Справа № 740/3708/14 Провадження № 22-ц/795/282/2015 Головуючий у I інстанції -Ковальова Т. Г. Доповідач - Мамонова О. Є.
Категорія - цивільна
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.

суддів: Губар В.С., Позігуна М.І.

при секретарі: Козлачковій Ю.В.

з участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 завдану матеріальну шкоду в сумі 5300 грн. 27 коп. та 500 грн. моральної шкоди, понесені ним витрати за проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 2419 грн. 20 коп. та 3410 грн. 40 коп. витрат на правову допомогу, а всього стягнуто 11629 грн. 87 коп.; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним і необґрунтованим, таким, що прийняте у результаті неповного з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи з причини неправильного дослідження та оцінки доказів. ОСОБА_2 зазначає, що комісією по розгляду заяв Безуглівської сільської ради 15 листопада 2013 року було складено Акт обстеження присадибної ділянки ОСОБА_3, який ніяких ідентифікуючих даних щодо стану пошкодженого майна, його місця знаходження чи способу пошкодження не містить, а сам документ складено лише зі слів заявника. Апелянт вказує, що фотознімки із Звіту про оцінку пошкодженого майна від 13.08.2014 року та Висновку експерта С-326 від 28.11.2014 року не відносяться до часу проведення досліджень, оскільки минув рік з дня пошкодження майна і подвір'я відповідача, на якому було все розкидане, позивач прибрав, але якимось чином потрапили до зазначених матеріалів. ОСОБА_2 вважає неналежними доказами її дій у пошкодженні майна позивача висновки дільничного інспектора міліції Ніжинського МВ УМВС від 06.11.2013 року, 25.11.2013 року, оскільки процесуальних документів чи фото фіксації обставин при опитуванні дільничним не складалося.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_3 районний суд виходив із доведеності вини відповідачки у завданні шкоди позивачу.

З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам закону.

Судом по справі встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.12) та присадибної земельної ділянки площею 0,25 га за вказаною адресою(а.с.13).

Відповідач ОСОБА_2 є користувачем суміжної земельної ділянки по АДРЕСА_1

Між сторонами протягом тривалого часу тривають неприязнені відносини щодо межової лінії.

06 листопада 2013 року в домоволодінні ОСОБА_3 було пошкоджено дерев'яний паркан, навіс, де зберігалися дрова, листи шиферу, що накривали навіс, розпиляна огорожа, де зберігався перегній.

Згідно висновку експерта С-326 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 28.11.2014 року розмір завданої шкоди позивачу в результаті руйнування огорожі №1, огорожі №2 та навісу становить 5300,27 грн. (а.с.147-148).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Виходячи з системного аналізу зазначених норм матеріального права, на відповідача покладається обов'язок доказування відсутності його вини у завданні шкоди, а на позивача покладається обов'язок доказування не лише наявності шкоди, але її розміру та наявності порушення цивільного права (права власності, права володіння чи права користуванню річчю).

Факт пошкодження майна відповідача зафіксовано Актом комісії по розгляду заяв Безуглівської сільської ради від 15 листопада 2013 року, з якого вбачається, що в домогосподарстві ОСОБА_3 було розпиляно паркан, розкидано дрова, витягнуто 6 дерев'яних та 1 металевий стовп, розпиляно загорожу, де зберігався перегній, витягнуто стовпи і розкидано частини огорожі. Зі слів ОСОБА_3, це було вчинено саме ОСОБА_2 (а.с.23).

З висновку ДІМ Ніжинського МВ УМВС від 06 листопада 2013 року вбачається, що під час проведення перевірки повідомлення ОСОБА_3 щодо пошкодження паркану, ОСОБА_2 надавала пояснення, що 02.11.2013 року близько 15 год. зпиляла 1,5 м дерев'яного паркану позивача та залишила його у господарстві, так як паркан був на її території (а.с.17). Також згідно висновку №3490 від 25.11.2013 року відповідач в присутності голови Безуглівської сільської ради відмовилась надавати письмове пояснення, усно повідомивши, що пошкодила паркан, так як вважає, що він був розташований на її території. Вказані висновки ОСОБА_2 не оскаржувала, а тому її доводи щодо їх незаконності є необґрунтованими.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів відсутності її вини у завданні шкоди позивачу.

З висновку експерта С-326 за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 28 листопада 2014 року вбачається, що розмір завданої шкоди ОСОБА_3 в результаті руйнування огорожі №1, огорожі №2 та навісу, враховуючи їх фізичний знос - 10%, які знаходились в домоволодінні АДРЕСА_1 та належали ОСОБА_3, становить 5300,27 грн. (а.с.147-153). При проведенні експертизи експертом вартість суми збитків розраховувалась з урахуванням обсягу робіт, в тому числі з використанням залишкових матеріалів, а також фізичного зносу.

Враховуючи, що матеріалами справи підтверджено факт завдання позивачу збитків відповідачкою та їх розмір, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув завдану матеріальну шкоду в сумі 5300 грн. 27 коп. з відповідача.

В зв'язку з завданням матеріальної шкоди позивачу наявні підстави для стягнення з відповідача і моральної шкоди на підставі ч.1 ст.1167 ЦК України, розмір якої судом першої інстанції вірно визначено з врахуванням вимог розумності і справедливості в сумі 500 грн.

Не можуть бути підставою для скасування рішення суду доводи апеляційної скарги про те, що акт Безуглівської сільської ради від 15 листопада 2013 року ніяких ідентифікуючих даних щодо стану пошкодженого майна, його місця знаходження чи способу пошкодження не містить, а сам документ складено лише зі слів заявника, зважаючи на висновки дільничного інспектора міліції Ніжинського МВ УМВС від 06.11.2013 року, 25.11.2013 року, з яких вбачається, що ОСОБА_2 сама підтверджувала факт того, що вчиняла дії по пошкодженню паркану та розпилювала його.

Також не заслуговую на увагу посилання апелянта на те, що фотознімки із Звіту про оцінку пошкодженого майна від 13.08.2014 року та Висновку експерта С-326 від 28.11.2014 року не відносяться до часу проведення досліджень, оскільки минув рік з дня пошкодження майна, оскільки вони є голослівними та не підтверджені матеріалами справи.

Такими, що ґрунтуються на невірному тлумаченні норм чинного законодавства є доводи ОСОБА_2 про те, що неналежними доказами її дій у пошкодженні майна позивача є висновки дільничного інспектора міліції Ніжинського МВ УМВС від 06.11.2013 року, 25.11.2013 року.

За викладених обставин, доводи апеляційної скарги не дають підстав для її задоволення і скасування рішення, яке місцевим судом ухвалено в межах заявлених вимог на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 24 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання чинності.

Головуючий:Судді: