Справа № 2/593/428/2015
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" вересня 2015 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Лапшинської сільської ради Бережанського району про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її тітки ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді будинковолодіння, що в селі Лапшин Бережанського району на вул. Дубник,7, і хоч вона згідно заповіту є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність її покійній тітці вищезазначеного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивача свої вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Лапшинської сільської ради Бережанського району в судове засідання не зявився, в заяві, адресованій суду, просить справу розглянути у його відсутності, заперечень щодо задоволення позову не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та взявши до уваги письмову заяву представника Лапшинської сільської ради і дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки тітка позивачки ОСОБА_2 померла 18 березня 2014 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним цивільним Кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч 3 ст. 1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що тітка позивачки ОСОБА_2 проживала одиноко в ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. Дубник,7, і була власником будинковолодіння, розташованого за цією ж адресою.

Цей факт підтверджується показами позивачки, оглянутою у судовому засіданні будинковою книгою, свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок, що було видане виконкомом Бережанської районної ради народних депутатів Тернопільської області 14 квітня 1988 року, довідкою за № 445, виданою 23 серпня 2015 року Лапшинською сільською радою, інформаційною довідкою за № 131 про технічний стан нерухомого майна та технічним паспортом на садибний житловий будинок, що були видані 20 та 25 серпня 2015 року Бережанським ОК МБТІ.

Із свідоцтва про смерть видно, що тітка позивачки ОСОБА_2 померла 18 березня 2014 року. Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді будинковолодіння, що знаходиться в селі Лапшин на вул.Дубник, 7.

Судом також встановлено, що 8 листопада 2007 року тітка позивачки ОСОБА_2 все належне їй майно заповіла позивачці. Даний факт підтверджується оглянутим та долученим до матеріалів справи заповітом.

Із пояснень позивачки видно, що після смерті тітки вона прийняла спадщину, так як своєчасно, у визначений законом шестимісячний строк, звернулася в державну нотаріальну контору із заявою на її прийняття, однак через відсутність правовстановлюючого документа про належність спадкодавиці вищевказаного будинковолодіння, не мала змоги переоформити спадкове майно на себе, а так як вона фактично прийняла спадщину, то з тих підстав просить її позов задоволити.

Вищевказане підтверджується письмовою заявою, поданою 4 вересня 2014 року позивачкою в держнотконтору про прийняття спадщини та постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій за № 969/02-31 від 31 серпня 2015 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка згідно заповіту є спадкоємцем належного її тітці майна, і хоч вона вступила в управління спадковим майном і прийняла спадщину, але через відсутність правовстановлюючого документу про належність тітці будинковолодіння, не мала можливості переоформити його на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право власності на спадщину, що відкрилася після смерті її тітки.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 14, 60, 174, 213- 215, 218, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 1217, 1220, 1223 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її тітки ОСОБА_2, яка померла 18 березня 2014 року, у вигляді :

- житлового будинку із належними йому господарськими будівлями, що розміщені на вул. Дубник, 7 в селі Лапшин Бережанського району Тернопільської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_3