УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Колодійчук В.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Головне управління Державної казначейської служи України у Харківській області, про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд ухвалити рішення, яким стягнути у солідарному порядку із Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції та Головного управління Державної казначейської служи України в Харківській області на його користь 3 410 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому неправомірною бездіяльністю державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Карагезової К.А. при примусовому виконанні рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2011 року.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2011 року було задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 та стягнуто із ВАТ «Ясна Поляна-2» на його користь 1 тис. грн у відшкодування заподіяної йому моральної шкоди, а також 25 грн 16 коп. понесених судових витрат.

ОСОБА_2 зазначив, що 17 листопада 2011 року він отримав два виконавчих листа на виконання вказаного судового рішення, які він 01 грудня 2011 року пред'явив для примусового виконання до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, проте державним виконавцем були порушені приписи ст.ст. 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження», у зв'язку з чим позивач був вимушений звернутися до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця і ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 29 лютого 2012 року була визнана неправомірною бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо примусового виконання вищевказаного судового рішення та зобов'язано державного виконавця невідкладно вжити заходи з примусового виконання зазначеного судового рішення.

Посилаючись на викладені обставини ОСОБА_2 просив суд задовольнити заявлені позовні вимоги.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 23 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 14 вересня 2015 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_2 Стягнуто із Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на користь ОСОБА_2 100 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої йому відповідачем при здійсненні виконавчого провадження. Решту позовних вимог залишено без задоволення. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій, шляхом збільшення суми, яка має бути стягнута на його користь у рахунок відшкодування моральної шкоди, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно і всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Ухвалюючи рішення у справі суди першої та апеляційної інстанцій дійшли вірного висновку що позивачем, у відповідності до положень ст.ст. 58, 60 ЦПК України, було надано докази відповідно до викладених обставин, якими він обґрунтовував свої вимоги, у зв'язку з чим, суди дійшли обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для частково задоволення заявлених позовних вимог.

Зі змісту оскаржуваних судових рішень судів першої та апеляційної інстанцій і доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Відсутні і передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

На підставі наведеного та керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Жовтневого відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа - Головне управління Державної казначейської служи України у Харківській області, про відшкодування моральної шкоди.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути, особі яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.М. Колодійчук