Справа № 713/123/15-ц
Провадження №2/713/92/15
27.02.2015 м. Вижниця
Вижницький районний суд Чернівецької області в складі:
головуючого судді Кибич І.А.
з участю секретаря Мірчева О.І.
за участю представника позивачки ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вижниця цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, -
Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про стягнення боргу до відповідача ОСОБА_3
28.11.2014 року в письмовій формі пред'явила ОСОБА_3 вимогу щодо сплати боргу, але на даний час вимога залишається не виконана.
В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлений позов в повному об'ємі, дав пояснення аналогічні викладеним в позові, просив позов задовольнити.
В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що є відомості в матеріалах справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надано, в зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню в повному об'ємі.
Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Вiдповiдно до частини першої, пункту 1 частини другої статті 11, частин першої та другої статті 509 ЦК України цивiльнi права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогiєю породжують цивiльнi права та обов'язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, належать договори та iншi правочини. Зобов'язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дiї, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Зобов'язання повинно виконуватися належним чином вiдповiдно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства, а за вiдсутноcтi таких умов та вимог цього Кодексу, інших aктiв цивільного законодавства - вiдповiдно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.
Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов'язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків.
Приписами частини першої статті 207 ЦК України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
Стаття 692 ЦК України передбачає, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу.
Судом також встановлено, що накладними №566 від 04.03.2014 року та №627 від 12.03.2014 року встановлена пеня за протермінування 2% місячних від суми боргу, з чим погодився відповідач ОСОБА_3, що засвідчив своїм підписом.
Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Суд також приходить до висновку, що вимога про стягнення з відповідача ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у сумі 500,00 грн. підлягає задоволенню, оскільки на підтвердження понесених витрат до позовної заяви додано квитанцію адвоката ОСОБА_4 Серія АЖ №1995 від 22.01.2015 року про сплату ОСОБА_2 500,00 грн. за підготовку та складення позовної заяви.
До складу судових витрат віднесені витрати на правову допомогу (п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України). Частиною 1 статті 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», який набрав чинності з 01.01.2012 року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
Мінімальний розмір заробітної плати було визначено Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» з 1 січня 2015 року в сумі 1218,00 грн.
Враховуючи, що витрати на правову допомогу є витратами пов'язаними з розглядом справи та відносяться до судових витрат, їх розмір необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_3 в сумі 500,00 грн.
Крім того з відповідача ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь позивачки ОСОБА_2 судовий збір в сумі 808,20 грн.
На підставі ст.ст. 11, 16, 202, 205, 207, 549, 625, 655, 692 ЦК України, керуючись ст.ст.10, 60, 84, 88, 212-215, 218, 224-227 ЦПК України, Суд, -
Позов ОСОБА_2 - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (ІПН НОМЕР_1), зареєстрованого та жителя с.Іспас, Вижницького району Чернівецької області, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, (ІПН НОМЕР_2), зареєстрованої та жительки АДРЕСА_1, судові витрати, а саме, судовий збір в сумі 808,20 грн. та витрати пов'язані з розглядом судової справи - на правову допомогу в сумі 500,00 грн., а всього в розмірі 1308 (Одна тисяча триста вісім) гривень 20 (Двадцять) копійок.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення, а в разі проголошення вступної та резолютивної частини рішення - з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Вижницький районний суд Чернівецької області.

Дане заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя: І. А. Кибич