Справа № 358/990/15-ц Головуючий у І інстанції Корбут В. М.
Провадження № 22-ц/780/5513/15 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 30 06.10.2015
УХВАЛА

Іменем України

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кашперської Т.Ц.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Яворського М.А.,

при секретарі Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 26 серпня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди, посилаючись на те, що 16 серпня 2010 року ОСОБА_3, керуючи автомобілем ЗАЗ д.н.з. НОМЕР_1, допустив скоєння дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого він як пасажир автомобіля отримав тяжкі тілесні ушкодження. Внаслідок отримання травм він неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні і витрачав кошти на придбання ліків, витрати на придбання ліків за період з 17 серпня 2010 року по 01 лютого 2012 року були стягнуті з відповідача на підставі рішення Богуславського районного суду Київської області. Понесені ним додаткові витрати на придбання ліків з період з квітня 2012 року і по даний час склали 49356,96 грн., також відповідач має відшкодувати йому витрати на оплату послуг евакуатора, послуг охорони штраф майданчику та на правову допомогу. Просив стягнути з відповідача на свою користь завдану ушкодженням здоров'я шкоду у розмірі 49356,96 грн., 2168 грн. витрат, понесених у зв'язку з перебуванням пошкодженого автомобіля на зберіганні в ПП «Богуславська юридична група», а всього 51524,96 грн., та витрати на правову допомогу.

Ухвалою Богуславського районного суду Київської області від 13 серпня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 залишено без руху із наданням п'ятиденного строку для усунення недоліків, а ухвалою від 26 серпня 2015 року позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

Позивач ОСОБА_2, не погоджуючись із ухвалою суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив скасувати ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 26 серпня 2015 року та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про визнання позовної заяви неподаною і повернення її позивачу, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 26 серпня 2015 року ухвала суду від 13 серпня 2015 року про залишення позову без руху не виконана і недоліки позовної заяви не усунуто.

Однак, колегія суддів не може погодитися із такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що вироком Богуславського районного суду Київської області від 04 березня 2011 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України. Вироком встановлено, що порушення водієм ОСОБА_3 Правил дорожнього руху лежать в прямому причинному зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою та отриманням ОСОБА_2 тяжких тілесних ушкоджень.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 01 лютого 2012 року, залишеним в цій частині без змін рішенням Апеляційного суду Київської області від 04 квітня 2012 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 36233 грн. витрат на лікування.

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної шкоди на придбання ліків за новий період, вказавши адресу відповідача с. Митаївка Богуславського району Київської області, що відповідає даним, наведеним у вироці Богуславського районного суду Київської області від 04 березня 2011 року.

11 червня 2015 року ухвалою Богуславського районного суду Київської області відкрито провадження в даній справі, а 25 червня 2015 року направлено запит на адресу начальника відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві щодо реєстрації місця проживання ОСОБА_3

За відомостями адресно-довідкового підрозділу ТО ДМС України в Київській області, ОСОБА_3 знятий з реєстрації у АДРЕСА_1, та зареєстрований у Черкаській області, м. Звенігородка.

13 серпня 2015 року Богуславський районний суд Київської області залишив позовну заяву ОСОБА_2 без руху, мотивуючи це тим, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у ст. 119 ЦПК України. Суд не погодився із доводами представника позивача про оголошення розшуку боржника, мотивуючи це тим, що ОСОБА_3 з 12 листопада 2014 року зареєстрований в Черкаській області і тим, що позивач не надав суду належні та достовірні докази про те, що місце проживання відповідача є не відомим, тому немає підстав для оголошення його в розшук. Всупереч положенням п. 2 ч. 1 ст. 119 ЦПК України в позовній заяві не зазначено повної адреси відповідача. Оскільки встановлено, що ОСОБА_3 зареєстрований у м. Звенігородка, позивач повинен звернутися до правоохоронних органів та органу місцевого самоврядування, щоб з'ясувати повну адресу місця проживання відповідача, щоб розгляд справи відбувся без порушення принципу змагальності. Крім того, позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, не надав суду докази на підтвердження того, що лікування, яке він проходив у період з квітня 2012 року по даний час, має причинний зв'язок з дорожньо-транспортною пригодою 16 серпня 2010 року, а тому має звернутися до лікаря та отримати довідку на підтвердження наявності такого зв'язку. Крім того, із позовної заяви вбачається, що позивач не намагався вирішити питання із відповідачем добровільно, а одразу звернувся до суду.

Ухвалою судді Богуславського районного суду Київської області від 26 серпня 2015 року, постановленою одноособово, позовну заяву ОСОБА_2 визнано неподаною та повернуто позивачу.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Судом першої інстанції залишено поза увагою, що відповідно до ч. 3 ст. 10, п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються.

Відтак відсутність доказів, на які посилається позивач, та не підтвердження в судовому засіданні обставин, якими він обґрунтовує позов, може бути підставою для відмови в позові за результатами розгляду справи, а не для залишення позовної заяви без руху та в подальшому повернення позовної заяви.

Колегія суддів також звертає увагу, що ЦПК України не містить вимог щодо попереднього досудового врегулювання спору.

Разом із тим наведені вимоги закону залишені судом першої інстанції без уваги, позовну заяву було безпідставно залишено без руху в зв'язку із неподанням, на думку суду, належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог, доказів відмови відповідача добровільно відшкодувати матеріальну шкоду.

Крім того, судом першої інстанції покладено на позивача обов'язок звернутися до правоохоронних органів та органу місцевого самоврядування для з'ясування повної адреси місця проживання відповідача.

Відповідно до ч. 3 ст. 110 ЦПК України позови про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, чи шкоди, завданої внаслідок скоєння злочину, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача, або за місцем завдання шкоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 122 ЦПК України інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи має бути надана протягом трьох днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання та перебування особи відповідного звернення суду. Якщо за результатами отриманої судом інформації буде встановлено, що справа не підсудна цьому суду, суд повертає позовну заяву на підставі пункту 4 частини третьої статті 121 цього Кодексу. У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи, суд вирішує питання про відкриття провадження у справі. Подальший виклик такої особи як відповідача у справі здійснюється через оголошення у пресі.

Позивач, звертаючись до суду з позовом, вказав останнє відоме йому з вироку Богуславського районного суду Київської області місце проживання відповідача - с. Митаївка, яке одночасно є місцем проживання позивача та місцем заподіяння йому шкоди, а отже суд мав врахувати, чи зміниться територіальна підсудність справи в залежності від адреси, за якою зареєстроване місце проживання відповідача, з урахуванням вимог ч. 3 ст. 110 ЦПК України, і яким чином в даному випадку повинен здійснюватися виклик відповідача в судове засідання.

Також судом при постановленні ухвали від 26 серпня 2015 року не враховано, що після відкриття провадження в справі вирішення будь-яких процесуальних питань суддею одноособово є неприпустимим.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України, оскільки судом порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст. ст. 307, 311, 312, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Богуславського районного суду Київської області від 26 серпня 2015 року і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Яворський М.А.