АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 539/2577/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2947/15Головуючий у 1-й інстанції Жага Е. Г. Доповідач ап. інст. Одринська Т. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Одринської Т.В.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Карпушина Г.Л.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку "ПриватБанк" на рішення Лубенського районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Лубенського районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовлено.

З даним рішенням суду не погодився ПАТ КБ "ПриватБанк" та подав на нього апеляційну скаргу, в якій прохав рішення Лубенського районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Апелянт вважає, що дане рішення суду є незаконним та таким, що винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при цьому посилався на те, що судом неповно з'ясовано обставини справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, 15 грудня 2006 року між КБ «ПриватБанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у вигляді кредитного ліміту в розмірі 10 000 гривень 00 коп. зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви відповідач ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку.

Відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконав, внаслідок чого станом на 30.06.2015 року виникла заборгованість в сумі 26 843 грн. 92 коп. та складається з: 05 849 грн. 18 коп. заборгованості за кредитом, 12 522 грн. 78 коп. заборгованості по процентах за користування кредитом, 3 860 грн. 34 коп. заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, а також штрафи, відповідно до умов договору: 500 грн. 00 коп. (фіксована складова) та 1 111 грн. 62 коп. (процента складова). Вказану суму позивач просив стягнути з відповідача.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Оскільки, останній платіж було здійснено відповідачем у грудні 2009 року в розмірі 500 гривень, а позов пред'явлено тільки 16 липня 2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності, в задоволенні позову було відмовлено.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Стаття 1054 ЦК України встановлює, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.2 т. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України.

Тобто, в даному випадку, банком виконані свої зобов'язання по наданню кредиту, натомість позичальником порушено зобов'язання по його поверненню та сплаті процентів, що є підставою для стягнення всієї заборгованості за кредитним договором згідно положення ч.2 ст. 1050 ЦК України.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що в суді першої інстанції відповідачем ОСОБА_2 було подано заяву про застосування строків позовної давності, в якій зазначено, що суми боргу про стягнення яких банк звернувся до суду, заявлені з пропуском строку позовної давності (а.с.30).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі №6-14 цс 14, відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Згідно наданого позивачем розрахунку № б/н від 15.12.2006 року вбачається, що останній платіж відповідачем було здійснено у грудні 2009 року в розмірі 500 грн. (а.с.5 на звороті), тобто з цього часу почався перебіг строку позовної давності для банку.

До суду з позовом банк звернувся лише 16.07.2015 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства з обмеженою відповідальністю комерційного банку "ПриватБанк" - відхилити.

Рішення Лубенського районного суду Полтавської області від 30 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Гловуючий суддя : /підпис/ Т.В. Одринська

Судді: /підпис/ Ю.М. Винниченко /підпис/ Г.Л. Карпушин

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Т.В. Одринська

З оригіналом згідно: