Провадження № 22-ц/779/574/2015
Головуючий у 1 інстанції Барашков В. В.
Суддя-доповідач Матківський Р.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Ковалюка Я.Ю., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

з участю апелянта - ОСОБА_2, його представника - ОСОБА_3, представника Угорницької сільської ради - Бойчук Л.І., відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_6, Угорницької сільської ради, ОСОБА_5 про визнання недійсними рішення сільської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та договору купівлі-продажу земельної ділянки, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 25 грудня 2014 року,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року позивач звернувся в суд з даним позовом, просив визнати недійсним та скасувати рішення Угорницької сільської ради від 09 квітня 2008 року, визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,0869 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в с. Угорники в масиві «За школою» кадастровий номер 130070412, виданий ОСОБА_6, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений ОСОБА_6 та ОСОБА_5 13 грудня 2013 року.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що 20 липня 2005 року рішенням сільської ради йому було надано земельну ділянку для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель та споруд в масиві «За школою», на яку він виготовив будівельний паспорт та яку у зв'язку з виїздом за кордон доручив оформити своїй дочці ОСОБА_6 , яка також організовувала будівництво будинку на кошти, що надсилав.

Повернувшись з-за кордону дізнався, що земельна ділянка та незавершене будівництво будинку вже належить не йому, а відповідачу ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 13 грудня 2013 року, а Угорницька сільська рада повідомила його, що рішення сільської ради від 20 липня 2005 року, яким йому було надано земельну ділянку скасовано, хоча не звертався до сільської ради про його скасування та не подавав заяву про переоформлення права власності на земельну ділянку на дочку ОСОБА_6

Вважає, що рішення сільської ради від 9 квітня 2008 року про відведення його земельної ділянки дочці ОСОБА_6 прийнято з порушенням процедури та порушує його законні права. У подальшому дочка незаконно оформила державний акт на право власності на земельну ділянку та уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки з ОСОБА_7, на якій фактично було розпочато будівництво житлового будинку. Вважає, що оспорюваний ним договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений з метою наживи відповідачами та не спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки сам договір не містить даних про наявність обмежень чи обтяжень, що на земельній ділянці розміщений двохповерховий житловий будинок 50% готовності.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 грудня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апелянт у скарзі зазначає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Угорницька сільська рада не мала повноважень приймати рішення про скасування свого ж рішення, яке було виконане і на ділянці розпочате будівництво житлового будинку.

Суд не врахував його доводів, що до сільської ради про передачу земельної ділянки наданої рішенням від 20 липня 2005 року для будівництва дочці ОСОБА_6 не звертався і нікого не уповноважував вчиняти такі дії.

Оскільки рішення Угорницької сільської ради від 09 квітня 2008 року про скасування рішення від 20 липня 2005 року, яким йому надано земельну ділянку прийнято з порушенням вимог закону і процедури його прийняття, оформлення права власності дочкою ОСОБА_6 на земельну ділянку є неправомірним, а державний акт недійсним. Оскаржуваний договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений з метою наживи відповідачами та не спрямований на реальне настання правових наслідків, про що свідчать їхні дії. Відповідач ОСОБА_5 зазначив у судовому засіданні, що заплатив за придбану земельну ділянку 45000 доларів США, а згідно п. 4 договору купівлі-продажу вартість зазначеної ділянки становить 107906 гривень. Вказані розбіжності у вартості придбаної земельної ділянки підтверджують також придбання відповідачем недобудованого житлового будинку, що розміщений на ній, за відсутності оформлення будь-якого документу на його придбання.

Відповідач ОСОБА_5 на час вчинення договору купівлі-продажу земельної ділянки приховав від нотаріуса факт знаходження на ній розпочатого житлового будинку.

