Ухвала

іменем україни

25 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити електропостачання та відшкодування моральної шкоди,

за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Київобленерго», поданою представником Краснощокою Наталією Анатоліївною, на рішення апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2014 року

та за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року та рішення апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, у своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей до Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» (далі - ПАТ «Київобленерго») про визнання дій неправомірними, зобов'язання відновити електропостачання та відшкодування моральної шкоди.

Посилалася на те, що 20 травня 2009 року між нею та відповідачем укладений договір № 200854297 про користування електричною енергією, відповідно до якого енергопостачальник (відповідач) взяв на себе зобов'язання постачати споживачеві (позивачу) електричну енергію до будинку АДРЕСА_1. З дня укладення договору і до січня 2013 року

ОСОБА_3 не проживала за адресою споживання електричної енергії, а отже, не користувалась нею. У лютому 2013 року в результаті щомісячного спостереження за роботою лічильника та аналізу розрахунків споживання в неї виникли сумніви щодо правильності його роботи, у зв'язку з чим вона вимкнула електропостачання на добу, після чого побачила, що лічильник показав споживання електроенергії в розмірі 30 кВт, тому вона звернулась із заявою до відповідача про заміну лічильника та проведення експертизи роботи встановленого лічильника. Протоколом № 0766 встановлено, що лічильник придатний до роботи. 18 лютого 2013 року ОСОБА_3 отримала від ПАТ «Київобленерго» досудове попередження від 25 грудня 2012 року на суму 9 110 грн 11 коп. та у відповідь направила заяву про перерахунок спожитої електроенергії, викликала електриків, які при перевірці виявили сліди несанкціонованого підключення. 2 грудня 2013 року будинок позивачки було відключено від енергопостачання. ОСОБА_3 просила визнати дії відповідача з відключення її будинку від електропостачання, а також дії з нарахування заборгованості за 2012 ріку неправомірними, зобов'язати відповідача відновити в її будинку електропостачання та відшкодувати моральну шкоду.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2014 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року скасовано в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання неправомірними дій ПАТ «Київобленерго» з відключення енергопостачання до будинку АДРЕСА_1 та в цій частині ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги задоволено. В іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ «Київобленерго» - Краснощока Н.А. просить скасувати рішення апеляційного суду в частині задоволення позовних вимог, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити, мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що у позивачки виникла заборгованість зі сплати послуг за електропостачання. При цьому, виявивши несанкціоноване підключення до її лічильника сторонніх осіб, одразу не звернулась до відповідача із повідомленням про це, як передбачено умовами договору про користування електричною енергією, що не заперечувалось самою позивачкою.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання неправомірними дій ПАТ «Київобленерго» з відключення енергопостачання в будинку АДРЕСА_1 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції виходив з того, що в матеріалах справи відсутні будь-які відомості отримання позивачкою від відповідача попередження про відключення від електропостачання, як передбачено Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357

далі - Правила).

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Судами встановлено, що 20 травня 2009 року між ОСОБА_3 та ЗАТ «А.Е.С. Київобленерго» укладений договір про користування електричною енергією № 200854297, відповідно до п. 1 якого енергопостачальник (відповідач) взяв на себе зобов'язання постачати споживачеві (позивачу) електричну енергію до будинку АДРЕСА_1.

25 грудня 2012 року ПАТ «А.Е.С. Київобленерго» направило на адресу ОСОБА_3 досудове попередження на суму 9 110 грн 11 коп. Також в попередженні зазначено, що в разі відмови в задоволенні вимоги енергопостачальник буде змушений припинити їй повністю або частково постачання електричної енергії.

16 лютого 2013 року ОСОБА_3 отримала зазначене попередження, на яке надіслала листа, в якому зазначила, що не згодна із розміром заборгованості, оскільки з травня 2009 року по січень 2013 року вона в будинку не проживала, та просила провести перерахунок спожитої електричної енергії, а 18 лютого 2013 року надіслала заяву про проведення експертизи лічильника, оскільки в неї виникли сумніви щодо правильності його роботи.

Відповідно до протоколу від 13 березня 2013 року № 0766 лічильник придатний до застосування. На підставі цього ПАТ «А.Е.С. Київобленерго» вказало суму заборгованості 7 790 грн 33 коп.

У зв'язку з тим що позивачка фактично користувалась електричною енергією, що зафіксував лічильник, та не сплачувала за її споживання вчасно, нарядом від 2 грудня 2013 року № електропостачання було відключено.

Згідно з п. 27 Правил, у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на

30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Таким чином, дії відповідача з відключення будинку позивачки від електропостачання є правомірними, оскільки ОСОБА_3 була повідомлена про це, що підтверджується надісланням нею на адресу відповідача листів.

Посилання ОСОБА_3 на те, що до її лічильника несанкціоновано підключились є безпідставними, оскільки відповідно до п. 11 Правил відповідальність за збереження приладів обліку, встановлених у квартирі, на інших об'єктах споживача, та пломб на них несе споживач.

ОСОБА_3 в судовому засіданні зазначила, що до моменту перевірки її лічильника робітниками ПАТ «А.Е.С. Київобленерго» вона виявляла від'єднання проводів від лічильника, але не мала часу ними займатися та під'єднувала їх.

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, застосувавши до спірних правовідносин норму закону, яка підлягала застосуванню, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки відключення відповідачем від електропостачання будинку позивачки є правомірним.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, апеляційний суд не звернув уваги на дані факти та помилково скасував рішення суду першої інстанції, ухвалене відповідно до закону і яке згідно з положеннями ст. 339 ЦПК України підлягає залишенню в силі.

Відповідно до ч. 1 ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Київобленерго» та касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2014 року скасувати, а рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 22 липня 2014 року залишити в силі.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель