АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа: № 2107/1827/2012 Головуючий в І інстанції: Крапівіна О.П. Номер провадження: 22-ц/791/2197/15 Доповідач: Чиркова К.Г.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 15 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Чиркової К.Г.

Суддів: Пузанової Л.В.

Фурман Т.Г.

при секретарі: Предместніковій О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4 до Генічеської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Генічеської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_5, після смерті якої залишилося спадкове майно, частина житлового будинку з господарчими та побутовими спорудами і будівлями, розташованого у АДРЕСА_1. Заяву про прийняття спадщини після смерті дружини до нотаріальної контори не подавав, оскільки через свій похилий вік не розумів, що це потрібно робити.

З огляду на викладене, просив суд визнати причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк, достатній для подання такої заяви.

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 31 травня 2012 року позов задоволено.

Судом визначено ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2, додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, яка не приймала участі у справі, але вважає, що ухваленим рішенням порушенні її права, як спадкоємця за заповітом, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, нормам матеріального та процесуального права.

Зокрема, розглядаючи спір суд неправильно визначився із відповідачами у справі, якими є спадкоємці, які прийняли спадщину, а не нотаріальні контори, та не встановив, передбачені законом поважні причини пропуску строку, що є підставою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

У письмових запереченнях на подану апеляційну скаргу ОСОБА_4, яка є правонаступником ОСОБА_3 її доводів не визнала, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не знав про існування спадщини.

Проте до такого висновку суд дійшов з порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР 1963року спадщина вважалася прийнятою за умови, якщо спадкоємець фактично вступив в управління чи володіння спадковим майном або якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України цивільний кодекс України застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК передбачається, що тільки спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Якщо спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, він повинен подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст. 1269 ЦК України).

При розгляді справи в апеляційному порядку встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.07.2002 року. На момент смерті спадкодавця ОСОБА_3 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2, ОСОБА_5 на час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_1, проживала за адресою: АДРЕСА_3, і після її смерті відкрилася спадщина на 14/25 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_3

Доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 прийняв спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном) матеріали справи не містять і на такі позивач не посилався.

За життя ОСОБА_5 08.06.1985 року склала нотаріально посвідчений заповіт, яким заповідала все належне їй майно ОСОБА_2

У вересні 2003 року ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування частини домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_3, який не знайшов свого вирішення за життя спадкодавця і після її смерті, до участі у справі судом залучено, в якості її правонаступника ОСОБА_2

15.06.2004 року ОСОБА_7, а 03 липня 2004 року ОСОБА_2 звернулися до Генічеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, за якими заведено спадкову справу.

За діючим в Україні цивільним законодавством належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку на прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальна громада в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а не нотаріальні контори.

Суд першої інстанції вирішуючи спір у порушення вимог закону не витребував у нотаріальній конторі відомості про спадкоємців ОСОБА_5 та не вирішив питання відповідно до норм ст.33ЦПК України про залучення їх до участі у справі та вирішив спір з неналежним відповідачем.

Окрім того, обґрунтовуючи пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини позивач посилався на свій похилий вік і незнання закону.

Суд першої інстанції задовольняючи позов виходив із того, що позивач не знав про існування спадщини, що не відповідає фактичним обставинам, оскільки за наданими апелянтом документами встановлено, що за життя ОСОБА_5 подала до суду позов про оспорення договору дарування, укладеного нею з ОСОБА_7 про, що було відомо ОСОБА_3

Окрім того, вирішуючи спір, суд також не врахував роз'яснення Пленуму Верховного Суду України викладені в п. 24 постанови №7 від 30 травня 2008року «Про судову практику у справах про спадкування», згідно з якими поважними є причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Таким чином, судом не можуть бути визнані поважними причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, похилий вік та незнання про існування спадщини, а інших об'єктивних, непереборних причин на подачу заяви, які перешкоджали позивачу у визначений законом строк подати заяву до нотаріальної контори, позивач та його правонаступник при розгляді справи, як в суді першої інстанції так і при розгляді справи в апеляційному порядку не зазначали і на такі не посилалися.

Враховуючи викладене, а також те, що суд апеляційної інстанції не має повноважень на залучення до участі у справі, на стадії апеляційного провадження належного відповідача в справі, колегія суддів, приходить до висновку, що рішення суду, як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог із наведених вище підстав.

На підставі викладеного, ст.ст.549 ЦК УРСР 1963року,ст.ст. 1268 -1270, 1272 ЦК України, пунктів 4, 5 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, керуючись ст.ст.303,307,309,315ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 31 травня 2012 року скасувати і ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_3, правонаступником якого є ОСОБА_4 до Генічеської державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно з дня його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: