УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким визнати незаконним наказ про його звільнення з роботи, поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що від з квітня 2011 року перебував у трудових відносинах із відповідачем, і відповідно до наказу за №144 від 22 червня 2015 року його було звільнено з посади провідного інспектора з внутрішнього контролю згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

ОСОБА_2 вважає, що його звільнення з роботи є незаконним, оскільки не було згоди профспілки на його звільнення, так як він є членом профкому і його звільнення допускається за наявності попередньої згоди виборного органу, членом якого він є, а також вищого виборного органу цієї професійної спілки, при цьому не було запропоновано йому вакантна посада заступника директора відповідно до його заяви.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10 вересня 2015 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Визнано незаконним наказ № 144 від 22 червня 2015 року про звільнення провідного інспектора з внутрішнього контролю КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» ОСОБА_2 за п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено ОСОБА_2 на посаді провідного інспектора з внутрішнього контролю КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» з 23 червня 2015 року. Стягнуто з КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 23 червня 2015 року по 10 серпня 2015 року із розрахунку 190 грн 03 коп. за один робочий день з урахуванням отриманої вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі КП «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким залишити без задоволення заявлені ОСОБА_2 позовні вимоги, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку що звільнення ОСОБА_2 було проведено з порушенням положень Кодексу законів про працю України, оскільки відмова профспілкового органу у згоді на звільнення є підставою для поновлення працівника на роботі.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити комунальному підприємству «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до комунального підприємства «Ніжинське управління водопровідно-каналізаційного господарства» про визнання наказу незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук