АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач - Поливач Л.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Побірченко Т.І., Шахової О.В.

при секретарі Бугай О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», заінтересована особа ОСОБА_2 про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду;

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», поданою представником Дзундза Ольгою Володимирівною

на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 18 червня 2015 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 18.06.2015 року ПАТ «Ідея Банк» відмовлено у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.03.2015 року відносно ОСОБА_2

Не погоджуючись з ухвалою суду, Дзундза О.В., діючи в інтересах ПАТ «Ідея Банк», подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення заяви про видачу виконавчого листа. Посилається на необґрунтованість, безпідставність постановленої ухвали, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначає про те, що суд першої інстанції невірно встановив те, що справа третейського суду № ІБ-837/15 за позовом ПАТ «Ідея Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором є справою про захист прав споживачів, яка виключена з компетенції третейського суду. Суд не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження в кредитному договорі, за яким Постійно діючим третейським судом при АУБ розглядалась справа № ІБ- 837/15, є нікчемним.Отже, на думку апелянта, оскаржувана ухвала постановлена судом з порушенням вимог закону та підлягає скасуванню.

Представник заявника ПАТ «Ідея Банк», заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином, про що свідчать відповідні розписки. Так, Банк в апеляційній скарзі просить суд розглядати справу за відсутності його представника, а тому суд вважав за можливе розглянути справу за відсутності представника заявника. ОСОБА_2 не повідомила причини неявки в судове засідання, суд розцінив їх як неповажні та дійшов висновку про можливість розгляду справи за її відсутності, у відповідності до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України, та розглянув справу у відповідності до вимог ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

20.03.2015 року Постійно діючий Третейський суд при Асоціації українських банків ухвалив рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Ідея Банк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 25 085,16 грн. та сплаченого третейського збору у розмірі 95,00 грн.

15.05.2015 року ПАТ «Ідея Банк» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва з заявою про видачу виконавчого листа на підставі вищезазначеного рішення Третейського суду.

Відмовляючи у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.03.2015 року, суд першої інстанції виходив з того, що на час укладання Кредитного договору № Л69.188.21748 від 16.05.2013 року Закон України «Про третейські суди» містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі, споживачів послуг банку (кредитної спілки). На думку суду першої інстанції, третейське застереження в кредитному договорі № Л69. 188.21748 від 16.05.2013 року, між ОСОБА_2 і ПАТ «Ідея Банк» укладено з порушенням вимог пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди». Суд вважав Кредитний договір, в частині третейського застереження нікчемним та дійшов висновку про те, що справа не підлягала розгляду в третейському суду.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він суперечить вимогам закону.

Так, відповідно до вимог ч.1ст. 389-7 ЦПК України питання видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду розглядається судом за заявою особи, на користь якої прийнято рішення третейського суду.

Відповідно до п.14 ст.6 Закону України «Про третейські суди» з підвідомчості третейських судів виключені справи у спорах щодо захисту прав споживачів.

Відповідно до п.1 та п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду Українивід 12.04.1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до спорів щодо захисту прав споживачів відносяться спори за позовами споживачів, у яких вони вимагають захистити їх права передбачені Законом України «Про захист прав споживачів» та порушені відповідачем.

Відповідно до ст. 16 ЦК України предмет та підстави позову визначаються змістом позовної заяви особи, що звернулась до суду за захистом своїх прав, а не складом сторін спору.

Так, у третейської справі № ІБ-837/15 позивачем у справі є ПАТ «Ідея Банк». Саме банк, як кредитор, пред'явив позов до позичальника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором з метою порушених, на думку банка, його прав як кредитора. Відповідачем у справі є дійсно споживач банківських послуг, але це не свідчить про те, що даний спір - це спір про захист прав споживача. Будь - які вимоги ОСОБА_2, як споживача банківських послуг третейським судом не розглядались, третейським судом було лише ухвалено рішення за позовом банку про стягнення заборгованості, відповідно третейський суд при АУБ не розглядав у справі № ІБ-837/15 спір щодо захисту права споживачів.

Суд першої інстанції не мав підстав для висновку про те, що третейське застереження, яке міститься в кредитному договорі є нікчемним.

У постанові Верховного Суду України №6-64цс15 від 20.05.2015 року, на яку посилається місцевий суд, немає висновку саме про нікчемність третейського застереження щодо будь - якого спору за кредитним договором. Крім того, ст. 360-7 ЦК України, встановлено обов'язковість висновку Верховного суду про застосування норм права, викладеного у його постановах прийнятих за результатами розгляду справ у подібних правовідносинах.

Постанова Верховного суду України від 20.05.2015 року прийнята у справі з іншим предметом позову, про визнання недійсним конкретного та іншого ніж у справі № 755/10764/15-ц третейського застереження.

У третейської справі №ІБ-837/15 третейським застереженням передбачений розгляд усіх спорів, що виникають між сторонами кредитного договору. Але, з кредитного договору можуть виникнути не тільки спори про захист прав споживачів але і спори про захист прав банку, які не виключені з компетенції третейського суду. Верховний суд України у справі № 6-64цс15 не оцінював цього доводу та не робив висновку про те, що третейські суди не можуть розглядати спори щодо захисту прав банку. Відповідно, висновок Верховного Суду України у справі № 6-64цс15 не є висновком у подібній справі та не є обов'язковим для застосування у даній справі.

Зазначені обставини надають підстави суду апеляційної інстанції дійти висновку про те, що ухвалу про відмову у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 20.03.2015 року відносно ОСОБА_2, постановлено судом першої інстанції з порушенням порядку, встановленого для його вирішення, що у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали та передачі питання (щодо вирішення заяви по суті) на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів частково задовольняє апеляційну скаргу, скасовує ухвалу суду першої інстанції та передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Ідея Банк», подану представником Дзундза Ольгою Володимирівною задовольнити частково.

Ухвалу Дніпровськогорайонного суду м.Києва від 18 червня 2015 року скасувати, передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: