БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/7025/15-ц
провадження № 2/361/3351/15
РІШЕННЯ

(Заочне)

Іменем України

01 грудня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаряОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1. У період із 2006-2010 року ОСОБА_3 перебував із відповідачем у шлюбних відносинах. За час спільного проживання ОСОБА_4 за згодою позивача зареєстрована у квартирі останнього. Однак, у 2010 році позивач із відповідачем розлучилися, і остання залишила місце фактичної своєї реєстрації і добровільно переїхала проживати за іншою адресою, яка позивачу не відома. З цього часу відповідач у квартирі ОСОБА_3 не проживає, будь-які її речі відсутні. На даний час позивач проживає у своїй квартирі разом з іншою своєю сімєю. Також позивач зазначає, що будь-яких перешкод у користуванні квартирою відповідачу він не чинить, бажання відповідача залишити жиле приміщення є глибоко обміркованим та виваженим. Із 2010 року відповідач житлом позивача не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги.

На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач повинна бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому змушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування квартирою № 225 у будинку № 17 по вулиці Грушевського у м. Бровари Київської області.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причину неявки суду не повідомила.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, а також свідків по даній справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 на праві приватної власності належить квартира № 225, що розташована у будинку № 17 по вулиці Грушевського у м. Бровари Київської області, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії свідоцтва про право на житло, виданого 31 жовтня 1997 року, договору дарування частини квартири від 07 травня 2009 року та свідоцтво про право на спадщину від 13 березня 2009 року (а.с. 6, 10-12).

Зі змісту акта обстеження житлово-побутових умов за № 13-15/048, складеного 17 вересня 2015 року депутатом Броварської міської ради, вбачається, що у ході обстеження встановлено, що разом із ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2, фактично проживають: дружина ОСОБА_5, донька ОСОБА_6, син дружини позивача ОСОБА_7. Також у ході обстеження встановлено, що за вказаною адресою зареєстрована, але фактично не проживає (з 2010 року по теперішній час) ОСОБА_4.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8, яка є сусідкою позивача по справі, пояснила, що уже близько шести років відповідача по даній справі у квартирі ОСОБА_3 вона не бачить. ОСОБА_3 проживає у даній квартирі з іншою жінкою та дітьми.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засідання пояснив, що проживає на два поверхи нижче у тому ж будинку, що і позивач. Свідку відомо, що у 2010 році ОСОБА_3 розійшовся із ОСОБА_4, після того, у будинку останню свідок не бачив. Крім того, свідок пояснив, що періодично буває у квартирі позивача, однак ОСОБА_4 у ній не бачив. Позивач проживає вже з іншою жінкою. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою ОСОБА_3 відповідачу не чинить.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що знає відповідача ще з 1996 року. Йому відомо, що остання перебувала у шлюбі із ОСОБА_3, однак, у 2010 році останні шлюб між собою розірвали. Також свідок пояснив, що часто буває у квартирі позивача, однак із 2010 року ОСОБА_4 там жодного разу не бачив.

Відповідно даних довідки адресно-довідкового відділу ГУ ДМС, УДМС України в Київській області від 27.10.2015 року ОСОБА_4 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 26).

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин ОСОБА_4 понад один рік у АДРЕСА_3.

У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог.

На підставі викладеного, та керуючись ЗУ «Про свободу та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 72 ЖК України, ст.ст. 29, 405 ЦК України, ст. ст. 88, 209, 224-226 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо, його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Н.М. Петришин