Справа № 565/1305/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м.Кузнецовськ

Кузнецовський міський суд Рівненської області в особі:

головуючого - судді Горегляд О.І.,

з участю:

- секретаря судового засідання - Ковбасюк А.О.,

- позивачки - ОСОБА_1 ,

- представника позивачки - ОСОБА_2 ,

- відповідача - ОСОБА_3 ,

- представника відповідача - адвоката Бабіка К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду в м.Кузнецовськ Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей, -

В С Т А Н О В И В:

09 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_3 про стягнення в її користь аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 (одної другої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття. Такі позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що вона перебувала із ОСОБА_3 в шлюбі. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року їх шлюб розірвано. Від вказаного шлюбу у них народилося троє дітей: дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочка ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Проте відповідач не надає матеріальної допомоги дітям і не бере участі у їх вихованні. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Згідно з доводами ОСОБА_1 ОСОБА_3 працює в Кузнецовському міському комунальному підприємстві майстром теплових мереж. Його середньомісячний заробіток становить приблизно 3200 (три тисячі двісті) грн. і він має можливість надавати грошову допомогу на утримання дітей, хоча у нього є діти від попереднього шлюбу та із його заробітку здійснюється стягнення по виконавчим документам.

27 листопада 2015 року відповідач надав до суду письмові заперечення проти позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Зміст письмових заперечень відповідача свідчить, що ОСОБА_3 частково визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та погоджується сплачувати аліменти в її користь на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини свого заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Відповідач зазначив, що в даний час він проживає окремо від позивачки та спільних дітей, оскільки шлюб, укладений між ним і ОСОБА_1 , розірвано 24 грудня 2014 року рішенням суду і цим рішенням суду малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 і ОСОБА_6 залишено йому на виховання до досягнення ними повноліття. При цьому ОСОБА_3 зауважив, що приводом розірвання цього шлюбу стало те, що позивачка самовільно без будь-якого повідомлення, вдаючись до обману, виїхала з постійного місця проживання у невідомому напрямку, покинувши трьох малолітніх дітей на нього одного і протягом року про місце її перебування нічого не було відомо. Лише згодом стало відомо, що ОСОБА_1 перебуває за кордоном, так би мовити на заробітках. Тому в період її відсутності, як вказав відповідач, він один виховував і забезпечував дітей всім необхідним. Згодом, враховуючи побажання дітей, із позивачкою було досягнуто домовленості про те, що діти будуть проживати з матір`ю, але вони спільно будуть їх матеріально забезпечувати, спільно приймати участь у їх вихованні та утриманні. Протягом 2014-2015 років, він, як батько, добровільно надавав дітям матеріальну допомогу, приймав участь у забезпеченні дітей необхідним шкільним спорядженням, в придбанні одягу та забезпеченні продуктами харчування. Однак, як стверджує ОСОБА_3 , останні чотири місяці позивачка чинить йому перешкоди в спілкуванні з дітьми, перешкоджає йому зустрічатися з ними, у зв`язку з чим він не в змозі передавати їм особисто гроші на придбання всього необхідного. Окрім цього, відповідач вказав, що він працює майстром у Кузнецовському міському комунальному підприємстві і його заробітна плати складає близько 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. На підставі рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, із його заробітної плати відраховується 1/5 (одна п`ята) частка на утримання його дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка продовжує навчання (в грошовому еквіваленті 796 (сімсот дев`яносто шість) грн., а також 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в грошовому еквіваленті 436 (чотириста тридцять шість) грн. на утримання сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Покликаючись на ч.2 ст.26 Закону України «Про оплату праці» та ч.3 ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», ОСОБА_3 зазначив, що максимальний розмір аліментів, які стягуються, не повинен перевищувати п`ятдесят відсотків заробітної плати боржника. Таким чином, у урахуванням аліментів в розмірі 1/4 (одної четвертої) частки його заробітної плати, що складатиме 1232 (одна тисяча двісті тридцять дві) грн. і на яку він добровільно погоджується, загальна сума розміру аліментів рівнятиметься 2357 (дві тисячі триста п`ятдесят сім) грн., що перевищує 50% його заробітної плати. При вирішенні даного спору відповідач також просив суд врахувати, що він перебуває на «Д» обліку у лікаря-кардіолога ДЗ «СМСЧ-3» м.Кузнецовська з приводу ІХС, стенокардія напруги, аортосклероз, фактор ризику 3, у зв`язку з чим потребує постійного медикаментозного лікування та відповідних фінансових затрат. Окрім цього, він постійно допомагає батькам пенсіонерам, які ніде не працюють і також перебувають на обліку в лікарів та потребують постійної уваги, лікування та фінансової допомоги на придбання ліків, оскільки отримують мізерну пенсію. Так, батько ОСОБА_9 є інвалідом 2 групи та має захворювання ІХС, стабільна стенокардія напруги, атерокардіосклероз, цукровий діабет 2 типу та потребує постійного медикаментозного лікування, а мати ОСОБА_10 перебуває на обліку у онколога та терапевта.

У наданих суду письмових поясненнях представник позивачки ОСОБА_2 зазначила такі обставини. Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 розірвано. Скориставшись перебуванням ОСОБА_1 на заробітках, куди вона змушена була поїхати із-за відсутності коштів на проживання, та неможливістю одразу прибути в судове засідання, ОСОБА_3 збільшив позовні вимоги залишити дітей на його утриманні та вихованні. 25 грудня 2014 року позивачка повернулась до ОСОБА_11 , проте відповідач не надав можливості побачитись із дітьми, чинив перешкоди у спілкуванні, про що є звернення в службу захисту дітей, та шантажував. Після новорічних свят дітей вдалося забрати до матері. З січня 2015 року ОСОБА_1 самостійно утримує троє малолітніх дітей. Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 17 лютого 2015 року діти залишені на виховання матері до досягнення ними повноліття. ОСОБА_3 просив позивачку не звертатись за призначенням аліментів та поділом майна до суду, пообіцявши утримувати дітей добровільно та продати квартиру і віддати частку належного їй майна грошима. Натомість вимагав зняття з реєстрації її та дітей для можливості продажу квартири. На даний час квартира не продана, грошової компенсації не відбулося, обов`язку по утриманню дітей відповідач не виконує. ОСОБА_3 утримує двох дітей від попереднього шлюбу та сплачує аліменти. Оскільки рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2009 року з відповідача на користь ОСОБА_12 стягуються аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частини заробітку, то в зв`язку з досягненням однією дитиною повноліття відповідно до ч.3 ст.183 СК України на утримання ОСОБА_8 сплачується 1/10 (одна десята) частка від заробітку і на ОСОБА_7 1/5 (одна п`ята) частина заробітку, яка була визнана ОСОБА_3 . На переконання ОСОБА_2 , виходячи з принципу рівноправності дітей, в даному випадку розмір аліментів на утримання трьох малолітніх дітей має становити 1/2 (одну другу) частку заробітку відповідача. Згідно з ч.7 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку боржника на підприємстві, в установі, організації відрахування здійснюються з фактичного заробітку на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку не може бути менше встановленого СК України. У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація установи, організації, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів. Вважає, що ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», яка стосується порядку виконання судового рішення, а не питання визначення розміру аліментів, не може впливати на розмір аліментів, які мають стягуватись із відповідача. Відповідно до розрахунку в грошовому еквіваленті 1/10 (одна десята) частина заробітку ОСОБА_3 (на ОСОБА_8 , 2002 року народження) становить 408 (чотириста вісім) грн., 1/5 (одна п`ята) частина його заробітку (на ОСОБА_7 , 1997 року народження) 815 (вісімсот п`ятнадцять) грн., 1/2 (одна друга) частина заробітку на трьох дітей ОСОБА_1 (2005, 2007 і 2008 років народження) по 680 (шістсот вісімдесят) грн. на кожну дитину. Згідно з доводами представника позивачки ОСОБА_7 вже навчається у вищому навчальному закладі, тому не потребує кожні півроку повної заміни усіх речей (з приводу постійного росту), заміни підручників кожен рік, не має частих захворювань як діти, які навчаються в школах та садочках, має можливість працювати у вільний від навчання час та мати додатковий дохід. Також просить суд звернути увагу, що ще у справі про зменшення розміру аліментів відповідач надавав аналогічну довідку про стан свого здоров`я, а з довідок про стан здоров`я його батьків не вбачається, з якого часу у них виникли зазначені у медичних документах захворювання, у зв`язку з чим не можна зробити висновок про погіршення стану здоров`я платника аліментів та його батьків. Крім того, усі зазначені в довідках захворювання є соматичними. Довідки інформують, що були колись поставлені дані діагнози, але чи є вони актуальними на даний час невідомо. Існує вказівка на необхідність постійного медикаментозного лікування, але не надано підтвердження, що воно проводиться та витрат на нього. Свою позицію щодо необхідності визначення аліментів на утримання трьох малолітніх дітей сторін у розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку ОСОБА_3 представник ОСОБА_1 аргументує вимогами ст.182 СК України, відповідно до яких мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З вересня 2015 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років складає 1455 (одна тисяча чотириста п`ятдесят п`ять) грн. 30 відсотків прожиткового мінімуму дорівнює 437 (чотириста тридцять сім) грн., а для трьох дітей 1310 (одна тисяча триста десять) грн., що складає 1/3 (одну третю частину) заробітку відповідача. Також ОСОБА_2 просить суд врахувати, що ОСОБА_3 лишив дітей можливості проживання та користування житлом, усі витрати по винайнятому житлу для можливості дітей проживати в м.Кузнецовськ, де знаходяться їх навчальні заклади, несе позивачка.

Представник відповідача адвокат Бабік К.В. надав у судовому засіданні письмові пояснення, в яких зазначив, що при визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей суд має врахувати обставини, передбачені ст.182 СК України. Зокрема, представник ОСОБА_3 зазначив, що відповідно до рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 15 лютого 2015 року відповідач сплачує аліменти на утримання двох дітей від першого шлюбу в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частки заробітку (доходу) на утримання дорослої дочки, яка продовжує навчання (в грошовому еквіваленті 796 (сімсот дев`яносто шість) грн., а також 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (в грошовому еквіваленті 436 (чотириста тридцять шість) грн. на утримання неповнолітнього сина, що загалом в грошовому виразі складає 1231 (одна тисяча двісті тридцять одна) грн. На переконання адвоката Бабіка К.В., саме 1/4 (одна четверта) частка від заробітної плати ОСОБА_3 фактично визначає рівні суми на чотирьох дітей, окрім дорослої дитини ОСОБА_7 , яка навчається. Так, син ОСОБА_8 отримує в грошовому еквіваленті 436 (чотириста тридцять шість) грн., а у разі призначення судом 1/4 (одної четвертої) частки від заробітної плати інші діти, народжені в шлюбі з позивачкою, будуть отримувати фактично по 400 (чотириста) грн., що і відповідає рівності (при цьому 30% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку становить 398 (триста дев`яносто вісім) грн. 10 коп. Призначення більшої частки буде несправедливим по відношенню до ОСОБА_8 , оскільки його матеріальне забезпечення буде значно менше (при 1/3 (одній третій) частці на кожного по 500 (п`ятсот) грн., при 1/2 (одній другій) частці на кожного по 750 (сімсот п`ятдесят) грн. Згідно з доводами представника відповідача така частка не може забезпечити життєдіяльність дорослої дівчини студентки, адже природно, що дівчина 18-річного віку, яка навчається, потребує значно більших матеріальних затрат, тому є справедливим, що її доля в частці аліментів повинна бути більшою. Окрім цього, суду надані належні докази, які підтверджують, що матеріальне становище ОСОБА_3 обтяжують хвороби, якими він хворіє вже кілька років. Діагноз його хвороб, які позначені в медичних документах, рівняється до середньої тяжкості і у разі не лікування можливе ускладнення, яке потягне за собою непередбачені тяжкі наслідки. Тому відповідач змушений витрачати кошти на медикаментозне забезпечення, щоб підтримувати здоров`я і взагалі бути спроможним працювати та сплачувати аліменти, підтримувати дітей матеріально. При цьому адвокат Бабік К.В. зауважив, що при вирішенні даного спору потребує встановленню саме стан здоров`я платника аліментів, а не затрати, які він несе на лікування. Врахуванню також підлягає наявність у ОСОБА_3 батьків похилого віку, які є пенсіонерами та страждають на захворювання, які можна порівняти як тяжкі, що підтверджується наданими довідками, в зв`язку з чим потребують постійної підтримки, в тому числі і матеріальної для придбання медикаментів та взагалі для лікування. За таких обставин, відповідач змушений допомагати батькам, в тому числі і фінансово, щоб підтримувати їх здоров`я. Вважає, що люди в похилому віці, які серйозно хворіють, природно потребують більших затрат, адже мінімальна пенсія, яку вони отримують, не може забезпечити їх потреби. З огляду на ці обставини ОСОБА_3 готовий сплачувати ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей, які в даний час проживають окремо, в розмірі 1/4 (одної четвертої) частки заробітної плати, що загалом із всіма виплатами на утримання дітей складатиме 2357 (дві тисячі триста п`ятдесят сім) грн. При цьому заробітна плата його становить 4500 (чотири тисячі п`ятсот) грн. і інших видів доходів він не має. Представник відповідача просив суд взяти до уваги, що рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року діти залишені на виховання з батьком і проживали в квартирі, яка належить відповідачу. Але по домовленості колишнього подружжя позивачка особисто забрала дітей з цієї квартири і повезла проживати в село до своїх батьків. В подальшому вона знову ж таки привезла дітей до м.Кузнецовськ і самовільно без узгодження з відповідачем найняла квартиру, не повідомивши батька про місце проживання дітей та при цьому явно заборонивши дітям будь-які зв`язки з батьком, тобто таким чином ізолювала їх від спілкування. Таким чином, ОСОБА_1 ще заздалегідь створювала передумови для подальшого звернення до суду з позовом про стягнення аліментів, хоча обидві сторони стверджують, що вони домовились про те, що позивачка не буде мати ніяких претензій до відповідача в майбутньому, в тому числі і з приводу аліментів при умові, що той погодиться в апеляційному суді на залишення дітей з матір`ю. Очевидно, що Кузнецовський міський суд Рівненської області поступив виважено, залишивши дітей на виховання батькові, адже позивачка не мала і досі не має житла, не має роботи і доходів. Отже, явним є те, що ОСОБА_1 забрала від батька дітей і у такий спосіб створила проблему.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 повністю підтримали вказані позовні вимоги та просили суд стягнути з ОСОБА_3 в користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/2 (одної другої) частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дітьми повноліття.

Згідно з доводами позивачки з січня 2015 року вона самостійно утримує трьох малолітніх дітей та будь-якої матеріальної допомоги від відповідача не отримує. ОСОБА_1 пояснила, що ОСОБА_3 не підтримує своїх малолітніх дітей ні морально, ні матеріально, з ними не спілкується та не має контакту, коштів на навчання та харчування їм не дає, тому вона подала цей позов. Разове відвідування дитини в лікарні, разове відвезення дитини автомобілем до школи та подарунки на день народження дітей (200 (двісті) грн. сину ОСОБА_13 в квітні 2015 року і косметичний набір, 3 апельсини та цукерки «Бджілка» дочці ОСОБА_14 в липні 2015 року) позивачка не вважає належним виконанням батьківських обов`язків з боку відповідача. Діти підростають, потребують купівлі нового одягу, взуття по сезону, продуктів харчування, ліків та предметів для навчання. При цьому ОСОБА_1 вказала, що вона не створює перешкод у зустрічах і спілкуванні ОСОБА_3 з малолітніми дітьми. Він має можливість безперешкодно зустрічатися з дітьми в школі та по телефону, проте цього він не робить, що свідчить про відсутність в нього такого бажання. При визначенні розміру аліментів на утримання дітей позивачка просить суд врахувати, що вона була відсутня лише декілька місяців, нині разом із трьома малолітніми дітьми проживає у найманому житлі. Натомість відповідач забезпечений житлом, його батьки отримують пенсію з врахуванням пільг як особи, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи. ОСОБА_1 пояснила, що оскільки вона пошкодила спину, то вимушена була звільнитися із попередньої роботи. На теперішній час щосуботи підробляє на ринку, регулярного доходу не отримує. Із пояснень позивачки слідує, що за домовленістю із ОСОБА_3 вона повинна була разом із трьома малолітніми дітьми знятись з реєстрації місця проживання у квартирі для подальшого її продажу і не подавати позов про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей та поділ майна, а ОСОБА_3 в свою чергу обіцяв віддати їй малолітніх дітей, добровільно надавати матеріальну допомогу на їх утримання, продати квартиру і віддати їй кошти взамін належної частки в квартирі.

Представник позивачки ОСОБА_15 просила суд врахувати обставини, викладені в її поясненні від 16 грудня 2015 року. Згідно з доводами представника ОСОБА_1 відповідач не дотримав своєї обіцянки, після того, як позивачка разом із малолітніми дітьми знялась з реєстрації за попереднім місцем проживання він не продав квартири, коштів взамін належної їй частки в квартирі не надав, чим фактично позбавив ОСОБА_1 і спільних дітей житла. На теперішній час малолітні діти сторін проживають разом із матір`ю у квартирі, яку наймають. ОСОБА_3 жодної матеріальної допомоги позивачці не надає, малолітніх дітей не утримує, з ними не спілкується. Окрім цього, представник позивачки наголосила, що в даному випадку аліменти на утримання трьох малолітніх дітей не можуть бути визначені в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача, оскільки цей розмір є меншим від сукупного розміру мінімального гарантованого законодавством розміру аліментів 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник адвокат Бабік К.В. в судовому засіданні частково визнали позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/4 (одної четвертої) частини заробітку (доходу) відповідача.

У наданих суду поясненнях ОСОБА_3 зазначив такі обставини. У 2014 році між ним і позивачкою виникли непорозуміння. ОСОБА_1 безпідставно розрахувалась із роботи і поїхала в Турцію на заробітки, залишивши трьох малолітніх дітей. Протягом літа малолітні діти проживали в селі за місцем проживання батьків позивачки. В подальшому упродовж 4-5 місяців він самостійно виховував та утримував трьох малолітніх дітей, здійснював за ними догляд (прав та гладив їм одяг, водив їх до школи). За таких обставин ним був поданий позов про розірвання шлюбу із ОСОБА_1 . Суд визнав за належне залишити дітей йому на виховання. У грудні 2014 року чи в січні 2015 року позивачка повернулася в Україну і він вирішив віддати малолітніх дітей їй на виховання як матері. ОСОБА_1 вирішила проживати в селі за місцем проживання своїх батьків. Він завіз туди її і дітей речі. Спочатку він спілкувався з малолітніми дітьми по телефону, а в подальшому вони перестали відповідати на його дзвінки. Із пояснень відповідача слідує, що йому відоме місце проживання та місце навчання малолітніх дітей, проте він не шукав можливості зустрітися і поспілкуватися з ними, їх навчанням не цікавився, в орган опіки та піклування з приводу створення перешкод в спілкуванні з малолітніми дітьми не звертався. ОСОБА_3 зазначив, що він згідний надавати малолітнім дітям матеріальну допомогу, проте просить суд при визначенні розміру аліментів на їх утримання врахувати невеликий розмір його заробітної плати, його хворобливий стан здоров`я, перебування на диспансерному обліку, наявність на утриманні батьків-пенсіонерів, які також мають хворобливий стан здоров`я, а також двох дітей від першого шлюбу. Згідно з поясненнями відповідача він має тахікардію та проблеми з тиском, чеків про придбання ліків не збирає, востаннє перебував на стаціонарному лікуванні 4 роки тому, зазвичай лікується вдома. Своїм батькам надає матеріальну допомогу в сумі 300 (триста) грн. 500 (п`ятсот) грн. у місяць, повнолітній дочці ОСОБА_16 , яка продовжує навчання, сплачує аліменти в розмірі 900 (дев`ятсот) грн. щомісячно. Окрім нього, його батькам також надає матеріальну допомогу його сестра. ОСОБА_3 визнав, що він є батьком малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , починаючи з вересня 2015 року до теперішнього часу їх не утримує. Також відповідач підтвердив, що між ним і позивачкою була досягнута домовленість щодо зняття її і малолітніх дітей з реєстрації попереднього спільного місця проживання і на теперішній час їх малолітні діти житлом не забезпечені. При цьому ОСОБА_3 пояснив, що малолітні діти добровільно залишили попереднє місце проживання, а ОСОБА_1 погодилась виписатися з квартири, щоб отримати на виховання малолітніх дітей.

В обґрунтування позиції сторони відповідача адвокат Бабік К.В. у судовому засіданні навів обставини, що вказані ним у письмових поясненнях від 22 грудня 2015 року.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, суд дослідив письмові докази і з`ясувавши обставини, визначені ст.182 СК України, прийшов до висновку, що розмір аліментів, що підлягають примусовому стягненню з відповідача ОСОБА_3 в користь позивачки ОСОБА_1 на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , необхідно визначити в розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку або іншого доходу відповідача, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 вересня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав і мотивів.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , який зареєстрований відділом РАЦС Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 25 жовтня 2011 року, актовий запис №243 розірвано, а малолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , залишено на виховання батька до досягнення ними повноліття.

Вказане рішення Кузнецовського міського суду Рівненської області від 24 грудня 2014 року змінено рішенням апеляційного суду Рівненської області від 17 лютого 2015 року в частині залишення малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на вихованні батька до досягнення ними повноліття, залишивши малолітніх дітей: дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на вихованні матері до досягнення ними повноліття. В решті рішення залишено без змін.

У період цього шлюбу у сторін народилося троє дітей: ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_5 , і 10 липня 2008 року ОСОБА_6 . Зазначені обставини встановлені вказаними судовими рішеннями та підтверджуються свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Кузнецовського міського управління юстиції Рівненської області 12 січня 2005 року, актовий запис №16 від 12 січня 2005 року, свідоцтвом про народження (том: НОМЕР_2 , сторінка:171), виданим відділом реєстрації актів громадянського стану м.Парла, Мадрид, Іспанія 16 квітня 2007 року, довідкою про народження (том:00087, сторінка:267), виданою відділом 1-м громадянського реєстру Парла, Мадрид, Іспанія 01 серпня 2008 року, відповідно.

Довідка Старосільської сільської ради Маневицького району Волинської області №2164 від 27 жовтня 2015 року свідчить, що малолітні діти: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживають разом із матір`ю ОСОБА_1 .

Згідно з відомостями записів №10-11 трудової книжки позивачки серії НОМЕР_3 17 липня 2014 року ОСОБА_1 звільнена з посади лаборанта хімічного аналізу 3 розряду управління по експлуатації і ремонту зовнішніх інженерних мереж дільниці водовідведення, вимірювальної лабораторії Кузнецовського міського комунального підприємства за п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) і відтоді ніде не працює.

Згідно з поясненнями позивачки, наданими в судовому засіданні, на даний час вона не отримує регулярного доходу, оскільки постійного місця роботи не має, щосуботи підробляє на ринку.

Відповідачем визнано, що з вересня 2015 року до теперішнього часу він не утримує малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та з ними спільно не проживає.

Отже, за таких обставин, в даному випадку наявні підстави для стягнення з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з ОСОБА_3 , окрім скрутного матеріального становища позивачки і малолітніх дітей, суд врахував хворобливий стан здоров`я дітей і відповідача та його матеріальне становище.

