Ухвала

іменем україни

08 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Савченко В.О., Гончара В.П., Остапчука Д.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Дорогівської сільської ради, третя особа - ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння та визнання недійсним договору дарування жилого будинку, за касаційною скаргою ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 на рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Дорогівської сільської ради про визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету, визнання недійсним свідоцтва про право власності на домоволодіння та визнання недійсним договору дарування жилого будинку.

Зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_9, після смерті якого, її мати відповідач - ОСОБА_5 оформила право власності на будинок АДРЕСА_1, який в подальшому подарувала своїй онуці ОСОБА_6

Посилаючись на те, що вона разом з матір'ю прийняла спадщину після смерті батька у рівних частинах, ОСОБА_4 просила визнати недійсним та скасувати рішення виконавчого комітету Дорогівської сільської ради від 08 липня 2008 року та видане на його підставі ОСОБА_5 свідоцтво від 22 травня 2009 року про право власності на будинок АДРЕСА_1, а також визнати недійсним договір дарування спірного будинку, укладений 17 листопада 2009 року між відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Рішенням Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2015 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права і порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення судів ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для їх зміни чи скасування не встановлено.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач після смерті чоловіка ОСОБА_9, ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину від 14 листопада 2008 року, згідно якого спадкове майно складається з грошових вкладів з належними відсотками та усіма компенсаціями за ними, що знаходяться на рахунках, які належали ОСОБА_9 на підставі ощадних книжок.

22 травня 2009 року, ОСОБА_5 на підставі рішення виконавчого комітету Дорогівської сільської ради від 08 липня 2008 року, прийнятого за її заявою, отримала свідоцтво про право власності на будинок АДРЕСА_1, який в подальшому за договором дарування від 17 листопада 2009 року подарувала ОСОБА_6

За правилами ст. 257 ЦК України Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 ЦК України передбачено загальні критерії визначення початку перебігу строку позовної давності, який обчислюється від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у справі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, представником відповідача ОСОБА_10 було подано клопотання про застосування наслідків пропущення позивачем строку позовної давності при зверненні до суду з даним позовом.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1987/ed_2014_10_30/pravo1/T041618.html?pravo=1>, а також, врахувавши заяву відповідачів, обґрунтовано виходив з того, що у задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити у зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду апеляційної інстанції, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 на увагу не заслуговують та висновків суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Таким чином, оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Касаційна скарга в частині оскарження рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року також не підлягає задоволенню, оскільки вказане рішення було скасовано судом апеляційної інстанції.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_8 відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 10 червня 2015 року, яким скасовано рішення Галицького районного суду Івано-Франківської області від 16 квітня 2015 року, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Савченко

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук