'язанням, нерухоме майно, яким є чотирикімнатна квартира АДРЕСА_1 (а.с. 12-15).

Як вбачається з матеріалів справи, позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується витягами про реєстрацію в спадковому реєстрі №30347708 та №3034775 від 04.05.2012 року (а.с. 18, 20).

Спадкоємцями майна померлого є його син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_4, що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 04.05.2012 року (а.с. 17,19).

Позивачка ОСОБА_2 відмовилась від належної їй частини спадкового майна після смерті її чоловіка ОСОБА_3, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса шостої Київської державної нотаріальної контори №1284/02-14 від 19.04.2011 року (а.с. 58).

Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

12.11.2013 року позивачка ОСОБА_2 направила до ПАТ «Укрсоцбанк» звернення в якому посилаючись на смерть ОСОБА_3 та прийняття спадщини спадкоємцями просила, як опікун спадкоємців, визнати правонаступниками позичальника за договором кредиту №10-29/1546 від 07.03.2006 року та за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/4879 від 21.12.2007 року - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. А також повідомляла банк, що вважає за необхідне задовольнити за рахунок спадкового майна зазначеного у Свідоцтвах про право на сспадщину за законом, вимоги за договором кредиту №10-29/1546 від 07.03.2006 року від 07.03.2006 року та за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №10-29/4879 від 21.12.2007 року (а.с. 57, 59).

Відповідно до ст.ст. 598, 523 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Згідно ст.ст. 3, 17 Закону України «Про іпотеку», іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Як роз'яснено у п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положення статті 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Поручитель приймає на себе зобов'язання відповідати за виконання кредитного договору за боржника (статті 553 - 554 ЦК), а також за будь-якого боржника в разі переводу боргу чи смерті боржника, якщо таке зазначено у договорі поруки.

Відповідно до статті 523 ЦК порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником, а згідно зі статтею 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Таким чином, на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обов'язку щодо виконання зобов'язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

Враховуючи встановлені судом обставини щодо смерті боржника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, наявності у боржника спадкоємців, які прийняли спадщину, та відмови майнового поручителя забезпечувати виконання зобов'язання новими боржниками, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача про визнання іпотечного договору припиненим підлягають задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги , оскільки судом вірно застосовані норми матеріального права та роз'яснення викладені в п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів що виникають із кредитних правовідносин », оскільки мова йде про наявність спадкоємців(правонаступників), а не про факт укладення ними з відповідачем відповідного правочину про заміну сторони в зобов'язанні, як вказує відповідач в апеляційній скарзі.

Правовою позицією щодо іпотеки, яку викладено у Постанові Верховного суду України від 17.04.2013 року у справі №6-18цс13, та яка є обов'язковою для всіх судів України відповідно до приписів ст. 360-7 ЦПК України, роз'яснено: відповідно до статті 1 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною п'ятою статті 3 Закону України від 5 червня 2003 року № 898-ІV«Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до статті 608 ЦК України зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою.

У випадку смерті боржника за кредитним договором його права і обов'язки за цим договором переходять до спадкоємців, які зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вимоги кредитора вони зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі (пункт 5 статті 1219, стаття 1282 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що у разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов'язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

З підстав наведеного, з урахуванням смерті боржника за договором про надання відновлювальної кредитної лінії, наявності у боржника спадкоємців, які прийняли спадщину та відмови майнового поручителя забезпечувати виконання зобов'язання новими боржниками вимоги позивача є обґрунтованими.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» МакєєваВіталія Миколайовича - відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 07 травня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді: