Номер провадження: 22-ц/785/2341/15
Головуючий у першій інстанції Пепеляшков О. С.
Доповідач Журавльов О. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_2, першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, відкритого акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль", публічного акціонерного товариства "Державний ощадний банк України" про звільнення нерухомого майна з під арешту, за апеляційною скаргою представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області - Щеглової Євгенії Віталіївни на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року,

встановила:

У червні 2014 року ПАТ "ПриватБанк" звернулось до судуз вказаним позовом, вказуючи, що 03.03.2011 року постановою першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ було накладено арешт на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_2 та знаходиться в іпотеці банку. Також 09.02.2012 року постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено арешт на вказану квартиру та 04.04.2012 року постановою першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ також було накладено арешт на цю саму квартиру. Посилаючись на те, що державна виконавча служба не має правових підстав для звернення стягнення на заставлене майно на користь стягувачів, які не є заставодержателями, ПАТ "ПриватБанк" просив зняти арешти з квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та перебуває у іпотечній заставі ПАТ КБ "ПриватБанк" від 10.07.2007 року, які були накладені 04.04.2012 року постановою № 31996180 першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, 03.03.2011 року постановою № 25713776 першого Суворовського ВДВС Одеського МУЮ, 09.02.2012 року постановою № 31106715 відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року позовну заяву ПАТ КБ "Приватбанк" було задоволено.

Звільнено з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_2 та перебуває у іпотечній заставі ПАТ КБ "ПриватБанк" від 10.07.2007 року, які були накладені 04.04.2012 року постановою першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, 03.03.2011 року постановою першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, 09.02.2012 року постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області, в особі представника Щеглової Є.В.

В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлено, матеріалами справи підтверджено, що відповідно до укладеного договору від 10.07.2007 року ОСОБА_2 отримав кредит у розмірі 72 000 дол. США на придбання нерухомості, а також 7 200 дол. США на сплату страхових внесків зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 10.07.2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором банк і відповідач ОСОБА_5 10.07.2007 року уклали договір іпотеки, згідно з п. 33.3 якого ОСОБА_5 надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: 3-кімнатну квартиру загальною площею 65,7 кв. м., житловою площею 39,1 кв. м., що розташована за адресою: АДРЕСА_2.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 07.07.2010 року позов ПАТ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки за договором про надання кредиту від 10.07.2007 року в сумі 79 200 грн. було задоволено та в рахунок боргу в сумі 104 962,75 дол. США звернуто стягнення на предмет іпотеки - АДРЕСА_3.

03.03.2011 року постановою першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції при відкритті виконавчого провадження було накладено арешт на будь-яке майно, яка належить на праві власності ОСОБА_2

Як вбачається з листа першого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції 15.03.2012 року було відкрито виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ "ПриватБанк" боргу, в рамках якого постановою від 04.04.2012 року було накладено арешт майна боржника та заборону його відчуження.

09.02.2012 року постановою відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області було накладено арешт на все майно божника ОСОБА_2

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави.

Згідно ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Відповідно до ч. 3 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів та якщо вартість предмета іпотеки перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Згідно із ч. 4 ст. 54 Закону України "Про виконавче провадження" в разі накладення державним виконавцем арешту на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, передбачено право заставодержателя звернутися до суду із позовом про звільнення заставленого майно з - під арешту.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України "Про виконавче провадження" у всіх випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Отже, посилання скарги на неправильний спосіб захисту обраний позивачем є безпідставними.

За таких обставин, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та звільнення заставленого майна з-під арешту, оскільки в іншому випадку будуть порушені права іпотекодержателя. Вказані висновки суду відповідають зібраним у справі доказам, яким судом дана належна оцінка, правильно визначена юридична природа правовідносин що виникли і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Одеській області - Щеглової Євгенії Віталіївни відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 24 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева