Провадження № 2/756/1573/14
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 лютого 2015 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Белоконної І.В.

за участі секретаря - Клімковської Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача, Київської міської державної адміністрації, про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила наступне.

Згідно з розпорядженням від 25.11.1997 р. за № 978, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності громадянам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних долях, про що також свідчить Свідоцтво про право власності, видане Державним комунальним управління житлового господарства Мінського p-ну м. Києва.

02 жовтня 2002 р. ОСОБА_2, склав заповіт, згідно якого, належна йому частка квартири АДРЕСА_1 заповідається на користь іншого співвласника ОСОБА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2. Згідно Довідки № б/н від 13.01.2014 p., яка видана Державним нотаріусом двадцять першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, 08 жовтня 2013 р. була заведена спадкова справа № 495-2013 та єдиною спадкоємицею, що прийняла спадщину є донька померлого ОСОБА_1. ОСОБА_1 звернулась до Державного нотаріуса двадцять першої київської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, з проханням про видачу їй свідоцтва про право на спадщину. Однак їй було відмовлено, оскільки за життя померлий ОСОБА_2 не зумів зареєструвати свідоцтво про право власності на спадщину, згідно вимог ст. 1299 ЦК України і право власності на 1/4 частки квартири у нього не виникло.

Саме тому позивач і звернулась до суду за захистом свого порушеного права як спадкоємця, та просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно за законом на 2/ 4 частку квартири АДРЕСА_1, яку померлий ОСОБА_2 за життя не зареєстрував своє право власності у Державному реєстрі.

Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та дату розгляду справи була повідомлена належним чином, її законний представник надав до суду заяву в якій просив розглядати справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомив.

Відповідно до положень ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності від 25.11.1997 року, квартира АДРЕСА_1, належить на праві спільної часткової власності гр.гр. ОСОБА_2 та членам його сім'ї: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в рівних долях (а.с.28). Також даний факт підтверджується технічним паспортом вищезазначеної квартири, наявним в матеріалах справи, та інформаційною довідкою КМДА від 01.08.2013 №КВ-2013 №22987.

Згідно свідоцтва про смерть НОМЕР_1, актовий запис 9167, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого була відкрита спадщина.

Судом було встановлено, що позивач є рідною донькою померлиму ОСОБА_2, що підтверджується доказами наявними в матеріалах справи.

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Згідно заповіту від 02 жовтня 2002 року померлий ОСОБА_2 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, згідно якого, належна йому частка квартири АДРЕСА_1 заповідається на користь іншого співвласника ОСОБА_1 (а.с.35).

Тобто, як вже було встановлено, на момент смерті ОСОБА_2 на праві власності належала 1/ 4 квартири АДРЕСА_1, яка і є частиною спадкового майна.

Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно заяви від 08.10.2013 року позивач зверталась до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з вимогою про прийняття спадщини за заповітом, в якій також зазначила, що крім неї, спадкоємців за заповітом немає.

Також матеріали справи містять заяви від інших співвласників квартири АДРЕСА_1, в яких містяться відомості, що вони відмовляються від спадщини за законом, а також від права на обов'язкову частку у спадщині.

Згідно заяви від 25.12.2013 року позивач зверталась до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з проханням про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

Державним нотаріусом Двадцять першої київської державної нотаріальної контори, ОСОБА_6., було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій (а.с.9), з посиланням на те, що на момент смерті спадкодавця, за ним не було зареєстроване право власності на зазначену в заповіті частину квартири.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Як було встановлено судом, після смерті ОСОБА_2, законна спадкоємця ОСОБА_5 відмовилась від спадщини за законом, а також від права на обов'язкову частку у спадщині, а ОСОБА_4 не заперечує проти оформлення всієї спадщини на ім'я ОСОБА_1.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази кожен окремо та у їх сукупності, на підставі вказаних норм закону, враховуючи, що за час свого життя позивач та померлий ОСОБА_2 склав заповіт, згідно з умовами якого частина квартири заповідається ОСОБА_1, а інші спадкоємці, відмовились від своєї частки, та не заперечували проти оформлення всієї спадщини на ім'я ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині визнання права власності на 1/ 4 квартири АДРЕСА_1, після померлого ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Крім того, суд критично ставиться до вимог позивача про визнання права власності на 2/ 4 квартири АДРЕСА_1, оскільки згідно дублікату свідоцтва та інших матеріалів справи було встановлено, що позивач вже є власником 1/ 4 квартири АДРЕСА_1, а тому визнання права власності на вже належну позивачу часину квартири є абсурдним, та таким що не потребує встановлення в судовому порядку.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1218, 1220, 1222, 1223, 1235 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Київської міської державної адміністрації про визнання права власності - задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, а саме: на 1/ 4 частку квартири АДРЕСА_1, після померлого ОСОБА_2 (свідоцтво про смерть НОМЕР_1, видане Відділом реєстрації смерті у м. Києві, актовий запис 9167).

В інший частині позовних вимог - відмовити.

Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст.229 ЦПК України.

Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано, після закінчення строку для подання апеляційної скарги, у разі якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: І.В. Белоконна