У Х В А Л А

25 грудня 2015 року Залізничний районний суд міста Львова

у складі:

головуючого судді Ліуша А.І.

при секретарі Трипалюк А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові скаргу Публічного ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, -

В С Т А Н О В И В :

скаржник звернувся до суду із скаргою на постанову державного виконавця від 24 липня 2013 року, покликаючись на те, що державний виконавець виніс постанову про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження, оскільки в нього була заборгованість по сплаті аліментів. Хоча така заборгованість була погашена, проте районним відділом державної виконавчої служби Камянка-Бузького управління юстиції у Львівській області, до якого були передані матеріали виконавчого провадження, відмовлено у скасуванні даної постанови. Просить скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції №38162594 від 24 липня 2013 року.

У судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримала, давши пояснення, аналогічні до викладеного у скарзі, просить її задовольнити.

Представник оскаржуваної особи у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, хоча належно були повідомлений про час та місце слухання скарги, наслідки неявки, а тому згідно ст. 169 ЦПК України, суд вважає, що скаргу можна слухати у його відсутності, оскільки в матеріалах подання є достатньо належних доказів про права, обовязки та взаємовідносини сторін.

Заслухавши пояснення представника скаржника, дослідивши інші матеріали скарги, суд вважає, що скаргу слід задовольнити частково.

Судом встановлено, що 24 липня 2013 року державним виконавцем Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Згідно ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Однак державним виконавцем, в порушення зазначених вимог закону, не скасовано постанову про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження, хоча заборгованість по сплаті аліментів відсутня, боржник ОСОБА_1 з 01 листопада 2013 року має постійне місце праці, внаслідок чого реальне виконання рішення суду не потребує додаткового забезпечення, а тому оспорювань постанову слід скасувати.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року, із наступними змінами, суд, -

У Х В А Л И В:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 липня 2013 року.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Копія вірна.

Суддя: Ліуш А.І.