Єдиний унікальний номер 235/1554/14-ц Номер провадження 22-ц/775/71/2015
Єдиний унікальний номер 235/1554/14-ц
Номер провадження 22-ц/775/71/2015
головуючий в I інстанції Токарєва А.Г.
суддя доповідач Никифоряк Л.П.
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем У К Р А Ї Н И

26 серпня 2015 року апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Никифоряка Л.П.

Суддів Курило В.П., Космачевської Т.В.

при секретарі судового засідання Макотченко А.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Артемівську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про передачу предмету застави в заклад, в якій подано апеляційну скаргу публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2014 року, -

В С Т А Н О В И В:

17 березня 2014 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» /надалі Банк/ звернулося в суд з позовом до ОСОБА_1 з вимогами про вилучення належного останній на праві власності предмету застави автомобілю марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та комплекту ключів від автомобіля в порядку та на умовах що містяться в договорі застави рухомого майна через неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язань за кредитним договором та наявністю кредитної заборгованості.

Зазначені обставини позивач доводив наявністю рішення апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2012 року за яким в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 22 червня 2007 року в розмірі 21084,55 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 у спосіб укладення від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким чином з іншою особою покупцем, вказуючи що ОСОБА_1 договір застави не виконує та предмет застави в заклад Банку не передає.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2014 року в позові Банку відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Банку просив рішення скасувати та позовні вимоги задовольнити повністю через неправильне застосування норм матеріального права, вказуючи що право Банку на продаж предмету застави, за безспірності обставин щодо існування заборгованості та знаходження предмету застави у відповідача, не може бути реалізоване через відсутність права щодо передачі предмету застави в заклад Банку, вказуючи що таке право Банку передбачено умовами договору застави.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши доповідача, за відсутності представника позивача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма та який в письмових поясненнях просив розглянути справу за його відсутності, також за відсутності відповідача повідомленого про час та місце судового розгляду належним чином про що свідчить наявна в матеріалах справи телефонограма, перевіривши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відмовляючи в позові суд виходив з того, що мало місце неналежне виконання ОСОБА_1 зобов'язання що виникло із договору кредиту, забезпеченого заставою, та Банк реалізував набуте право звернення на предмет застави в судовому порядку та за рішенням апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2012 року порушене право Банку захищене у визначений Банком спосіб, шляхом продажу предмету застави автомобілю марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким чином з іншою особою покупцем.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення відповідно до вимог статті 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, та вимог заявлених в суді першої інстанції апеляційний суд визнає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини у справі та визначив матеріальні норми, якими регулюються спірні правовідносини, також вірно застосував норми процесуального права.

Судом встановлено, що 22 червня 2007 року між Банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 32820,0 гривен із сплатою 14,04% річних в кінцевим терміном повернення до 21 червня 2012 року та на забезпечення виконання зобов'язань за цим кредитним договором 22 червня 2007 року між сторонами було укладено договір застави, предметом якого є автомобіль марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1

Обставини справи з приводу неналежного виконання ОСОБА_1 кредитних зобов'язань, забезпечених заставою відповідно до Договору застави від 22 червня 2007 року підтверджені належними доказами, та сторони зазначених обставин не оспорювали.

Згідно пункту 17.10 Договору застави, на який в підтвердження позову посилався позивач, у випадку порушення заставодавцем будь-якого із зобов'язань за кредитним договором чи договором застави заставодавець зобов'язаний доставити предмет застави за адресою, м. Красноармійськ, вул. Дніпропетровська 1 в термін 7 днів з моменту пред'явлення заставодержателем письмової вимоги з вказівкою суми заборгованості, термін сплати якої настав, в іншому випадку заставодержатель має право здійснити доставку предмету застави за вказаною адресою як своїми силами, так і на договірних умовах з третіми особами.

Позивач посилався на відмову заставодавця виконувати наведену умову договору, у той же час не надав доказів в підтвердження того, що Банк вжив заходів направлених пред'явлення вимоги та доставку предмету застави своїми силами, також відсутні докази щодо втрати чи переховування предмету застави, з огляду на що, Банк не підтвердив виконання ним умов пункту 17.10 Договору застави що виключає правові підстави для вилучення предмету застави.

Згідно статтей 589-590 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, та звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Банк реалізував право звернення стягнення на предмет застави в судовому порядку, відповідно до рішення апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2012 року, яким в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 22 червня 2007 року в розмірі 21084,55 грн. звернуто стягнення на предмет застави автомобіль марки ВАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1 та перебуває у заставі Банку шляхом його продажу Банком з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким чином з іншою особою покупцем.

Та на час розгляду справи в апеляційному суді з'ясовано, що рішення апеляційного суду Донецької області від 02 квітня 2012 року позивачем не зверталось до виконання і виконавче провадження не відкривалось, та рішення не виконано.

З урахуванням того, що Банк не підтвердив вжиття заходів направлених на виконання рішення суду та того що заставодержатель позбавлений можливості захистити своє право у спосіб що ним самостійно обраний та визначений в судовому рішенні, вимога Банку про передачу предмета застави в заклад є передчасною.

Отже, приведені в рішенні суду першої інстанції обставин, дають підстави зробити висновок, що позивач не довів позовних вимог, висновки суду є вичерпними, зроблені у відповідності та на підставі матеріальних норм які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 1 статті 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, та за таких підстав, колегія апеляційного суду вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 21 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: