Справа №442/7563/15-ц
Провадження №2/442/2612/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

24 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Нагірної О.Б.,

при секретарі - Олійник О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів заборгованість в розмірі 38222,6доларів США, що становить 834017,03гривень за кредитним договором та судові витрати в розмірі 12510,26 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 14.03.2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір LVDRAE00000019 зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік .ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошті в сумі 8463,11доларів США . В свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 17.09.2015 року має заборгованість у розмірі 38222,6доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 9075,13 дол.США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 1511,93 дол.США, заборгованості по комісії - 286,15 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов»язання в сумі 25518,35 дол.США, а також штрафів відповідно до умов договору - 11,46дол.США фіксованої частини, 1819,58дол.США - процентної складової.

Крім цього в порядку забезпечення виконання зобов»язання за вказаним договором було укладено договір поруки з відповідачем ОСОБА_3 від 14.03.2008р.

Тому просить зазначену суму боргу стягнути з відповідачів солідарно.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, якою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, не повідомивши причин, хоча повістки їм були направлені своєчасно за місцем реєстрації. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю осіб повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом беззаперечно встановлено, що 14.03.2008 року між позивачем Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №LVDRAE00000019 на суму 8463,11дол.США на строк по 13.03.2013 року включно із платою за користування кредитом 10,56% річних.

Одним із безпосередніх обов'язків відповідача за кредитним договором є відповідно до укладеного графіку щомісячними платежами повертати кредит та сплачувати відсотки за користування ним.

Відповідно до ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, допустила прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 17.09.2015 року має заборгованість у розмірі 38222,6доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом - 9075,13 дол.США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 1511,93 дол.США, заборгованості по комісії - 286,15 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов»язання в сумі 25518,35 дол.США, а також штрафів відповідно до умов договору - 11,46дол.США фіксованої частини, 1819,58дол.США - процентної складової.

За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Вирішуючи питання щодо розміру заборгованості за кредитним договором, яка підлягає стягненню з відповідача суд зазначає наступне.

Пунктом 14.2 кредитно-заставного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником зобов»язань щодо сплати винагорода та процентів , позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу. Відповідно до п.14.3 зазначеного договору у випадку порушення позичальником зобов»язань щодо повернення основної суми кредиту, позичальник сплачує пеню у розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки.

При цьому, відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, суд має право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобов'язання.

Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строки, встановлені договорами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Таким чином, перевіряючи наведені розрахунки пені, суд зазначає, що розмір пені, заявлений позивачем в сумі 25518,35дол.США значно перевищує суму наданого відповідачу кредиту, а також суму залишкової заборгованості за кредитом, яка становить 9075,13дол.США.

На підставі наведеного, виходячи із принципів об'єктивності, реальності і справедливості суд вважає за необхідне зменшити розмір пені до 9075,13дол.США, виходячи з суми основної заборгованості за кредитом.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) - 11,46дол.США, а також штрафу (процентна складова) - 1819,58дол.США задоволенню не підлягають.

В той же час є підставними вимоги про стягнення заборгованості : за кредитом - 9075,13 дол.США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 1511,93 дол.США, заборгованості по комісії - 286,15 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов»язання в сумі 9075,13 дол.США, що разом становить 19948,34дол США, що відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.09.2015р. за курсом 21,82 становить 435272,78гривень.

Відповідно до умов укладеного договору поруки від 14.03.2008року в порядку забезпечення виконання кредитно-заставного договору від 14.03.2008р. №LVDRAE00000019 між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов»язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник . Згідно п.12 зазначеного договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту.

Як передбачено вимогами ст.ст.620,554ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники , якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Тому суд вважає за необхідне стягнути зазначену заборгованість з відповідачів солідарно.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені , пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме: сплаченого судового збору у розмірі 4352,72грн..

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526,527,530,615,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10,11,57-60,88,209,212-215, 224, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 14.03.2008року №LVDRAE00000019 у загальному розмірі 19948,34дол США, що складається з заборгованості за кредитом - 9075,13 дол.США, заборгованості по процентах за користування кредитом - 1511,93 дол.США, заборгованості по комісії - 286,15 дол.США, пені за несвоєчасність виконання зобов»язання в сумі 9075,13 дол.США, що в перерахунку за курсом 21,82 становить 435272,78гривень солідарно.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» 4352,72грн. судового збору солідарно.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Суддя О.Б.Нагірна