РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2010 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

Головуючого, судді РУДНЄВОЇ О.О.

при секретарі КУЧЕРЯВЕНКО А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Харківський завод електроапаратури», про визнання права користування житловим приміщенням,-

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом та просить визнати за ним право користування житловою кімнатою АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що він постійно проживає в кімнаті АДРЕСА_1. В зазначене житлове приміщення, яке являлось відомчим гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури», його вселила адміністрація цього підприємства у зв'язку з трудовими правовідносинами.

Спочатку, в 1967 р. рішенням адміністрації та профспілкового комітету йому було надано ліжко-місце у вказаній кімнаті, а з 2000 р. адміністрація підприємства надала в його одноосібне користування всю кімнату НОМЕР_1 в якій він проживає до цього часу.

В 2010 році адміністрація повідомила позивача, що готуються документи на передачу будинку до комунальної власності. Також його повідомлено, що свого часу, при вселенні та наданні йому в одноосібне користування вказаної кімнати, ордер на цю кімнату не оформлявся. Оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, новий власник може заперечувати правомірність його проживання в наданій кімнаті, він звертається до суду за визнанням права користування цим житлом.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій позовні вимоги підтримує та просив розглянути справу у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій позов визнає та просив розглянути справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає і зареєстрований в кімнаті АДРЕСА_1 в м. Харкові, що підтверджується копією паспорта та довідкою з місця проживання. В зазначене житлове приміщення, яке являлось відомчим гуртожитком ДП «Харківський завод електроапаратури» його вселила адміністрація цього підприємства у зв'язку з трудовими правовідносинами, які тривали 40 років, з 18.08.67 р. по 11.06.07 р.

Спочатку, в 1967 р. рішенням адміністрації та профспілкового комітету йому було надано ліжко-місце у вказаній кімнаті, а з 2000 р. адміністрація підприємства надала в його одноосібне користування всю кімнату НОМЕР_1 в якій він проживає до цього часу.

В 2010 році адміністрація повідомила позивача, що готуються документи на передачу будинку до комунальної власності. Також його повідомлено, що свого часу, при вселенні та наданні йому в одноосібне користування вказаної кімнати, ордер на цю кімнату не оформлявся.

Оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, новий власник може заперечувати правомірність його проживання в наданій кімнаті та відмовити в визнанні її наймачем, він звернувся до суду за визнанням права користування цим житлом.

Судом встановлено, що за вказаних обставин, які підтверджуються наданими документами та конюподентними діями сторін, правовідносини позивача з підприємством, щодо проживання в гуртожитку регулювались сторонами розд. 4 ЖК УРСР та Примірним положенням про гуртожитки, затвердженим постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268 (Положення).

Відповідно ст. ст. 125, 132 ЖК України, п. 41 Положення, з гуртожитку не можуть бути виселені без надання іншого житлового приміщення, особи, які відпрацювали на підприємстві не менше 10 років. За весь час проживання у спірному житловому приміщенні відповідач не оспорював і не оспорює правомірність подальшого проживання позивача в ньому та не пропонує для подальшого проживання інше житлове приміщення.

Наведені обставини дають підстави для визнання права позивача користування спірним житловим приміщенням, оскільки, в разі передачі будинку у власність міста, за відсутності ордеру, новий власник може заперечувати правомірність його проживання в наданій кімнаті.

Відповідно ст. 1 ЖК України, ст. 47 Конституції України, громадяни мають право на житло.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. З, 8, 10, 11, 60, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК, ст. 47 Конституції України, ст. ст. 1, 9, 125, 132 ЖК України, Примірного положення про гуртожитки, затвердженого постановою РМ УРСР від 03.06.86 р. № 268, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право користування житловою кімнатою АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Головуючий, суддя О.О.РУДНЄВА