Справа № 464/9821/13 Головуючий у 1 інстанції: Радченко Е.А.
Провадження № 22-ц/783/6752/15 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді - Ніткевича А.В.

суддів - Мікуш Ю.Р., Павлишин О.Ф.

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника позивача Жарського І.Р., представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,-

встановила:

В жовтні 2013 року позивач ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 23745,71 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач покликався на те, що 14 грудня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір у виді видачі платіжної картки із встановленим лімітом кредиту 3000 грн., які відповідач зобов»язувався повернути у визначений строк із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 24% річних.

Однак ОСОБА_4 взяті на себе зобов»язання за договором не виконував, не повернув отримані кошти та не сплатив нараховані відсотки згідно із встановленим графіком.

Оскільки умови кредитного договору відповідачем не виконані, тому позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та понесені судові витрати.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Заочним рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 23745,71 грн. заборгованості за кредитним договором та 237,46 грн. судового збору.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 08 липня 2015 року заочне рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 жовтня 2013 року та рішення Апеляційного суду Львівської області від 23 грудня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості - задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (рах. № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за договором кредиту від 14 грудня 2007 року в розмірі 23745 грн. 71 коп. та судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп.

Ухвалою від 10 вересня 2015 року виправлено описку, допущену в абзаці 3 резолютивної частини рішення суду від 08 вересня 2015 року, вирішено замість 243 грн. 60 коп. вважати вірним 237 грн. 46 коп.

Рішення оскаржив представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_3, вважає рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Звертає увагу на те, що факт підписання заяви про надання кредиту «Швидка готівка» не є фактом укладення кредитного договору, оскільки відповідно до п. 1.1. Умов та правил надання банківських послуг, утворюють договір про надання банківських послуг Пам»ятка клієнта, Умови і правила надання банківських послуг і Тарифи.

Однак, в матеріалах справи відсутні Пам»ятка клієнта і Тарифи, а також відсутні докази того, що позивач надав відповідачу платіжну картку та код доступу до неї.

Крім цього, у Заяві про видачу кредиту «Швидка готівка» не вказано виду картки та чи встановлено мінімальний обов»язковий платіж з погашення кредиту, не визначено умови повернення кредиту, тому суд дійшов хибних висновків про те, що з наданих документів можна встановити усі істотні умови договору.

Не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що гроші в сумі 3000 грн. відповідач отримав готівкою через касу Львівського відділення № 13 «Західного ГРУ» в день укладання договору 14.12.2007 року, оскільки станом на дату написання Заяви на видачу кредиту «Швидка готівка» у відповідача був недійсним паспорт у зв»язку із відсутністю в ньому вклеєного фото, а тому банк не мав права видавати кошти з каси.

Також, вважає безпідставним покликання суду на пролонгацію кожною із сторін своїх обов»язків за договором від 14.12.2007 року, оскільки така не відбулася через невиконання кожною із сторін своїх обов»язків за договором, а відтак позивач звернувся з позовом пропустивши позовну давність, яка сплинула 14.12.2011 року через три роки з дати закінчення дії кредитного договору, що узгоджується із правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 19.03.2014 року № 6-14цс14 та постанові від 12.11.2014 року № 6-167цс14.

Просить скасувати рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2015 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_3 на підтримання доводів апеляційної скарги, а також пояснення представника позивача Жарського І.Р. на заперечення таких, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у кредитному договорі, що укладений між сторонами, відображені всі істотні умови, передбачені діючим законодавством для договорів такого типу, а ненадання позивачем до позову Пам»ятки клієнта не впливає на обов»язок відповідача виконати взяті на себе зобов»язання. Питання наявності або відсутності цього документа в матеріалах кредитної справи може мати значення лише в разі вирішення питання дійсності договору, проте таке питання не було предметом розгляду справи.

Врахувавши те, що відповідач та його представник доказів належного виконання умов договору, а також що невиконання зобов»язань за договором сталося не з вини відповідача, не надали, суд вважав, що право позивача порушено та підлягає захисту.

В свою чергу, суд не вбачав підстав для відмови у позові узв»язку із пропуском позовної давності, оскільки строк дії картки було продовжено.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів не в повній мірі погоджується з даними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_4 укладений кредитний договір шляхом підписання Заяви про надання кредиту, за умовами якого позивач відкриває відповідачу картковий рахунок, надає платіжну картку, зараховує на відкритий рахунок грошові кошти та встановлює ліміт кредитної лінії в розмірі 3000 грн., які відповідач зобов»язувався повернути у визначений строк із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2% на місяць на залишок заборгованості та щомісячної комісії в розмірі 3,5%.

Своїм підписом на Заяві про надання кредиту від 14.12.2007 року відповідач погодився, що Умови та правила надання банківських послуг, є невід»ємною частиною договору.

В силу положень ч. 1 ст. 634 ЦК України, між сторонами був укладений договір приєднання, умови якого встановлені однією із сторін у стандартних формах.

Відповідно до пп. 3.1 пункту 3 «Умов обслуговування» Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою частиною договору про надання банківських послуг, для надання послуг банк відкриває клієнту картрахунки, видає клієнту карти. Їх вид та строк дії визначений у заяві та у Пам»ятці клієнта, підписанням якого клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг.

Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов"язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

ПАТ КБ "ПриватБанк" власні зобов"язання за договором виконав, надавши ОСОБА_4 кредит у встановленому розмірі 3000,00 грн., які він отримав готівкою через касу Львівського відділення № 13 «Західного ГРУ» в день укладення договору 14.12.2007 року, що підтверджується випискою руху коштів по рахунку відповідача (а.с. 100-104).

В свою чергу, згідно із ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

З виписки руху коштів по рахунку відповідача НОМЕР_2 встановлено, що з часу отримання 14.12.2007 року кредитних коштів в сумі 3000,00 грн., грошові зобов'язання за договором ОСОБА_4 не виконував, внаслідок чого утворилася заборгованість, яка станом на 17.09.2013 року складала 23745 грн. 71 коп., з яких: 3000 грн. заборгованість за кредитом; 11788,77 грн. - заборгованість за відсотками; 7350,00 грн. - заборгованість по комісіям; 1606,94 грн. заборгованість по штрафах (а.с. 4-7).

Згідно з пунктом 9.12 «Умов обслуговування» Умов та правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк.

Відповідно до п.п. 3.1.1 п. 3 розділу ІІ «Правила користування платіжною карткою» Умов, строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця.

Під час розгляду апеляційної скарги представник позивача пояснив, що відповідачу ОСОБА_4 кредитна картка не видавалася, що відповідає вимогам Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», оскільки електронний платіжний засіб може існувати у будь-якій формі, на будь-якому носії, що дає змогу зберігати інформацію, необхідну для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунку банку, при цьому грошові кошти в сумі 3000,00 грн. він отримав через касу банку 14.12.2007 року, інших коштів після цього не отримував, жодного платежу з часу отримання коштів, відповідач не здійснював.

Разом з тим, порядок нарахування і оплати процентів, порядок погашення боргових зобов»язань викладено у п. 5 розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов.

Зокрема, згідно із п. 5.2 розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов погашення кредиту здійснюється шляхом внесення коштів готівкою або в безготівковому порядку і зарахування їх банком на картрахунок позичальника, а також шляхом договірного списання коштів з інших рахунків клієнта на підставі договору.

Відповідно до п. 5.3. розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов, строки і порядок погашення кредиту (кредитний ліміт, кредитна лінія) по платіжних картках із встановленим мінімальним обов»язковим платежем, наведений у пам»ятці клієнта, яка є невід»ємною частиною договору. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами і частину заборгованості за кредитом.

Згідно із п. 5.4. розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов, строк погашення за кредитом (кредитний ліміт, кредитна лінія) за платіжними картами без установленого мінімального обов»язкового платежу проводиться у наступному порядку: - строк погашення процентів за кредитом - щомісяця за попередній місяць; - строк погашення кредиту - у повному розмірі не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Таким чином, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що ненадання позивачем до позову Пам»ятки клієнта не впливає на обов»язок відповідача виконати взяті на себе зобов»язання, оскільки питання відсутності вказаного документа може мати значення лише у разі вирішення питання про визнання цього правочину недійсним, проте, таке питання не є предметом розгляду по даній справі, при цьому умови та порядок сплати платежів за кредитом визначений у п. 5 розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для відмови у задоволенні позову у зв»язку із пропуском позовної давності виходячи із наступного.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Згідно зі статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Висновок про правильне застосування норм матеріального права щодо позовної давності міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року в справі № 6-116цс13, від 24 вересня 2014 року № 6-103цс14 та від 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, відповідно до якого у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Про застосування позовної давності представник відповідача ОСОБА_3 заявляв клопотання під час нового розгляду справи в суді першої інстанції 26.08.2015 року (а.с. 172-174).

Пунктом 3.1.3 розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку.

Суд першої інстанції, погоджуючись із доводами позивача щодо неодноразової пролонгації кредитного договору, не звернув уваги на те, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений, а також на те, що після закінчення строку дії договору банк не видавав ОСОБА_4 інших грошових коштів і нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 14.12.2007 року не виконав.

Судом залишено поза увагою те, що відповідно до пунктів 3.1.1, 5.4 розділу ІІ «Правил користування платіжною карткою» Умов, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці, і що жодного платежу з часу отримання 14.12.2007 року коштів в сумі 3000,00 грн., відповідач не здійснював, дія договору закінчилась 31 грудня 2008 року, а з позовом до суду банк звернувся лише у жовтні 2013 року.

Отже, висновок суду першої інстанції про те, що позовна давність не спливла, оскільки строк дії договору було пролонговано, є безпідставним.

Відтак, рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у зв»язку із спливом позовної давності.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_3 - задовольнити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 08 вересня 2015 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості у розмірі 23745 грн. 71 коп. за кредитним договором б/н від 14.12.2007 року та судових витрат - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

О.Ф. Павлишин