Провадження № 22ц-784/574/15 Головуючий у 1-й інстанції Подзігун Г.В.
Категорія 43 Доповідач апеляційного суду Кушнірова Т.Б.
Рішення

Іменем України

24 лютого 2015 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Кушнірової Т.Б.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

при секретарі Богуславській О.М.,

за участю:

- позивачки ОСОБА_2,

- представника позивачки ОСОБА_3,

- відповідачки ОСОБА_4,

- представників відповідачки ОСОБА_5 - ОСОБА_6, ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2014 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про

виділ в натурі частки зі спільного майна та визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_5 про виділ в натурі частки зі спільного майна та визначення порядку користування земельною ділянкою.

Позивачка зазначала, що вона є власником 9/50 частки житлового будинку по АДРЕСА_1.

Іншими співвласниками вказаного будинку є відповідачі.

Між ними склався свій порядок користування зазначеним домоволодінням.

Відповідно до статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Ураховуючи викладене, ОСОБА_2 просила задовольнити її позовні вимоги, виділити в натурі належну їй частину із майна, що є у спільній частковій власності, а також визначити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2014 року в задоволенні позву відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що провести поділ будинку неможливо, оскільки у такому разі будуть порушені права відповідачів.

Однак з таким висновком погодитися не можна, виходячи з такого.

Із наявних у справі копій правовстановлюючих документів видно і судом встановлено, що 18/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_2

Іншими співвласниками вказаного будинку є ОСОБА_8, якій належить 23/100 частини вказаного домоволодіння; ОСОБА_4, якій належить 17/100 частини вказаного домоволодіння; ОСОБА_5, якій належить 42/100 частини вказаного домоволодіння.

Рішенням Виконкому Миколаївської міської Ради депутатів трудящих від 1 червня 1954 року за будинком АДРЕСА_1 зареєстровано земельну ділянку розміром 542 кв. м. (а.с. 19).

Вказана земельна ділянка знаходиться у спільному користуванні сторін.

Згідно з технічним паспортом від 29 жовтня 2013 року вказане домоволодіння складається:

з одноповерхового житлового будинку літ. А з прибудовами літ.а,а1,А2 загальною площею 95,1 кв.м, житловою 57,5 кв.м, який в натурі розподілений на дві окремі ізольовані квартири, які знаходяться в користуванні співвласників ОСОБА_2 та ОСОБА_5

з одноповерхового житлового будинку літ.Б з прибудовами літ.б,б1, загальною площею 37,7 кв.м, житловою площею 24,9 кв.м, який в натурі розподілений на дві окремі ізольовані квартири і знаходяться в користуванні співвласників ОСОБА_4 та ОСОБА_8

Фактично будинок складається із двух окремих будівель з прибудовами, з чотирма самостійними виходами на подвір'я. Приміщення квартир ізольовані одне від одного та при визначенні варіантів розподілу не потребують проведення робіт з перепланування.

Будівлі забезпечені опаленням, електропостачанням, газопостачанням, зливною каналізацією у вигрібні ями, які знаходяться на дворовій території, водопостачання від водопровідної міської магістралі з підключенням трубопроводів до сантехприборів.

Встановлено, що між співвласниками домоволодіння встановився певний (фактичний) порядок користування приміщеннями житлового будинку та надвірними будівлями/спорудами.

Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування та розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди - спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток, співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 364 ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Верховний Суд України у абзаці першому пункту 6 постанови Пленуму «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» від 4 жовтня 1991 року № 7 зазначив, що судам при вирішенні справ про виділ у натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, слід мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Висновком судової будівельно - технічної експертизи №125-039 від 25 квітня 2014 року запропоновано лише один варіант поділу спірного житлового будинку, який передбачає виділ у власність всім співвласникам ізольовані, з окремим виходом частини жилого будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд.

Цей варіант не передбачає перепланування та переобладнання будинку, відповідає порядку користування приміщеннями, який вже фактично склався між сторонами.

Відповідно до вказаного варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи Дійсна (ринкова) вартість вказаного будинку становить 893 092 грн.

За цим варіантом частка ОСОБА_2 у праві власності на спірне майно становить 18/100 частини, частка ОСОБА_4 - 17/100 частин, що відповідає їх ідеальним часткам у праві власності на вказаний житловий будинок. Частка ОСОБА_5 визначена як 44/100, що на 2/100 більше від ідеальної частки, а частка ОСОБА_8 - 21/100, що на 2/100 менше від ідеальної частки.

Таким чином, запропонований експертом варіант передбачає відступлення від ідеальної частки у праві власності співвласників ОСОБА_5 та ОСОБА_8 з нарахуванням відповідної компенсації.

Заперечень по суті виділу в натурі частки зі спільного майна за даним варіантом відповідачка ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції не висловлювала.

ОСОБА_5 заперечувала щодо виділу в натурі частки майна ОСОБА_2 з посиланням на те, що виділом можуть порушуватися її права. При цьому доказів про те, що експертом невірно вирахувана частка чи неможливо провести виділ спірного будинку в натурі та виділити відповідну частку позивачці або інших доказів, які б свідчили про порушення прав ОСОБА_5, остання не надала.

