Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/3803/14-ц

Провадження № 2/126/42/2015

"18" лютого 2015 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Хмель Р. В.

секретар Дончик О. А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Руденко Ю.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до приватного сільськогосподарського товариства "ОБРІЙ", про визнання договору недійсним та повернення земельної ділянки, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,2084 га, що належить їй на підставі державного акту про право власності на землю серії ВН № 051807, виданого Бершадською районною державною адміністрацією Вінницької області згідно розпорядження №318 від 25.11.2002 року. Дана земельна ділянка розташована на території Тирлівської сільської ради Бершадського району Вінницької області.

24 березня 2008 року між ОСОБА_3 та приватним сільськогосподарським підприємством «Обрій» було укладено договір оренди землі № 80 за умовами якого позивач передав, а ПСП "Обрій" прийняв в строкове платне користування вищевказану земельну ділянку призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. За користування даною земельною ділянкою ПСП "Обрій" вносить орендну плату у грошовій формі 1175,85 грн. на рік, тобто 3% від грошової оцінки земельної ділянки, без урахуванням індексу інфляції, в строк до 31 грудня поточного року.

Відповідно до п. 8 даного договору строк його дії складає 5 років, а п. 20 передбачає, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві об'єкт оренди у стані, не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав його в оренду.

Після закінчення строку дії договору та сезону збирання врожаю, 26.08.2014 року ОСОБА_3 звернулась до директора ПСП «Обрій» із письмовою заявою про повернення належної їй земельної ділянки для її подальшого використання за призначенням особисто. Дану заяву було зареєстровано за вхідним №51 від 26.08.2014 року, про що вчинено відповідну відмітку на копії заяви. Однак, земельна ділянка не повернута.

При цьому позивачкою встановлено, що вищевказаний договір оренди було зареєстровано у Центрі ДЗК не у 2008 році, а лише у 2010 році.

Дані обставини унеможливлюють реалізацію її права на використання власної земельної ділянки за призначенням, а саме ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Враховуючи вищенаведене, представник ОСОБА_3 - ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним договір оренди землі №80 укладений 24 березня 2008 року між ОСОБА_3 та приватним сільськогосподарським підприємством "Обрій" та зобов'язати ПСП "Обрій" с. Тирлівка Бершадського району Вінницької області повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 3,2084 га, розташовану на території Тирлівської сільської ради, що належить їй на підставі державного акту про право власності на землю серії ВН №051807, виданого Бершадською районною державною адміністрацією Вінницької області згідно розпорядження №318 від 25.11.2002 року у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав його в оренду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав, визначених у позові.

Представник відповідача ПСП "Обрій" с. Тирлівка Руденко Ю.С. в судовому засіданні позов не визнала з тих підстав, що як стверджує, до обробітку земельної ділянки, належної позивачеві ОСОБА_4, підприємство приступило з вересня 2008 року, хоча договір оренди земельної ділянки був зареєстрований 10.09.2010 року, згідно зі ст.18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набуває чинності з моменту його державної реєстрації, тобто строк його дії закінчується 10.09.2015 року. Всі інші умови договору вони також виконують. Просить в позові відмовити.

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 3,2084 га на підставі державного акту про право власності на землю серії ВН № 051807, виданого Бершадською районною державною адміністрацією Вінницької області згідно розпорядження №318 від 25.11.2002 року (а.с.14).

24 березня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений договір оренди цієї земельної ділянки строком на п'ять років зі сплатою 3 % орендної плати в грошовій формі за користування нею, що підтверджується договором оренди земельної ділянки (а.с.7-12), зареєстрованим 10.09.2010 року у Бершадському районному відділі Вінницької регіональної філії ДП "Центр ДЗК" за № 24, що зазначено на останньому аркуші вищеописаного договору (а.с. 10).

Статтею 32 Закону України "Про оренду землі" встановлено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Згідно зі ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються особами, котрі беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення в справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Оскільки позивач та його представник не довели в судовому засіданні факти порушення відповідачем ст. 15 Закону України "Про оренду землі", на які він посилається в своїй позовній заяві, так як сторони дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, склавши та підписавши договір, надаючи згоду встановленої форми, тому позов у цій частині є необгрунтованим, безпідставним і таким, що задоволенню не підлягає з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, і сторони користуються свободою в укладенні договору, втому числі у визначенні умов договору, але з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості .

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, а абзац другий цієї норми визначає, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також всі ті умови, щодо яких хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

У ч.2 ст. 792 ЦК України вказано, що правовідносини оренди земельних ділянок регулюються законом.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" передбачено обов'язкову державну реєстрацію договорів оренди землі. Але ст. 20 Закону цього Закону передбачає реєстрацію вже укладеного договору оренди землі.

Термін реєстрації договорів оренди землі не встановлено. Сам процес реєстрації регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 09 вересня 2009 року № 1021 "Про затвердження порядків ведення Поземельної книги і Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди землі" і вимагає надання крім договорів оренди чисельної технічної документації, частина з якої виготовляється експертною установою. Термін реєстрації договорів оренди землі з моменту їх укладання Порядком реєстрації договорів оренди землі також не встановлено, як і сторони договору, котра зобов'язана проводити таку реєстрацію.

Відповідно до ст. 15 Закону України "Про оренду землі", істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Отже сторони договору, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують договір, надаючи згоді встановленої форми.

Суд вважає, що твердження відповідача про те, що моментом укладення договорів оренди земельних ділянок є дата їхньої державної реєстрації є помилковим, оскільки відповідно до зазначених положень договорів оренди та Закону України "Про оренду землі" в момент державної реєстрації набирає чинності (набуває юридичної сили) договір, укладення якого вже відбулося, і така реєстрація не може змінювати моменту укладання договору.

Дана позиція наведена в постанові Верховного Суду України від 19.02.2014 року по справі 6-162 13-ц, яка, відповідно до ст.360-7ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України з питань застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах.

Позивач та ПСП "Обрій"" дійшли згоди щодо істотних умов договору оренди земельної ділянки, скріпивши 24 березня 2008 року цю угоду своїми підписами, що і є моментом укладення угоди. А тому, договір оренди земельної ділянки слід вважати укладеним 24.03.2008 року.

Відповідно до ст. 31 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі припиняється, серед іншого, в разі закінчення строку, на який його було укладено.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Тому позов у частині витребування земельної ділянки від відповідача є законним, обгрунтованим і таким, що підлягає задоволенню.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст.88 ЦПК України.

На підставі ст. ст. 6, 15, 387, 626 ч.1, 627 ч.1, 628 ч.1, 638 ч.ч. 1,2, 792 ч.2 ЦК України, ст. 15, 18, 31, Закону України "Про оренду землі", керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 213, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_3 до приватного сільськогосподарського товариства "ОБРІЙ", про визнання договору недійсним та повернення земельної ділянки - задовольнити частково.

Зобов'язати приватне сільськогосподарське підприємство "Обрій" с. Тирлівка Бершадського району Вінницької області повернути ОСОБА_3 земельну ділянку площею 3,2084 га, розташовану на території Тирлівської сільської ради, що належить їй на підставі державного акту про право власності на землю серії ВН №051807, виданого Бершадською районною державною адміністрацією Вінницької області згідно розпорядження №318 від 25.11.2002 року у стані, не гіршому порівняно з тим, в якому він одержав його в оренду.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з приватного сільськогосподарського підприємства "Обрій" с.Тирлівка Бершадського району на користь ОСОБА_3 1048,76 грн. (одну тисячу сорок вісім грн. 76 коп.) судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Р. В. Хмель