Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2015 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої судді Лемак О.В.

при секретарі Ревачко І.С.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів, повернення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) та відшкодування завданої шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Дельта банк», в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму банківського вкладу в розмірі 11 000,00 дол. США, відсотки за банківським вкладом в розмірі 301,52 дол. США, моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн. та судові витрати на оплату правової допомоги в розмірі 20 000,00 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити, аргументуючи мотивами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити повністю, оскільки зазначені в позовній заяві вимоги є некоректними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що не відповідають фактичними обставинами справи та чинним нормам матеріального права.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволенню, виходячи з наступного.

08.11.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір №0671 банківського вкладу «Найкраща пропозиція», відповідно до умов даного договору, депозитні кошти в сумі 11 000 доларів США. під 13% річних, терміном по 06.02.2015 року були розміщені банком на відкритому на імя ОСОБА_3 депозитному рахунку.

Відповідно до п.1.10. Договору після закінчення строку, визначеного п.1.3., вклад виплачується вкладникові, шляхом зарахування на його поточний рахунок.

Позивач зазначає, що на його звернення до відповідача про повернення коштів, не були повернуті, що стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Так, згідно ч.1 ст. 1058, ч.2 ст.1060, ч.1 ст.1061 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Банк зобовязаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу.

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Правління НБУ від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» № 51 від 02.03.2015 року.

Вказаним рішенням із 03.03.2015 року розпочато процедуру виведення ПАТ «Дельта Банк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адміністрацію запроваджено строком на три місяці з 03 березня 2015 року по 02 червня 2015 року включно. Призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняла рішення № 71 від 08.04.2015 року про внесення змін до рішення виконавчої дирекції Фонду від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у акціонерному товаристві «Дельта Банк». Згідно з даним рішенням тимчасову адміністрацію в АТ «Дельта Банк» запроваджено строком на шість місяців з 03 березня 2015 року до 02 вересня 2015 року включно. В подальшому рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 147 від 03.08.2015 року продовжено тимчасову адміністрацію на строк до 02 жовтня 2015 року включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом і регулює спірні правовідносини.

Згідно п.п. 6, 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, у спорах повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми вищезазначеного Закону є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішньего аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку.

Згідно ст.28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

Згідно зі п.1 ч.6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» обмеження, встановлене п.1 ч. 5 цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України, а саме в розмірі 200000 грн. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Із 11 червня 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб розпочато виплати вкладникам ПАТ «Дельта Банк» по депозитних вкладах.

Позивач включений до списку виплат, що здійснює Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та вправі в будь-який день отримати кошти в сумі 200 000,00 грн., що підтверджується доданим витягом з реєстру вкладників ФГВФО.

У випадку, ящо вклад перевищує гарантовану суму, у вкладника залишається право, у разі ліквідації банку, на отримання коштів понад гарантовану суму.

Так, у разі ліквідації банку задоволення таких кредиторських вимог здійснюватиметься у черговості, визначеній у статті 52 Закону за рахунок коштів, одержаних в результаті ліквідації та реалізації майна банку.

Відповідно до ч.5 ст. 45 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду кредитори мають право заявити уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку. Вимогифізичнихосіб-вкладниківу межах гарантованої Фондом сумивідшкодування за вкладами не заявляються.

Згідно ч. 1 ст. 49 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами.

Стаття 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачає, що кошти, одержані в результатіліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у такій черговості:

1) зобовязання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю та здоровю громадян;

2) грошові вимоги щодо заробітної плати, що виникли із зобовязань банку перед працівниками до прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку;

3) вимоги Фонду, що виникли у випадках, визначених цим Законом, у тому числі щодо повернення цільової позики банку, наданої протягом здійснення тимчасової адміністрації з метою забезпечення виплат відповідно до пункту 1 частини шостої статті 36 цього Закону, та щодо покриття витрат Фонду, передбачених у пункті 17 частини пятої статті 12 цього Закону;

4) вимоги вкладників фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом;

5) вимоги Національного банку України, що виникли в результаті зниження вартості застави, наданої для забезпечення кредитів рефінансування;

6) вимоги фізичних осіб, платежі яких або платежі на імя яких заблоковано (крім фізичних осіб - субєктів підприємницької діяльності);

7) інші вимоги, крім вимог за субординованим боргом;

8) вимоги за субординованим боргом.

Ч. 4 Статті 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіхвимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. У разі відмови кредитора від задоволення визнаної в установленому порядку вимоги уповноважена особа Фонду не враховує суму грошових вимог цього кредитора.

Так, відповідно до законодавства України введення тимчасової адміністрації та відкриття ліквідаційної процедури стосовно АТ «Дельта Банк», це заходи наслідком яких є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, якими відповідно до ч. 4 ст. 2 Закону є: фізичні особи (крім фізичних осіб - суб'єктів підприємницької діяльності), які уклали або на користь яких укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

Іншого механізму повернення коштів вкладників законодавством України не передбачено.

Вищевикладена правова позиція міститься в Ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.05.2015 року, 24.06.2015 року, 05.08.2015 року та постановах Верховного Суду України від 25.03.2015 року та від 10.06.2015 року, які є обов'язковими для застосування судами України, як то регламентовано ст. 360-7 ЦПК України.

Із урахуванням наведеного, відповідно до вище перелічених норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», яким врегульовано порядок та процедуру повернення вкладів фізичних осіб, заявлена позивачем сума депозитних вкладів не підлягає стягненню з відповідача - ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, а згідно ч. 2 цієї ж статті, вказано перелік порушення яких прав може викликати стягнення моральної шкоди, а саме: моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Згідно з абз. 2 п. 5 Постанови, Верховного Суду України N 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язковому доказуванню позивачем підлягають такі обставини: наявність моральної шкоди, протиправність діяння того хто спричинив цю шкоду, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Зокрема, необхідно з'ясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 9 цієї постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. І відповідно до положень ст. 10 ЦПК саме позивач має довести наявність усіх вищевказаних обставин для вирішення питання про наявність та розмір моральної шкоди.

Однак, позивач не навів доказів на завдання йому шкоди передбаченої вищевказаним переліком.

Відтак, вимога позивача оціненої в розмірі 50 000,00 грн. моральної шкоди до задоволенню не пілягає.

В зв'язку з відмовою позивачу в задоволені основних позовних вимог, в зв'язку з цими обставинами, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, не підлягають задоволенню вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 213,215, 294 ЦПК України, суд, -

Р І Ш И В:

В задоволенні позові ОСОБА_3 до ПАТ «Дельта Банк» про захист прав споживачів, повернення коштів за договором банківського вкладу (депозиту) та відшкодування завданої шкоди - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Лемак О.В.