Справа № 209/4098/12 Провадження № 22-ц/772/45/2015Головуючий в суді першої інстанції Крейдін О. О.
Категорія 5Доповідач Медвецький С. К.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" лютого 2015 р. м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Медвецького С.К.,

суддів: Оніщука В.В., Чорного В.І.,

при секретарі Богацькій О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу

ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та зобов'язання вчинити дії, -

встановила:

У листопаді 2012 року ОСОБА_4 звернулася в суд з указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що вона і відповідач є суміжними землекористувачами. Зазначає, що відповідач проводить добудову до будинку, у зв'язку з чим порушуються її права на користування своєю власністю, оскільки при будівництві не враховано інженерно-технічних заходів, що запобігатимуть стіканню атмосферних опадів з покрівель та карнизів добудови на її територію, що призводить до підтоплення її погребу. Крім того, на думку позивача будівництво добудови ведеться з порушенням встановлених державних будівельних норм і правил.

Посилаючись на те, що відповідачем здійснюється будівництво добудови з істотним порушенням будівельних норм і правил, позивач просила зобов'язати ОСОБА_3 знести добудову до будинку позначеної на схемі забудови земельної ділянки під АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача на її користь 5 000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2014 року позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_3 знести добудову до будинку, позначену на схемі забудови земельної ділянки під АДРЕСА_1

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_5 заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з таких міркувань.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

За змістом ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права; не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що відстань між фундаментом прибудови до житлового будинку, яку здійснює відповідач та погребом «П», розташованим по АДРЕСА_2 у м. Козятин складає 1, 54 м - 1, 61 м, що є порушенням будівельних норм визначених у п. 3.2.5 а* ДБН 360-92**, за якими відстань між житловими будинками та господарськими спорудами встановлена не менше 6 м, а відтак перебудова фундаменту є неможлива.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Установлено, що згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 30 березня 2007 року ОСОБА_4 є власником будинку АДРЕСА_2 в м. Козятині Вінницької області. На підставі державного акта на право власності на земельну ділянку від 27 жовтня 2008 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 0, 061 га, яка розташована за адресою: Вінницька область, м. Козятин, АДРЕСА_2.

На підставі державного акту від 03 вересня 2008 року ОСОБА_6 є власником земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_1

26 жовтня 2011 року управлінням містобудування та архітектури Козятинської міської ради Вінницької області ОСОБА_3 видано будівельний паспорт забудови земельної ділянки, на підставі якого він має право здійснювати забудову своєї земельної ділянки.

Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Вінницькій області 18 липня 2012 року складено протокол про адміністративне правопорушення, згідно з яким ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності за статтями 254, 255, 256 КУпАП у зв'язку з порушенням вимог ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність», а саме будівельні роботи з будівництва прибудови до житлового будинку АДРЕСА_2 в м. Козятині Вінницької області виконуються з відхиленням від будівельного паспорта (недотримані відстані до межі сусідніх земельних ділянок)(а.с. 12).

За змістом ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Юридичними фактами, які складають правову підставу знесення самочинного будівництва, є: істотне відхилення від проекту та/або істотне порушення будівельних норм і правил, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб; неможливість проведення перебудови або відмова особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, від її проведення.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил з огляду на положення Законів України «Про основи містобудування» «Про регулювання містобудівної діяльності», постанови Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 466 «Деякі питання виконання підготовчих і будівельних робіт» необхідно розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність та загрожує життю й здоров'ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи № 485/13-21 від 22 липня 2013 року при будівництві фундаменту прибудови до житлового будинку № 23 не дотримані вимоги Додатку 3.1 Протипожежної вимоги ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» (далі - ДБН) та п. 4 вимог до забудови земельної ділянки, однак, за умови дотримання розмірів при будівництві зовнішніх стін прибудови до будинку в межах розмірів фундаменту прибудови, вимоги пункту 3.25 ДБН щодо мінімальної відстані для догляду за будовами можуть бути отримані (а.с. 119-127).

Листом директора РКП «ПВАПЦ» зазначено, що оскільки погріб - це споруда заглиблена в землю, а не будинок, то добудову до будинку № 23 можливо здійснити за умови влаштування протипожежної стіни та обробки дерев'яних елементів покриття вогнезахисними розчинами (а.с. 207).

З метою усунення зазначених розбіжностей судом апеляційної інстанції, відповідно до вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України, була призначена судова будівельно-технічна експертиза.

Відповідно до висновку експерта додаткової судової земельно-технічної експертизи № 153 від 30 січня 2015 року при проведенні дослідження встановлено, що згідно вимог ДБН 360-92**, додаток 3.1, таблиця 1, протипожежна відстань між житловими будинками і господарськими спорудами на двох сусідніх ділянках І, ІІ та ІІІ; ІІІ та ІІІ ступенів вогнестійкості повинна становити 8 м.

Станом на час проведення дослідження під час проведення візуально-інструментального обстеження, встановлено:

- фундамент прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Козятин Вінницької області має розміри по периметру від т. 1 за годинниковою стрілкою 2, 38 м, 4, 39 м, 8, 42 м, 2, 42 м товщина його складає 0, 44 м; відстань від фундаменту до паркану з азбестоцементних плит становить 1, 14 м - 1, 08 м;

- відстань від кута бетонного фундаменту прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Козятин Вінницької області до кута літньої кухні літ. «б» домоволод. АДРЕСА_2 в м. Козятин Вінницької області від т. 2 до т. 3 становить 4, 6 м;

- відстань від бетонного фундаменту прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Козятин Вінницької області до погребу літ. «П» домоволод. АДРЕСА_2 в м. Козятин Вінницької області становить від 1, 64 м до 1, 55 м.

Ураховуючи вище наведені фактичні відстані від фундаменту прибудови до житлового будинку АДРЕСА_1 в м. Козятин Вінницької області до господарських будівель домоволод. АДРЕСА_2 в м. Козятин Вінницької області та діючі станом на час проведення дослідження Державні будівельні норми встановлено, що здійснити перебудову фундаменту прибудови до житлового будинку відповідно до будівельних норм та правил, яка позначена на схемі забудови земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_1, неможливо, по причині неможливості дотримання протипожежних відстаней (а.с. 56-74).

Згідно із роз'ясненнями, які містяться у п. 4 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України ( про правовий режим самочинного будівництва)» самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право на пред'явлення позову з використанням способу захисту, передбаченого п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, про знесення будівлі, спорудженої відповідачем із порушенням прав іншої особи, мають державні органи, у тому числі, інспекція державного архітектурно-будівельного контролю, органи місцевого самоврядування (ст. 376 ЦК України, ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), а також особа, права якої порушено таким будівництвом (статті 291, 396 ЦК України).

Отже, аналіз зазначених правових норм, у сукупності із дослідженими доказами свідчить про те, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки відстань між фундаментом прибудови до житлового будинку, яку здійснює відповідач та погребом «П», розташованим по АДРЕСА_2 м. Козятин складає 1, 54 м - 1, 61 м, що є порушенням будівельних норм визначених у п. 3.2.5 а* ДБН 360-92**.

При цьому здійснити перебудову фундаменту прибудови до житлового будинку відповідно до будівельних норм та правил неможливо, по причині неможливості дотримання протипожежних відстаней.

Доводи апеляційної скарги, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки додатковою судовою будівельно-технічною експертизою підтверджено, що здійснити перебудову фундаменту неможливо.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються, а відтак не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Вирішуючи питання про судові витрати, колегія суддів вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати за проведення додаткової судової земельно-технічної експертизи в сумі 1 300 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Козятинського міськрайонного суду Вінницької області від 19 березня 2014 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 1300 грн. витрати за проведення судової експертизи.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ С.К. Медвецький

Судді: /підпис/ В.В. Оніщук

/підпис/ В.І. Чорний

З оригіналом вірно: