233 № 233/5952/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.10.2015 Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області в складі: головуючого судді Каліуш О. В. , при секретареві Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка подання старшого державного виконавця ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1,

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції звернувся до суду з поданням погодженим з начальником ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції, в якому просить встановити тимчасове обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 до виконання зобовязань за рішенням, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання вимоги № 174 від 04 квітня 2012 року, виданої Управлінням Пенсійного фонду України в м. Костянтинівці та Костянтинівському районі про стягнення зі ОСОБА_1 на користь УПФУ в м. Костянтинівці та Костянтинівського району Донецької області заборгованості у сумі 4010,30 грн.

28 квітня 2012 року у відношенні боржника на підставі ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» відкрито виконавче провадження по примусовому виконанню рішення суду.

Згідно п.18 ч.1 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Також ст. 3771 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Старший державний виконавець Приходько М.І. у судове засідання не зявилась, в поданні просила розглянути подання у відсутність представника ВДВС.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 3771 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно п.18 ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань , покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Статтею 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Отже, право державного виконавця на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього зобовязань, наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця таким правом. Крім того, факт ухилення боржника від виконання зобовязання має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець повинен зазначити у поданні.

Проте, в порушення вищезазначених нормативно - правових актів, подання державного виконавця не зазначає та не містить жодного доказу на підтвердження тієї обставини, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязань покладених на нею вимогою № 174у від 04.04.2012 року.

Додані ж до подання копія постанови про відкриття виконавчого провадження та копія вимоги про сплату боргу № 174у від 04.04.2012 року не містять інформації щодо предмету доказування у даній справі.

З огляду на наведене, суд дійшов до висновку, що факт ухилення боржника від виконання зобовязань покладених на неї вимогою про сплату боргу № 174у від 04.04.2012 року не доведений, а тому подання старшого державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань, задоволенню не підлягає.

На підставі ст.ст. 6, 8 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», ст.ст. 5, 11 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст. 3771 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Костянтинівського міськрайонного управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня його проголошення.

Суддя О.В.Каліуш