Справа № 463/5674/14 Головуючий у 1 інстанції: Леньо С.І.
Провадження № 22-ц/783/1770/15 Доповідач в 2-й інстанції: Штефаніца Ю. Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Бойко С.М.Берези В.І.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

представника Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова Сільченко О.О., відповідача ОСОБА_3, її адвоката ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року у справі за позовом Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплаченої пенсії, -

встановила:

В жовтні 2014 року Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова звернулося в суд з позовом до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів та ОСОБА_3 про стягнення солідарно з відповідачів суму переплати пенсії в розмірі 4627,40 грн.

Свої вимоги обґрунтувало тим, що відповідач ОСОБА_3 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні ПФУ в Личаківському районі м.Львова, а пенсія їй виплачується згідно Закону України «Про державну службу». У відповідності до вимог цього закону, у зв'язку із зміною розміру заробітної плати, на підставі довідки від 18.03.2008р., яка видана ДПІ у м.Львові, ОСОБА_3 було проведено перерахунок пенсії починаючи з 01.02.2008р., виходячи з загального заробітку - 3 168 грн. Однак, 18.06.2009р., ДПІ у м. Львові звернулась до позивача з листом про призупинення виплати пенсій державним службовцям по раніше виданих довідках у зв'язку з тим, що Міністерством праці соціальної політики України не опрацьоване питання щодо врегулювання і вдосконалення механізму розмірів заробітку для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Одночасно, з цим листом було направлено нову довідку від 18.06.2009р. для перерахунку пенсії з 01.02.2008р., згідно з якою, слід виходити із загального заробітку в сумі 2836,05 грн. У зв'язку з такими обставинами, за період з 01.02.2008р. по 30.06.2009р. у виплаті пенсії відповідачу ОСОБА_3 виникла переплата в розмірі 4 627,40 грн. Вказані кошти ОСОБА_3 добровільно не повернуті, а тому, виходячи з положення ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» позивач просить стягнути ці кошти солідарно із страхувальника, тобто Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, який подав недостовірну довідку, та з ОСОБА_3, яка безпідставно отримала зайві кошти.

Рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2014 року позов Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова задоволено частково. Судом ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь УПФ України в Личаківському районі м. Львова 4627,40 грн. над міру виплачену пенсію. В решті позовних, вимог заявлених до Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Вищевказане рішення в апеляційному порядку оскаржила відповідач ОСОБА_3 В апеляційній скарзі, посилається на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, на порушення судом норм матеріального права, постановлення рішення без повного та всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів. Апелянт зазначає, що висновок суду про те, що переплата відбулася внаслідок розрахункової помилки є безпідставним, скільки розрахунковою помилкою є саме помилка здійснена при обрахунку пенсії, а факту допущення розрахункової помилки з боку органу пенсійного фонду не встановлені ні рішенням комісії з призначення пенсії, ні під час розгляду справи. Крім того, стверджує, що судом не вірно застосовано висновки ВС України наведені в постанові від 22.01.2014 року. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити (а.с.74-77).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_4на обґрунтування апеляційної скарги, представника Пенсійного фонду Сільченко О.О. в заперечення на скаргу, дослідивши матеріали вказаної цивільної справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду відносно вирішення спору до ОСОБА_3 та ухвалення в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог до вказаного відповідача з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Однак вказане рішення суду цим вимогам процесуального Закону в повній мірі не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та безспірно встановлено судом першої інстанції відповідач ОСОБА_3 перебуває на пенсійному обліку в Управлінні ПФУ в Личаківському районі м. Львова та отримує пенсію згідно із Законом України «Про державну службу».

У зв'язку із зміною розміру заробітної плати працюючим державним службовцям ДПІ у м. Львові видало відповідачу ОСОБА_3 довідку № 5292/08 від 18.03.2008р. (а.с.6), відповідно до якої, розмір заробітної плати для проведення перерахунку раніше призначеної пенсії становить 3168 грн.. Вказану довідку ОСОБА_3 подала до пенсійного органу, позивача у справі, який, у відповідності до ст.37-1 Закону України «Про державну службу», з 01.02.2008 р. здійснив перерахунок раніше призначеної ОСОБА_3 пенсії.

В той же час, відповідно до листа ДПІ м. Львова від 18.06.2009 р., який адресовано позивачу, для проведення перерахунку пенсії з 01.02.2008р., пенсійному фонду було направлено нову довідку (а.с.7), відповідно до якої, для проведення такого перерахунку з 01.02.2008 р., до уваги слід брати розмір заробітної плати, який становить 2836,05 грн. (а.с.8).

Згідно розрахунку боргу по переплаті виплачених сум внаслідок подання недостовірних довідок про заробітну плату за період з 01.02.2008р. по 30.06.2009р., розмір надмірно виплачених ОСОБА_3 коштів на оплату пенсії становить 4 627,40 грн. (а.с.5).

Звертаючись з позовом про стягнення коштів зі Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів, яка видала ОСОБА_3 невірну довідку, позивач посилався на положення ст.101 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до частини 2 якої підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відмовляючи у задоволенні позову УПФ, заявленого до вказаної Державної податкової інспекції, суд виходив із того, що спірні правовідносини, які виникли внаслідок неправильного перерахунку пенсії та полягають у стягненні надмірно сплачених пенсійних коштів, не регулюються вказаною правовою нормою, а випливають із Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення». У зв'язку з чим, зайво сплачені кошти не підлягають стягненню з Державної податкової інспекції із значених правових підстав.

В даній частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржено та відповідно до ст.303 ЦПК України не є предметом розгляду апеляційного суду.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_3 надмірно виплаченої йому суми пенсії, суд виходив з положень ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення» а також ст.ст.1212, 1215 ЦК України, та дійшов висновку про наявність у даному випадку лічильної помилки при здійсненні перерахунку пенсії внаслідок неправильного трактування законодавства, та про надання страхувальником недостовірних відомостей, а от же про безпідставність набуття ОСОБА_3 зайво виплачених їй пенсійних коштів та необхідність їх стягнення саме з пенсіонера.

Однак судова колегія вважає, що суд першої інстанції до таких висновків дійшов помилково, з огляду на наступне.

Так, відповідно до положень ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне забезпечення», на які позивається позивач, суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст. 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Таким чином, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме, через зловживання, зокрема у випадку умисного надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації, що у даному випадку відсутнє.

До правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є пенсійною виплатою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення ст. 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

При цьому правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача резюмується, отже, зазначене у ст. 1215 ЦК України майно підлягає поверненню у разі наявності цих фактів (правова позиція, висловлена у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14).

В даному випадку недобросовісність щодо отримання зайво виплачених коштів з боку відповідача як і розрахункова помилка з боку пенсійного органу відсутня, що визнається і позивачем, оскільки такий розрахунок здійснювався на підставі довідки Спеціалізованої Державної податкової інспекції з обслуговування великих платників податків у м.Львові Міжрегіонального Головного управління Міндоходів (а.с.6).

Не дивлячись на те, що 18.06.2009р., ДПІ у м. Львові звернулась до позивача з листом про призупинення виплати пенсій державним службовцям по раніше виданих довідках у зв'язку з тим, що Міністерством праці соціальної політики України не опрацьоване питання щодо врегулювання і вдосконалення механізму розмірів заробітку для обчислення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» та одночасно скерувало цим листом нову довідку від 18.06.2009р. для перерахунку пенсії з 01.02.2008р., згідно з якою, слід виходити із загального заробітку в сумі 2836,05 грн. (а.с.8), попередня довідка не була визнана недійсною, а зазначені в цій довідці дані не були визнані недостовірними.

Таким чином, за відсутності будь-якої вини ОСОБА_3 щодо нарахування та отримання нею надмірної суми пенсії, у суду першої інстанції не було достатніх фактичних і правових підстав для стягнення з неї 4627,40 грн., як зайво виплачених коштів, а отже, для задоволення позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі в цій частині.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин справи, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування рішення суду про задоволення позову до ОСОБА_3 та стягнення з неї судових витратскасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова до ОСОБА_3 про стягнення надмірно виплачених коштівта ухвалення нового рішення про відмову у задоволення цих позовних вимог.

В решті рішення суду, як таке, що не оскаржено жодною із сторін, з огляду на положення ст.303 ЦПК України залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п.1, 4 ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 17 грудня 2014 року про задоволення позову до ОСОБА_3скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова до ОСОБА_3 про стягнення коштів.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

Бойко С.М.