Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/6321/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

14.12.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.,

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Енн до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_1 Енн звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. Свої вимоги мотивувала тим, що з 01 серпня 1989 року з відповідачем знаходилась у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох дітей: ОСОБА_3 Марія, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 Стефанія, ІНФОРМАЦІЯ_2. З квітня 2010 року відповідач проживає окремо. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 17 червня 2011 року визначено місце проживання дітей разом з матір`ю у будинку, що розташований за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Лісники, вул. Глинище, буд. №5. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25 листопада 2011 року розірвано шлюб між нею та ОСОБА_2 Окрім того, відповідач не забезпечує дітей та не виділяє кошти на їх утримання у добровільному порядку, у звязку з чим змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів. Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2012 року стягнуто з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23 січня 2012 року і до виповнення найстаршою дитиною повноліття. 05 грудня 2012 року відкрито виконавче провадження на примусове виконання рішення від 26 жовтня 2012 року. Внаслідок невиконання відповідачем рішення суду, за ним утворилась заборгованість по сплаті аліментів. Згідно довідки-розрахунку виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві станом на 05 червня 2015 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 34 232, 63 грн. Зважаючи, що заборгованість по сплаті аліментів є значною, вважає, що є всі підстави для стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 10 838, 02 грн. Тому просила суд стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у сумі 10 838, 02 грн.

При розгляді справи позивачка збільшила позовні вимоги. За розрахунком позивача за період з жовтня 2013 по жовтень 2015 року розмір пені за прострочення сплати аліментів складає 13 687,71 грн., виходячи з наступного розрахунку:

жовтень 2013 року =1678,23/100*11=184,60 грн;

листопад 2013 року =1674/100*30=502,20 грн;

грудень 2013 року =1872,66/100*31=580,52 грн;

січень 2014 року =1594,33/100*31=494,24 грн;

лютий 2014 року =1659/100*28=464,52 грн;

березень 2014 року =1029,66/100*31=319,19 грн;

квітень 2014 року =1029,66/100*30=308,89 грн;

травень 2014 року =1029,66/100*31=319,19 грн;

червень 2014 року =1808,33/100*30=542,49 грн;

липень 2014 року =1879,66/100*31=582,69 грн;

серпень 2014 року =1775,66/100*31=550,45 грн;

вересень 2014 року =1787,33/100*30=536,19 грн;

жовтень 2014 року =1809/100*31=560,79 грн;

листопад 2014 року =1809/100*30=542,70 грн;

грудень 2014 року =2138,67/100*31=662,98 грн;

січень 2015 року =1795/100*31=556,45 грн;

лютий 2015 року =2033/100*28=569,24 грн;

березень 2015 року =2105,33/100*31=652,65 грн;

квітень 2015 року =2218,67/100*31=687,78 грн;

травень 2015 року =2218,67/100*31=687,78 грн;

червень 2015 року =2259,66/100*30=677,90 грн;

липень 2015 року =2300/100*31=713,00 грн;

серпень 2015 року =2203/100*31=682,93 грн;

вересень 2015 року =2256,66/100*30=676,99 грн;

жовтень 2015 року =2254,83/100*28=631,35 грн.

Тому остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі 13 687,71 грн.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з урахуванням уточнень з викладених у позові обставин. Просив суд задовольнити позов у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог не визнала. Суду пояснила, що відповідачем здійснено оплату заборгованості по аліментам у повному обсязі та пені у розмірі 12 915,33 грн. Не погодилась із розрахунком пені, наведеним у заяві про збільшення розміру позовних вимог в частині вимоги про стягнення 772,62 грн за жовтень 2013 року, квітень 2015 року та жовтень 2015 року. Надала суду розрахунок пені на суму 12 915,09 грн.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ч.3 ст 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При розгляді справи судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу між ОСОБА_2 Володимиром та ОСОБА_1 Енн 01 серпня 1989 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб 07 грудня 2009 року засвідчена секретарем округу Дю Пейдж, штат Іллінойс, США.

Від шлюбу сторони мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 Марію, згідно свідоцтва про народження 112-98-6017122, та доньку ОСОБА_4 Стефанію, ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно свідоцтва про народження 112-. Надані суду виписки із свідоцтв про народження дітей із зареєстрованих Департаментом охорони здоровя штату Іллінойс, засвідчені відповідно Секретарем округа Кук штату Іллінойс та Секретарем округу Лейк, Уокеган, штат Іллінойс у грудні 2009 року.

Відповідно до ст. 410 ЦПК України про процесуальні права та обов'язки іноземних осіб встановлено, що іноземці, особи без громадянства, іноземні юридичні особи, іноземні держави (їх органи та посадові особи) та міжнародні організації (далі - іноземні особи) мають право звертатися до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересів. Іноземні особи мають процесуальні права та обов'язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, за винятками, встановленими Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 414 ЦПК України передбачено, що підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України.

Конвенція про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання,виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей (Про приєднання до Конвенції із заявами та застереженням дітей додатково прийнято Закон N 136-V від 14.09.2006) визначила у ч. 1 ст. 5, що судові або адміністративні органи Договірної Держави звичайного місця проживання дитини мають юрисдикцію вживати заходів, спрямованих на захист особи чи майна дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право»право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Згідно ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право»право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 червня 2011 року визначено місце проживання дітей: ОСОБА_3 Марії, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4 Стефанії, ІНФОРМАЦІЯ_3, з матірю ОСОБА_1 Енн, яка проживає у власному будинку № 5 вул. Глинище, село Лісники, Києво-Святошинського району Київської області.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 25 листопада 2011 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 Енн та ОСОБА_2.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 26 жовтня 2012 року стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23 січня 2012 року і до виповнення найстаршою дитиною повноліття.

05 грудня 2012 року відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві відкрито виконавче провадження на примусове виконання рішення від 26 жовтня 2012 року.

Згідно довідки-розрахунку, складеної виконавчою службою Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві, станом на 05 червня 2015 року за ОСОБА_2 рахується заборгованість по сплаті аліментів за період з 21.10.2013 року по 05 червня 2015 року у розмірі 34 232, 63 грн.

Згідно зі ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Відповідно до зазначеного, неустойка нараховується на щомісячну заборгованість від суми несплачених аліментів за кожен день за весь час прострочення по день добровільного погашення боргу або на момент стягнення.

Відповідно до п. 2.2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосуванням судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15.05.2006 р., неустойка (пеня) сплачується за весь час прострочення сплати аліментів.

Пеня за прострочення сплати аліментів починає нараховуватись з наступного місяця за місяцем, у якому виникла заборгованість.

Згідно із ч. 1 ст. 20 СК України до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується, крім випадків, передбачених ч. 2 ст. 72, ч. 2 ст. 129, ч. 3 ст. 138, ч. 3 ст. 139 цього Кодексу, а відтак на правовідносини, які регулюються ст. 196 СК України, не поширюється дія норм ЦК України про позовну давність.

Перевіряючи наданий представником позивача розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів з 21 жовтня 2013 року по 28 жовтня 2015 року, у сумі 13 687,71 грн., суд не може погодитись із розрахунком пені за жовтень 2013 року, квітень 2015 року, жовтень 2015 року.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по сплаті аліментів за період з 21.10.2013 по за жовтень 2013 року, складеної державним виконавець виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_5, заборгованість по аліментам у жовтні 2013 року становить 595, 54 грн. При цьому, представник позивача у наданому розрахунку виходив із суми заборгованості за жовтень 2013 у розмірі 1678,33 грн. Тому, пеня за несвоєчасну сплату аліментів у жовтні 2013 року складає 65,51 грн (595,54 грн/100*11 днів)

Щодо розрахунку пені у квітні 2015 року, представником позивача помилково зазначено кількість календарних днів 31. Відтак, пеня за квітень складає 665, 60 грн (2218,67 грн /100*30 днів).

Згідно інформаційного листа Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві №207/8 від 11.12.2015 року встановлено, що заборгованість, яка нарахована згідно довідки-розрахунку від 05 червня 2015 року на суму 34 232,63 грн та заборгованість, що виникла з 06 червня 2015 року по 30 вересня 2015 року погашена ОСОБА_2 у повному обсязі шляхом зарахування 28 жовтня 2015 року грошових коштів на депозитний рахунок у сумі 42 787,50 грн. Крім того, аліменти за жовтень сплачено у самостійному порядку, що підтверджується квитанцією № від 28 жовтня 2015 року. Станом на 11 грудня 2012 року заборгованість по аліментам відсутня.

З огляду на вищенаведене, правові підстави нарахування пені за несвоєчасну сплату аліментів у жовтні 2015 року відсутні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Суд оцінює належність, допустимість достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Тому, дослідивши всі матеріали справи, надавши належну оцінку наданим доказам та врахувавши пояснення сторін, а також виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 Енн в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати ОСОБА_2 аліментів є необґрунтованими та такими, що не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути понесені позивачем витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 243,60 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 64, 74, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 187, 194, 199 Сімейного кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 Ен до ОСОБА_2 Володимира про стягнення пені за прострочення сплати аліментів- задовольнити чвстково.

Стягнути з ОСОБА_2,( ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 Ен,( ідентифікаційний номер: НОМЕР_2) сплачений судовий збір 243 грн. 60коп.

В решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя: В.В. Нікушин