Вислухавши суддю-доповідача, апелянта та його представника, які вимоги скарги підтримали, представника Угорницької сільської ради та відповідача ОСОБА_5, які вимоги скарги не визнали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що позивач відповідно до ст. 20 та 125 ЗК України у редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин не набув права на користування земельною ділянкою для будівництва індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд в масиві «За школою» в селі Угорники за рішенням від 20 липня 2005 року у встановленому законом порядку.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж в натурі, одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Судом першої інстанції встановлено, що у 2003 році позивач ОСОБА_2 приватизував земельну ділянку площею 0,010 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на території Угорницької сільської ради. Станом на 2005 рік у його власності перебувала земельна ділянка для садівництва в масиві «За школою» площею 0,0869 га. Державний акт на цю приватизовану земельну ділянку він здав до сільської ради для зміни її цільового призначення не для садівництва, а для будівництва і обслуговування житлового будинку. Рішенням сесії Угорницької сільської ради від 20 липня 2005 року йому надано земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,086 га для будівництва індивідуальних житлових будинків, господарських будівель і споруд в масиві «За школою» в с. Угорники, дозволено будівництво індивідуального житлового будинку та зобов'язано виробити та погодити в управлінні архітектури і містобудування документацію для ведення будівництва.

Спірна земельна ділянка в масиві «За школою» площею 0,0869 га була приватизована і потребувала переоформлення з призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд замість садівництва не заперечував і позивач, тому суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини даного спору.

Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок приватної власності здійснюється за ініціативою власників земельних ділянок; щодо земельних ділянок, розташованих у межах населеного пункту, - сільською, селищною, міською радою; щодо земельних ділянок, розташованих за межами населених пунктів, - районною державною адміністрацією.

У п. 2 Порядку зміни цільового призначення земель, які перебувають у власності громадян або юридичних осіб, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 квітня 2002 року № 502, встановлено, що зміна цільового призначення земельної ділянки проводиться за поданням заяви (клопотання) її власника до сільської, селищної, міської ради, якщо земельна ділянка розташована її межах населеного пункту або районної державної адміністрації, якщо земельна ділянка розташована за межами населеного пункту.

Орган, до якого надійшла заява (клопотання), розглядає її та за наслідками розгляду надає згоду на розробку проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки.

Проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки розробляється особами, які мають ліцензію на проведення робіт із землеустрою на підставі договору із заявником та погоджується із органом земельних ресурсів, органом містобудування та архітектури, органом охорони культурної спадщини, природоохоронним органом, санітарно-епідеміологічним органом. Проект разом із позитивним висновком державної експертизи документації із землеустрою подається до органу місцевого самоврядування на розгляд, який в подальшому приймає рішення про зміну цільового призначення земельної ділянки.

Жодних доказів, які б підтверджували факт погодження відповідним органом проектної документації на земельну ділянку, а також рішення органу місцевого самоврядування про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивачу, матеріали справи не містять, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивач не набув права власності на вказану ним у позові земельну ділянку, а його право не порушено.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, Угорницька сільська рада ухвалила рішення про надання ОСОБА_2 земельної ділянки під забудову без дотримання встановлених правил. Позивач не набув права на використання земельної ділянки згідно рішення ради від 20 липня 2005 року і вона йому у натурі не виділялась, акт про відведення ділянки у натурі відсутній.

Тому Угорницька сільська рада 09 квітня 2008 року вправі була своє нереалізоване у встановленому законом порядку рішення від 20 липня 2005 року скасувати та надати земельну ділянку НОМЕР_1 площею 0,086 га в масиві забудови «За школою» в с. Угорники для ведення індивідуального житлового будівництва та дозволено будівництво індивідуального житлового будинку дочці позивача із зобов'язанням виробити та погодити в управлінні архітектури і містобудування міськвиконкому документацію, необхідну для ведення будівництва.

Згідно висновку Міністерства охорони навколишнього природного середовища України Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Івано-Франківській області від 13 вересня 2012 року №05-39/3162 погоджено ОСОБА_6 проект відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд загальною площею 0,0869 га, прибудинкова територія - 0,0716 га, капітальна споруда - 0,0153 га та рішенням 20 сесії Угорницької сільської ради від 11 жовтня 2013 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,0869 га та передано в приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговуванням житлового будинку, господарських будівель та споруд в с. Угорники, масиві «За школою» ОСОБА_6 в АДРЕСА_1

На а.с. 60 міститься договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, за яким продавець продає покупцю за ціною 107906 гривень земельну ділянку площею 0,0869 га з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: с. Угорники, м. Івано-Франківськ.

Дочка позивача ОСОБА_6 правомірно набула у власність спірну земельну ділянку. Тому вправі була нею розпорядитись шляхом укладення договору купівлі-продажу на користь відповідача ОСОБА_5

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 25 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Ю. Ковалюк

В.Д. Фединяк