Так, виписка з історії хвороби №5312/428 свідчить, що малолітня дочка сторін ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 05 жовтня 2015 року до 19 жовтня 2015 року перебувала на стаціонарному лікуванні в дитячій лікарні державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» з діагнозом: вегето-судинна дистонія астено-невротичний синдром, синусова тахікардія, гостре респіраторне захворювання, виписана під «Д» нагляд дільничного педіатра.

Рішенням ЛКК державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» №1413 від 25 вересня 2015 року підтверджується, що ОСОБА_3 має діагноз: ІХС, стенокардія напруги, ФК-ІІ, аортосклероз, СН-І, ГХ-ІІ, ст.2, фактор ризику 3, в зв`язку з чим знаходиться на «Д» обліку у кардіолога, потребує постійного медикаментозного лікування, а також проведення обстеження для оперативного лікування.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 28 грудня 2009 року зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_12 на утримання неповнолітніх дітей: дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , за рішенням Кузнецовського міського суду від 17 липня 2003 року з 1/3 (одної третьої) до 1/5 (одної п`ятої) частини заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення найстаршою дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ч.3 ст.183 СК України після досягнення повноліття найстаршою дитиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тобто з ІНФОРМАЦІЯ_8 , аліменти на утримання меншої дитини ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , стягуються з відповідача в розмірі 1/10 (одної десятої) частини його заробітку (доходу), тобто за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Рішенням Кузнецовського міського суду Рівненської області від 02 лютого 2015 року стягнуто з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_17 НОМЕР_4 , працюючого в Кузнецовському міському комунальному підприємстві, проживаючого в АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_12 на утримання дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , аліменти в розмірі 1/5 (одної п`ятої) частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 07 січня 2015 року до 30 травня 2016 року. Вказане судове рішення ґрунтується на визнанні відповідачем позову ОСОБА_12 та його згоді сплачувати аліменти в заявленому розмірі. Зміст вказаного рішення суду також свідчить, що ОСОБА_3 не зазначав про наявність в нього інших утриманців, в тому числі малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та батьків.

Із довідки Кузнецовського міського комунального підприємства №371 від 26 жовтня 2015 року судом встановлено, що ОСОБА_3 працює майстром виробничої дільниці в Кузнецовському міському комунальному підприємстві і отримує заробітну плату, сукупна сума якої за період часу з квітня 2015 року до вересня 2015 року включно становить 25430 (двадцять п`ять тисяч чотириста тридцять) грн. 26 коп. Із заробітку відповідача протягом вказаного періоду часу були вирахуванні аліменти: в загальній сумі 2365 (дві тисячі триста шістдесят п`ять) грн. 50 коп. аліменти фіксованою сумою і 4944 (чотири тисячі дев`ятсот сорок чотири) грн. 49 коп. аліменти відсотком.

З огляду на вказані обставини суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на утримання малолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 (одної третьої) частини свого заробітку (доходу). Саме такий розмір аліментів є необхідним для забезпечення фізичного, духовного і морального розвитку малолітніх дітей. В цій частині позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей є обґрунтованим.

Суд визнав неспроможними заперечення відповідача проти позову, які ґрунтуються на наявності в нього інших утриманців непрацездатних батьків: ОСОБА_9 , 1953 року народження, інваліда ІІ групи ЧАЕС, ОСОБА_10 , 1956 року народження, які згідно з довідками управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №2081 від 17 листопада 2015 року і №2082 від 17 листопада 2015 року є пенсіонерами і відповідно до рішень ЛКК державного закладу «Спеціалізована медико-санітарна частина №3 Міністерства охорони здоров`я України» №1529 від 22 жовтня 2015 року і №1528 від 22 жовтня 2015 року за станом свого здоров`я потребують постійного медикаментозного лікування.

Із доказів, наданих представником позивачки, також слідує, що в ОСОБА_1 є непрацездатні батьки: ОСОБА_18 і ОСОБА_19 , які згідно з довідками управління Пенсійного фонду України в Маневицькому районі Волинської області №5109 від 01 грудня 2015 року і №5110 від 01 грудня 2015 року є пенсіонерами.

Проте для визнання осіб утриманцями недостатньо лише їх наявності, виходячи з обов`язків в силу родинних стосунків, їх віку та стану здоров`я. Здійснення утримання інших осіб, яке підлягає врахуванню при визначенні розміру аліментів на утримання малолітніх дітей, має бути доведеним належними і допустимими доказами.

Натомість ОСОБА_3 не надано суду жодних доказів, які б свідчили про здійснення ним утримання його батьків. Разом з цим суд врахував надані відповідачем пояснення, що окрім нього, обов`язок по утриманню батьків має також і його сестра. Також суд взяв до уваги власні заперечення ОСОБА_3 в іншій справі №565/995/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна, в яких відповідач навів протилежні обставини щодо свого матеріального становища та матеріального становища його батьків. Зокрема, вказав, що різницю у вартості придбаної квартири він сплатив за рахунок коштів, які надали йому особисто у зв`язку з відсутністю у нього коштів його батьки: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 . При цьому із доданої ним довідки управління Пенсійного фонду України в м.Кузнецовськ Рівненської області №1983/04 від 21 серпня 2015 року слідує, що відповідно до постанов Кузнецовського міського суду Рівненської області від 27 жовтня 2009 року та 22 березня 2011 року і ухвали про роз`яснення від 22 лютого 2011 року ОСОБА_9 нараховано та виплачено 94953 (дев`яносто чотири тисячі дев`ятсот п`ятдесят три) грн. 19 коп. у грудні 2010 року та 39642 (тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок дві) грн. у червні 2011 року. За таких обставин, пояснення ОСОБА_3 про те, що на його утриманні перебувають його батьки, викликають обгрунтований сумнів.

Вирішуючи спір сторін, суд застосував наступні норми права.

Згідно з ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до вимог, передбачених в ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу.

У відповідності до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно з вимогами ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2015 року 1286 (одна тисяча двісті вісімдесят шість) грн., з 1 вересня 1455 (одна тисяча чотириста п`ятдесят п`ять) грн.

Отже, мінімальний розмір аліментів на утримання малолітніх дітей сторін: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до ч.2 ст.182 СК України не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину: з 1 січня 2015 року 385 (триста вісімдесят п`ять) грн. 80 коп., з 1 вересня 2015 року 436 (чотириста тридцять шість) грн. 50 коп., а на трьох дітей: з 1 січня 2015 року 1157 (одна тисяча сто п`ятдесят сім) грн. 40 коп., з 1 вересня 2015 року 1309 (одна тисяча триста дев`ять) грн. 50 коп.

1/4 частка заробітку відповідача, в розмірі якої він визнає заявлені до нього позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання трьох малолітніх дітей, є меншою від встановленого ч.2 ст.182 СК України мінімального розміру аліментів, що є недопустимим.

Таким чином, з наведених підстав та з врахуванням встановлених фактичних обставин позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей необхідно задоволити частково, а саме: стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку або іншого доходу їх батька (відповідача), але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову з 09 вересня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

Враховуючи наведені обставини, на підставі ч.1 ст.180, ч.3 ст.181, ст.ст.182, 183, ч.1 ст.191 СК України, керуючись ст.4, ч.1 ст.11, ст.60, ч.ч.1, 3 ст.61, ч.3 ст.88, ч.4 ст.174, ч.3 ст.208, ч.ч.1-3 ст.209, ст.ст.212-215, ч.1 ст.218, ч.3 ст.222, ч.1 ст.223, ч.1 ст.294, п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітніх дітей: дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , і дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в розмірі 1/3 (одної третьої) частини заробітку або іншого доходу відповідача, але не менше ніж 30 (тридцять) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09 вересня 2015 року до досягнення дітьми повноліття.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей відмовити за їх безпідставністю.

Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає обов`язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір в сумі 324 (триста двадцять чотири) гривні 77 копійок.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Рівненської області через Кузнецовський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий суддя О.І.Горегляд