Справа № 372/3351/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

07 жовтня 2015 року Обухівський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді Кравченко М.В.,

при секретарі Радченко С.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення збитків,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення збитків, завданих у зв'язку із вчиненням недійсного правочину, в якій зазначає, що відповідач протиправно відчужила належний подружжю автомобіль третій особі без його згоди, відповідний правочину було визнано судом недійсним, він не має можливості користуватись автомобілем, хоч є власником його ? частини, тому просив стягнути з відповідача на його користь половину вартості автомобіля в розмірі 92 927 грн. 52 коп. в якості збитків, завданих у зв'язку із вчиненням недійсного правочину.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 просила постановити заочне рішення, позов підтримала повністю, посилаючись на заподіяння збитків позивачеві через неможливість користуватись своєю власністю та внаслідок недійсності укладеного відповідачем правочину щодо відчудження автомобіля без його згоди.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились повторно, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлялись, відповідач причин неявки суду не повідомила, подала письмове заперечення на позов, повідомлені її представником причини неявки суд визнав неповажними та непідтвердженими будь-якими доказами.

Треті особи в судове засідання не з'явились повторно, хоч про час і місце слухання справи належним чином повідомлялись, заяв, клопотань чи заперечень суду не надали.

Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Суд вважав можливим вирішити спір на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача та третіх осіб.

Вислухавши представника позивача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 28.09.2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Обухівського районного суду Київської області від 03.10.2013 року.

Під час шлюбу 05.05.2012 року сторони набули у спільну сумісну власність автомобіль «Рено Трафік», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, який було зареєстровано на ім'я відповідача ОСОБА_2

23.07.2013 року відповідач ОСОБА_2 відчужила вказаний автомобіль третій особі ОСОБА_3, однак цей договір купівлі-продажу автомобіля був визнаний недійсним рішенням Апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2014 року.

Вказані вище обставини підтверджуються наданими сторонами судовими рішеннями, тому суд вважає їх встановленими в силу дії ч.3 ст.61 ЦПК України.

14.12.2013 року вказаний вище автомобіль був знятий із обліку ОСОБА_3 та відчуджений, після чого 15.01.2014 року автомобіль був зареєстрований на ім'я ОСОБА_4, що підтверджується довідкою Центру ДАІ.

Вартість автомобіля не підтверджена належними і допустими доказами, оскільки таким доказом не можу слугувати представлена позивачем довідка № 41/06/15 про вірогідну ринкову вартість колісного транспортного засобу через суттєві недоліки її оформлення. Так, з матеріалів справи вбачається і представником позивача в судовому засіданні визнано, що до цієї довідки внесено недостовірну інформацію про замовника оцінки, суду не подано договір із замовником оцінки, оцінка проводилась без огляду транспортного засобу.

При наданні правової оцінки спору суд враховує наступне.

Правовими підставами позову позивач визначив ст.ст. 22,216,236,1166 ЦК України, які не стосуються правовідносин, що фактично мають місце в межах цього спору, оскільки фактичні обставини справи суттєво відрізняються від зазначеного позивачем правового обгрунтування.

Так, позивач не довів наявності тих обставин, на які посилається в обґрунтування позову, зокрема щодо заподіяння йому збитків, заподіяння йому шкоди, а також наявності причинного зв'язку між ними та винними діями відповідача.

Положеннями ч. 1 ст. 216 ЦК України закріплено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно ч.1 ст.236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Станом на цей час внаслідок визнання судом правочину щодо відчудження автомобіля недійсним права позивача як співвласника цього автомобіля є відновленими в судовому порядку, оскільки з 25.12.2014 року - з часу вступу в законну силу рішення Апеляційного суду Київської області від 25 грудня 2014 року у цивільній справі № 22ц-780/6007/14 ОСОБА_1 юридично є власником ? частини автомобіля «Рено Трафік», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. При цьому навіть відчудження цього транспортного засобу ОСОБА_3, який раніше придбав автомобіль за недійсним правочином, ОСОБА_4 за нікчемним договором купівлі-продажу не змінює правового статусу власності на автомобіль, який в силу закону на цей час слід вважати таким, що належить в рівних частинах ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Таким чином, у спірних правовідносинах позивач фактично є співвласником рухомого майна, однак не ставить питання про захист свого права власності, а посилається на необхідність захисту його прав як третьої сторони щодо недійсного правочину.

Доводи про неможливість користування своєю власністю не приймаються судом до уваги, оскільки позивач не пред'являв вимог про усунення перешкод у користуванні власністю, витребування майна із чужого незаконного володіння тощо. При цьому також слід врахувати, що визначений позовом відповідач не є фактичним володільцем майна, він передав майно іншій особі, яка, в свою чергу, передала це майно ще одній третій особі.

За таких обставин, твердження позивача про неможливість володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю в межах цього спору є недоведеними.

Згідно ч.2 ст.216 ЦК України якщо у зв'язку із вчиненням недійсного правочину другій стороні або третій особі завдано збитків та моральної шкоди, вони підлягають відшкодуванню винною стороною.

Згідно ч. 1 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із п. п. 1-2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Суд вважає, що позивач не довів факт заподіяння збитків або ж шкоди, розмір заявлених збитків (шкоди), не конкретизував саме в якому правовому статусі слід стягнути на його користь визначені позовом кошти, не навів переконливого обґрунтування своїх вимог.

При цьому фактично розмір заявлених позовом до стягнення коштів вмотивований половиною вартості автомобіля, що не підпадає під дію ст.ст. 22, 216, 1166 ЦК України, а може враховуватись при поділі майна між співвласниками, стягненні грошової компенсації за частку у вартості тощо, тобто поза межами пред'явлених у цій справі позовних вимог.

Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний

розсуд.

Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Під час розгляду справи судом не встановлено достатніх правових підстав для покладення на відповідача обов'язку сплатити визначені позовом кошти позивачеві.

Правове обґрунтування позову суд вважає неспроможним.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Таким чином, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, на підставі поданих сторонами доказів, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 61, 88, 208, 212-214, 226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 22, 216, 236, 319, 369, 1166 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60, 65 Сімейного кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення збитків відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто Обухівським районним судом у випадку подання відповідачем відповідної заяви протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя М.В.Кравченко