АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9008/15 Справа № 419/3259/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року за заявою ОСОБА_3 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду від 27 лютого 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи: Головне управління юстиції у Черкаській області, приватний нотаріус Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, в якому зазначала, що 21 листопада 2010 року померла її мати ОСОБА_5, громадянка ОСОБА_6 Федерації, що мешкала у м.Єкатеринбург. Як їй було відомо заповіту померла не складала, однак, відповідно до інформації зі спадкового реєстру їй стало відомо, що існує заповіт, складений 18 грудня 2008 року ОСОБА_5 на ім'я відповідача ОСОБА_3 та посвідчений секретарем Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області. Також, на підставі цього заповіту ОСОБА_3 було видане свідоцтво про право на спадщину. Оскільки, в день складання заповіту померла не могла бути присутня у с.Коробівка та підписувати цей заповіт, так як проживала в той час у м. Дніпропетровськ. Тому, позивачка уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати недійсним вказаний заповіт, а також свідоцтво про право на спадщину від 27 березня 2012 року, видане ОСОБА_3 приватним нотаріусом Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 на підставі даного заповіту, а також покласти на відповідачів судові витрати по справі. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року, позов було задоволено: визнано недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений Коробівською селищною ради Золотоніського району Черкаської області 18 грудня 2008 року; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом ОСОБА_4 - ОСОБА_3 27 березня 2012 року після смерті ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір - 107,30 грн.

29 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами. В обґрунтування заяви заявник зазначав, що у липні 2015 року йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не могли бути йому відомі під час розгляду даної справи. Так, 22 липня 2015 року старшим слідчим слідчого відділу Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області капітаном міліції ОСОБА_7, була винесена постанова про закриття кримінального провадження, порушеного з приводу підробки заповіту та внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 22.02.2014 року - на підставі ст.284 ч.1 п.1 КПК України, у звязку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України. Крім того, згідно висновку експерта №1/625 від 13.07.2015 року, підпис від імені ОСОБА_5 в графі «підпис» у двох примірниках заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 від 18.12.2008 року виконаний самою ОСОБА_5 Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що зазначені обставини не були і не могли бути йому відомі при розгляді даної справи, ОСОБА_3 просив скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа - Головне управління юстиції у Черкаській області, приватний нотаріус Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з нововиявленими обставинами. Постановити рішення яким відмовити в позові ОСОБА_2

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року ухвалено: рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року скасувати; в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, третя особа - Головне управління юстиції у Черкаській області, приватний нотаріус Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину - відмовити.

В апеляційній скарзі та доповненнях до апеляційної скарги ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що у січні 2012 року позивач ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини після смерті матері - ОСОБА_5, яка померла 21 листопада 2010 року, та дізналась, що 18 грудня 2008 року померлою було складено заповіт, відповідно до якого її мати заповіла все своє майно ОСОБА_3 Даний заповіт був посвідчений секретарем Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_8 та зареєстровано в реєстрі за №302. На підставі даного заповіту 27 березня 2012 року приватним нотаріусом Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, яка складається з грошових вкладів у ПАТ КБ «Приватбанк». 20 січня 2012 року позивач звернулась до правоохоронних органів з приводу підроблення зазначеного заповіту та постановою слідчого від 27 березня 2012 року за даним фактом була порушена кримінальна справа. Відповідно до висновків комплексних судово-почеркознавчих та судово-технічних експертиз Київського науково-дослідного інститут судових експертиз від 24 квітня 2012 року та від 11 червня 2012 року, які були проведені в ході розслідування кримінальної справи, експертами було встановлено, що підпис в графі «Підпис» у заповіті ОСОБА_5 від 18 грудня 2008 року, реєстровий №302 та в заповіті ОСОБА_5 від 18 грудня 2008 року пронумерованому за №40 та підшитому у Книгу заповітів виконано не ОСОБА_5, а іншою особою. Як вбачається з рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року, якою рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року залишено без змін, підставою задоволення позову ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним стали висновки почеркознавчих експертиз, проведених під час розслідування кримінальної справи. Під час перегляду апеляційним судом рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська відповідна судова почеркознавча експертиза була призначена судом апеляційної інстанції за клопотанням ОСОБА_3 Але висновками даної експертизи не було встановлено належність підпису померлої на заповіті. Висновком цієї експертизи було встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі «Підпис» в заповіті від 18 грудня 2008 року, складеному на ім'я ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №302 від 18 грудня 2008 року та посвідчений секретарем Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, виконаний не особами, зразки підписів яких надані на дослідження. Як вбачається з постанови слідчого СВ Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області від 22.07.2015 року, згідно висновку №425-ІІ, 557-ІІ, 558-ТЕД комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів по кримінальній справі №4 від 24.04.2012 року зазначено, що підпис в графі «підпис» у заповіті ОСОБА_5 від 18.12.2010 року виконаний не ОСОБА_8 та не ОСОБА_5, а однією іншою особою. Дана експертиза проводилася на підставі порівняння одного екземпляру заповіту та вільних зразків підпису ОСОБА_5 Однак не зрозуміло, саме які вільні зразки використовувалися експертом, та чи було встановлено слідчим законність походження даних зразків. Тому даний висновок не може бути прийнятий до уваги як законний та допустимий доказ. Згідно висновку №834-ІІ, 1031-ІІ, 1024-ТЕД комплексної судово-почеркознавчої експертизи та судово-технічної експертизи документів по кримінальній справі №4 від 11.06.2012 року зазначено, що підпис в графі «підпис» у заповіті ОСОБА_5 від 18.12.2010 року виконаний не ОСОБА_8 та не ОСОБА_5, а однією іншою особою. Даний висновок ґрунтувався виключно на документах, які були надані заявником, а саме: трьох доручень виданих компетентними органами ОСОБА_6 Федерації, двох блокнотів чорного та червоного кольору з записами невідомого походження та копії довіреності. В ході слідства законність походження даних доручень та наданих блокнотів, ніяким чином слідчим не встановлювалась та не проводилась, тобто експертизи були проведені на недопустимих доказах. Під час слідства не були здобуті та використані всі наявні та допустимі докази для призначення і проведення почеркознавчих експертиз. На підставі наданих на експертизу документів, експерт виконав експертизу та надав категоричний висновок, що є дуже сумнівним за умови обмеження кількості досліджуваних документів. За допущення суттєвих порушень КПК України, під час досудового слідства, слідчий який розслідував дану справу, відсторонений від її подальшого розслідування та кримінальна справа передана для провадження іншому слідчому. При подальшому розслідуванні слідчим, у звязку з невідповідністю попередніх висновків експертиз вимогам закону була призначена ще одна почеркознавча експертиза, за результатами якої, згідно висновку експерта №1/625 від 13.07.2015 року встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі «підпис» у двох примірниках заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 від 18.12.2008 року виконаний самою ОСОБА_5 У звязку з чим та на підставі інших доказів, 22 липня 2015 року старшим слідчим слідчого відділу Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області капітаном міліції ОСОБА_7, була винесена постанова про закриття кримінального провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 22.02.2014 року - на підставі ст.284 ч.1 п.1 КПК України, у звязку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, а саме за відсутності факту підробки спірного заповіту.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3 про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасовуючи рішення суду від 27 лютого 2014 року, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник ОСОБА_3 при розгляді заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року, яким визнано недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений Коробівською селищною ради Золотоніського району Черкаської області 18 грудня 2008 року; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину видане приватним нотаріусом ОСОБА_4 - ОСОБА_3 27 березня 2012 року після смерті ОСОБА_5; стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір - 107,30 грн. є нововиявленими, істотними для справи обставинами в розумінні ч.2 ст.361 ЦПК України, які не були та не могли бути відомі заявникові ОСОБА_3 на час розгляду справи і є такими, що не були і не могли бути відомі останньому, та такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що оскільки результатами останньої експертизи проведеної в межах кримінального провадження встановлено, що підпис від імені ОСОБА_5 в графі «підпис» у двох примірниках спірного заповіту ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 від 18.12.2008 року виконаний самою ОСОБА_5, та постановою слідчого закрито кримінальне провадження у звязку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України, а саме за відсутності факту підробки спірного заповіту, суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Відповідно до ст. 361 ЦПК Українирішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України, на які, як на підставу своєї заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, посилався ОСОБА_3, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що підставою для перегляду рішення суду є встановлена постановою про закриття кримінального провадження від 22 липня 2015 року обставина відсутності факту підробки спірного заповіту та обставина, яка встановлена з аналізу доказів та висновків експертиз у сукупності, про те, що спірний заповіт підписаний саме заповідачем особисто.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що в суду першої інстанції були правові підстави для скасування свого попереднього рішення, яке залишено без змін ухвалою апеляційної інстанції, у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Щодо посилання апелянта на те, що у позові вона посилалась на недійсність заповіту не тільки з підстав не підписання його заповідачем, а на те, що заповіт не відповідає вимогам п.12.1 «Порядку ведення та заповнення реєстрів для реєстрації нотаріальних дій» у звязку з чим просила визнати спірний заповіт недійсним в силу його нікчемності в останній редакції уточнених позовних вимог від 12.03.2013 року (а.с.207 том1), оскільки заповідач була громадянкою ОСОБА_9 та факт законності її перебування в Україні свідчила міграційна карта, яка їй видавалася при перетинанні кордону України, але в порушення цієї норми такі відомості у реєстрі відсутні. У підшивці «Заповіти, засвідчені сільською радою в нотаріальному порядку» за 2008 рік зазначено, що останній заповіт було складено 08.11.2008 року, а заповіт складений від імені ОСОБА_5 був підшитий туди пізніше після смерті ОСОБА_5, то колегія суддів, аналізуючи докази у справі, дійшла висновку, що вказані посилання позивача не є підставою для визнання спірного заповіту недійсним, оскільки постановою про закриття кримінального провадження від 22 липня 2015 року встановлена обставина відсутності факту підробки спірного заповіту. Волевиявлення на укладання спірного заповіту заповідачем встановлено матеріалами справи. Правових підстав для визнання спірного заповіту недійсним з підстав статей 203,215 ЦК України в межах заявлених позовних вимог, колегія суддів не вбачає.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позову в повному обсязі.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_10