З урахуванням цих обставин, колегія вважає можливим виділити у власність ОСОБА_2 з часткою 18/100 в житловому будинку літ.А,А2

1-2 житлова кімната пл.. 17,9 кв.м, вартістю 14 232 грн.

1-9 Кухня пл..10,1 кв.м, вартістю 8030 грн.,

1-10 Ванна кімната пл..7,6 кв.м, вартістю 6043 грн.

Всього по квартирі № 1 пл.35,6 кв.м вартістю 28 304 грн.

Надвірні узаконені господарські будівлі:

Літ Е-вбиральня пл..1,0 кв.м, вартістю 313 грн.,

18/100 частки літ.№1,3,8,9 - огорожа вартістю 1 440 грн.,

18/100 частки Літ.№ І- замощення, вартістю 360 грн.

Всього інвентарною вартістю 30 417 грн.

Згідно ст. 120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Аналізуючи висновок судової експертизи, колегія приходить до висновку, що запропонований експертом варіант передбачає виділ із загальної площі земельної ділянки її частини у користування позивачки; відповідає ідеальній частці останньої у праві власності на належні їй будівлі та споруди та забезпечить доступ до частини жилого будинку, господарських будівель і споруд, які їй виділяються. Ділянка загального користування забезпечить сторонам нормальне користування належними їм на праві власності житловими будинками, будівлями та спорудами, здійснення догляду за цими обєктами та можливість проходу і проїзду з вулиці на подвір'я тощо.

Згідно вказаного варіанту висновку судової експертизи із земельної ділянки площею 542,0 кв. м у користування позивачки відповідно підлягає виділенню земельна ділянка площею 96,65 кв.м, у тому числі під будівлями 56,25 кв.м; в індивідуальне користування 40,4 кв.м. а саме: частину земельної ділянки, що знаходяться безпосередньо біля частини житлового будинку літ «А2, А» розміром 6,4х5,4/2 м. пл. 17,28 кв.м; розміром 4,9х7,15/2 пл. 17,52 кв.м, а також що знаходиться біля вбиральні літ. «Е» розміром 2,0х3,3 м літ. «Е» - 5,6 кв.м.

У спільному користуванні між всіма співвласниками залишити земельну ділянку загальною площею 111,3 кв.м.

Виділення за вказаним варіантом земельної ділянки площею 111,3 кв. м у спільне користування відповідачів відповідає положенням ст.. 89 ЗК України і ст..369 ЦК України і не порушує їх прав як землекористувачів, оскільки вимог про виділення у користування кожному із них частини спірної земельної ділянки вони не заявляли.

Вирішуючи спір та посилаючись на те, що визначеним варіантом експертизи будуть порушені права інших учасників спільної власності , суд не врахував, що інші співвласники з відповідними позовами до суду не звертались, а виділ для одного співвласника не позбавляє інших виділити іншу частину будинку між собою.

З огляду на наведе, рішення суду відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, то судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 звернулася з вимогами майнового і немайнового характеру, які відповідно до ціни позову (160 756 грн. 56 коп.) повинні бути оплачені судовим збором в розмірі 1 837 грн. 56 коп. При подачі позову ОСОБА_2 сплатила судовий збір в розмірі 1068 грн. та подачі апеляційної скарги нею сплачено 542 грн., тобто не в повному обсязі.

Даним рішенням апеляційного суду позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені повністю.

Тому з ОСОБА_11, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 слід стягнути по 491 грн. 66 коп. сплаченого нею судового збору, а на користь держави підлягає стягненню судовий збір по 307 грн. 20 коп. з кожного.

Керуючись статтями 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 09 жовтня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Провести виділ у натурі частки ОСОБА_2 у житловому будинку, що розташований по АДРЕСА_1.

Виділити ОСОБА_2 в житловому будинку літ.А, А2

житлову кімнату 1-2 пл. 17,9 кв.м, вартістю 14 232 грн.

кухню 1-9 пл.10,1 кв.м, вартістю 8030 грн.,

ванну кімнату 1-10 пл..7,6 кв.м, вартістю 6043 грн.

Всього по квартирі № 1 пл.35,6 кв.м вартістю 28 304 грн.

Надвірні узаконені господарські будівлі:

Літ «Е»-вбиральня пл.1,0 кв.м, вартістю 313 грн.,

18/100 частки літ. №1,3,8,9 - огорожа вартістю 1 440 грн.,

18/100 частки літ. № І- замощення, вартістю 360 грн.

Всього інвентарною вартістю 30 417 грн., що становить 18/100 часток.

Виділити ОСОБА_2 у користування земельну ділянку площею 96,65 кв.м, у тому числі під будівлями 56,25 кв.м; в індивідуальне користування 40,4 кв.м, а саме: частину земельної ділянки, що знаходяться безпосередньо біля частини житлового будинку літ «А2, А» розміром 6,4х5,4/2 м. пл. 17,28 кв.м, розміром 4,9х7,15/2 пл. 17,52 кв.м, а також що знаходиться біля вбиральні літ. «Е» розміром 2,0х3,3 м літ. «Е» - 5,6 кв.м.

Земельну ділянку загальною площею 111,3 кв.м. залишити у загальному користуванні всіх співвласників ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 491 грн. 66 коп. судового збору та по 307 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді