Справа № 638/176/15-ц>
Провадження № 2-з/638/242/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.08.2015 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Шишкіна О.В.,

при секретарі Голуб Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ТОВ фірми "Лекс" про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ

Заявник звернувся із вказаною заявою про забезпечення позову, якою просив суд Вжити заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно, належне ОСОБА_3 (код НОМЕР_1), а саме: квартиру, загальною площею 42,7 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування заяви, представник позивача вказує на те, що в провадженні судді Дзержинського районного суду міста Харкова Омельченко К.В. знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ТОВ фірми "Лекс" про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки, предметом позову є стягнення з Відповідачів заборгованості за договором позики, розмір якої становить 26 167 445,73 грн.

З урахуванням вимог ст. 153 ЦПК України, суддя звернувся до голови суду для передачі заяви головуючому по справі, однак резолюцією від 14.08.2015 року заяву повернуто для подальшого розгляду. Фактично заяву отримано 18.08.2015 року.

Крім вказаного, представник позивача в обґрунтування заяви про забезпечення позову посилається на факт відчуження відповідачем належного їй майна після відкриття провадження по справі, вказуючи при цьому на існування загрози неможливості виконання рішення суду у справі, що розглядається, в частині вимог до Відповідача 1 - ОСОБА_4, оскільки сума стягнення є дуже значною і не може бути сплачена за рахунок заробітної плати чи іншого систематичного доходу. При цьому, представник Відповідача 1 у судовому засіданні неодноразово наполягав, що ОСОБА_4 в змозі самостійно виконати свої грошові зобовязання перед позивачем за договором позики за рахунок власного майна.

Дослідивши матеріали заяви та зваживши доводи заявника, суд вважає необхідним відмовити у задоволенні заяви у звязку із наступним.

Як вбачається із заяви та поданих до неї документів, судом розглядаються цивільні правовідносини з приводу договору позики, який має майнове забезпечення договором іпотеки, на яке позивач просить звернути стягнення. Майно, на яке заявник просить накласти арешт, належить відповідачу по справі ОСОБА_3, однак судом не встановлено, що воно мало відношення до розглядуваних правочинів.

Твердження представника позивача щодо загрози неможливості виконання рішення суду у справі, що розглядається, в частині вимог до Відповідача 1 - ОСОБА_4, оскільки сума стягнення є дуже значною і не може бути сплачена за рахунок заробітної плати чи іншого систематичного доходу суд сприймає критично, оскільки вона є припущенням і не підтверджується наявними матеріалами справи, а тому, в розумінні ч.4 ст.60 ЦПК України не може засобом доказування.

Враховуючи викладене, суд вважає заяву представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ТОВ фірми "Лекс" про стягнення заборгованості та звернення стягнення на предмет іпотеки необґрунтованою, а тому такою, що не підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 153, 212-215, 293 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд

УХВАЛИВ

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Шишкін