Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.09.2015 Справа №607/12906/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

за участю секретаря судового засідання: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1, звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 та зняти його з реєстрації. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона є власником даної квартири, відповідач зареєстрований в її квартирі, однак з 01 жовтня 2012 року там не проживає без поважних причин, місце проживання не відоме, обов'язки по утриманню житла покладено на позивача.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити з підстав викладених у позовній заяві.

Про час і місце розгляду справи та виклик до суду ОСОБА_2 повідомлений, в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом публікування оголошення в газеті «Свобода», однак відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

Згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.02.2008 року виданого виконкомом Тернопільської міської ради, квартира по адресу: АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені терміни проводиться у судовому порядку (ст. 72 ЖК України).

У відповідності до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог посилається на відсутність відповідачів у місці реєстрації більше одного року без поважних причин, оскільки з 01 жовтня 2012 року відповідач забравши особисті речі проживає в іншому місці.

Наведенні позивачем обставини підтверджуються наявними у справі доказами. Так, згідно Актів про фактичне проживання громадян, які мешкають у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1, №5 від 03.03.2014р., №16 від 14.08.2014р., №8 від 03.06.2015р., №9 від 22.05.2014р., №27 від 16.12.2014р., засвідчено факт відсутності більше одного року ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Тому, в частині позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 із реєстраційного обліку по місцю проживання слід відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачем передчасно заявлену таку вимогу без долучення відмови уповноваженого органу на вчинення дій по знятті особи з реєстраційного обліку, що би свідчило про порушення прав позивача.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодовуються позивачеві за рахунок відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 212, 224-226, 228, 232, 233, 294 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

2.Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1

3.В частині позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 із реєстраційного обліку - в задоволенні відмовити.

4.Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 - 243 грн. 60 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, подавши апеляційну скаргу подана протягом десяти днів з дня проголошення заочного рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський