ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 жовтня 2015 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі :
головуючого судді Соловей Г.В.,
з участю секретаря Момот Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Фастів Київської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третя особа служба у справах дітей та сімї Фастівської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, посилаючись на те що він є власником житлового будинку № 126-б по вул.Фастівська в смт.Борова Фастівського району, Київської області. У вказаному будинку проживає він зі своєю дружиною. Крім них також, зареєстровані відповідачі. Однак, з 2007 року відповідачі не проживають за вказаною адресою. На прохання добровільно знятися з реєстрації відповідачі з незрозумілих причин відмовляються. Всі витрати по утриманню та обслуговуванню будинку несе позивач.
В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала та просила визнати відповідачів таким, що втратили право користування житловим будинком, який належить позивачу та надала заяви від відповідачів про визнання позову.
В судове засідання відповідачі після неодноразових викликів до суду не зявилися, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відоміли, заяв про розгляд справи в їх відсутність до суду не надходило.
Представник служби у справах дітей та сімї Фастівської райдержадміністрації послався на розсуд суду але разом з тим, повідомив, що один із відповідачів є неповнолітнім. До служби для отримання висновку з даного питання жодна із сторін не зверталася, будь-якої інформації про місце проживання дитини та її батьків у служби немає, а тому висновок стосовно проживання неповнолітнього надати немає можливості.
Зі згоди позивача, суд, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1, позивач по справі є власником житлового будинку № 126 Б по вул.Фастівській в смт.Борова Фастівського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 29 березня 1985 року посвідченого ОСОБА_4, державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори. Зареєстроване в реєстрі за №516 та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 20 січня 1996 року посвідченого ОСОБА_4, державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори. Зареєстроване в реєстрі за №1-187 (а.с.7,8).
Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як вбачається з позовної заяви та копії будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровані громадяни ОСОБА_5 позивач по справі та відповідачі (а.с.9,10).
Як передбачено п.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.
Згідно пояснень представника позивача відповідачі по справі проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2007 року.
Відповідно до ст.391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.
Враховуючи, що ОСОБА_3, 22.09.1998 року є неповнолітнім і враховуючи думку служби у справах дітей та сімї Фастівської райдержадміністрації про захист інтересів дитини, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням щодо неповнолітнього ОСОБА_3 не підлягають задоволенню.
Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Також, враховуючи, що місце проживання відповідача ОСОБА_2 невідомо, зі слів представника позивача, вона перебуває за межами України. Клопотань щодо виклику в судове засідання відповідачів через оголошення у пресі суду не надходило, що позбавило суд належним чином повідомити відповідача про час та місце слухання справи.
Суд, небере до уваги подані представником заяви відповідачів про визнання ними позову так, як судом було визнано їх обовязкову участь в судовому засіданні.
Керуючись ст.ст.3,10,11,60,212,215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст.15,16,29,317,321,391,405 ЦК України, ст.ст.150,155 ЖК УРСР, суд,-
В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Третя особа служба у справах дітей та сімї Фастівської райдержадміністрації про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ Г.В.Соловей