Справа № 290/1053/15-ц
РОМАНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

15 жовтня 2015 року смт. Романів

Суддя Романівського районного суду Житомирської області, ОСОБА_1, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

13.10.2015 року до Романівського районного суду Житомирської області надійшла вказана позовна заява, згідно вимог якої ОСОБА_2 просить шлюб, зареєстрований 22.12.2011 року, актовий запис №4227, між ним ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати та визначити в судовому порядку його участь у вихованні дитини, як батька, в тому числі призначити аліменти з нього, як батька, що не проживає разом з дитиною.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя встановила, що позивачем не враховано положення ст.119 ЦПК України та розяснення п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11, та вважає, що її слід залишити без руху для виправлення недоліків.

Відповідно до вимог п.п. 3, 5 ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідно до положень ч.1 ст. 3 ЦПК України - Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Так, позивачу необхідно обґрунтувати позов та уточнити резолютивну частину позову, так як він просить визначити в судовому порядку його участь у вихованні дитини, як батька, в тому числі призначити з нього аліменти, як батька, що не проживає разом з дитиною, однак суд зазначає, що з позовом до суду з приводу стягнення аліментів може звернутися особа на утриманні якої перебуває дитина, тобто відповідач по справі ОСОБА_3

Крім того, згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз"яснено, що суди згідно із ст.119 ЦПК України повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обгрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування. При цьому, до заяви додаються: свідоцтво про реєстрацію шлюбу, копії свідоцтв про народження дітей, довідки щодо розміру заробітку та інших доходів, а також усі необхідні документи відповідно до заявлених вимог. Якщо заява не відповідає вимогам закону, слід застосовувати правила ст.121 ЦПК України.

Всупереч вказаному, позивач, звертаючись до суду із заявою про розірвання шлюбу, повинен надати суду оригінал свідоцтва про реєстрацію шлюбу, однак у матеріалах, доданих до позову, оригінал даного свідоцтва відсутній.

Відповідно до положень ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Частиною ч.1 ст.122 ЦПК України, визначено, що суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

У випадку невиконання вимог ухвали, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу відповідно до вимог частини 2 статті 121 ЦПК України.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу залишити без руху.

Повідомити ОСОБА_2 про необхідність виправити вищезазначені недоліки та надати йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Дана ухвала в апеляційному порядку оскарженню не підлягає.

Суддя В.П. Кравчук