СВАЛЯВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №306/2009/15-ц
Провадження №2/306/835/15
Рядок статзвіту № 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.10.2015 року м. Свалява

Свалявський районний суд Закарпатської області у особі:

головуючої - судді Василиха Ж.В.,

з участю секретаря - Дичка О.І.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що 14.08.2007 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та позивачем укладено кредитний договір № 010/02-7/309-М про надання кредиту в сумі 105000 доларів США із сплатою 13,5 % річних за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном погашення - 14.08.2017 року. Однак всупереч вимогам п. 3.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» у такому належно не наведено детальний розпис сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх сукупних послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача, у тому числі перелік і розмір інших фінансових зобов»язань споживача, які виникають на користь третіх осіб згідно з вимогами законодавства України та/або умовами кредитного договору тощо; всупереч вимогам п. 3.2 Правил та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» кредитний договір і зокрема графік платежів не містить відомостей (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі - щомісяця, щокварталу, тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, вартості сплати всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов»язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил; всупереч вимогам п. 3.3 Правил та ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» не визначено сукупної вартості кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов»язань споживача, які пов»язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також не зазначено її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту, розрахунок якої здійснюється з використанням наведеної в Постанові НБУ № 168 від 10.05.2007 року формули; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошову виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов»язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Оскільки вказані обов»язкові відомості не зазначені в кредитному договорі, і докази про те, що ці відомості були офіційно оприлюднені є відсутніми, то відсутні підстави вважати, що кредитний договір відповідає вимогам чинного законодавства України. Також встановлена банком в п. 1.3.1 Кредитного договору умова щодо обов»язку сплати позичальником на користь банку комісії від суми виданих коштів в розмірі 1,5 % є такою, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а сума комісії сплаченої позивачем - є незаконно отриманою банком, тобто банк ввів у оману позивача при отриманні ним кредитних коштів. Крім того, умови кредитного договору не відповідають вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки умови договору є несправедливими, наслідком чого є істотний дисбаланс договірних прав та обов»язків на шкоду споживача: п.п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3 встановлено відповідальність тільки позичальника за невиконання умов кредитного договору, натомість відповідальність банку не передбачена. А тому просить позов задовольнити.

У судовому засіданні позивач та його представник просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові.

Представник відповідача у судове засідання не з»явився, подав до суду письмове заперечення, у якому просить у позові відмовити з огляду на наступне. Так, в позовній заяві позивач стверджує, що не був ознайомлений з усіма умовами кредитування, що пропонуються банком в обсязі і в порядку, що передбачені ЗУ «Про захист прав споживачів» та іншими нормативними актами. З даними твердженнями відповідач не погоджується, оскільки 01 серпня 2007 року ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» отримано заяву-анкету на кредит під комерційну іпотеку ОСОБА_1 У даній заяві він просить банк надати йому кредит в сумі 105000,00 доларів США під 13,5 % річних, додатком № 3 до кредитного договору чітко визначено сукупну вартість кредиту та реальну процентну ставку за кредитом, а тому твердженя позивача про ненадання йому даної інформації є безпідставним. Твердження відповідача щодо несправедливості умов кредитного договору є також безпідставне, адже згідно п. 1.12 Кредитного договору № 010/02-7/309-М від 14.08.2007 року при одержанні кредиту позичальник усвідомлював та гарантував, що умови договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, позичальник не знаходився під впливом омани, обману, насильства, погрози... Що стосується порушення банком п. 3 Правил щодо заборони встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь, які передбачені п. 1.3.1 кредитного договору, то даним пунктом вказану у позовній заяві комісію в розмірі 1,5 % не передбачено.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Встановлено, що 14 серпня 2007 року між позивачем та ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» правонаступником якого є відповідач було укладено кредитний договір № 010/02-7/309-М про надання кредиту в сумі 105000 доларів США під 13,5 % річних строком до 14.08.2017 року.

Пунктом 4 частини № 1 вказаного Договору передбачено, що повернення кредиту та сплати процентів відбувається шляхом сплати позичальником платежів, що зменшуються згідно з графіком погашення до цього Договору, детальний порядок повернення кредиту та сплати процентів визначений в частині № 2 цього Договору. Сума кредиту та процентів щомісяця погашається рівними частинами на протязі всього строку дії кредитного договору. Щомісячне погашення кредиту відбувається рівними частинами з нарахуванням процентів на залишок заборгованості по кредиту.

Згідно п.п. 1.4.1.2 цього Договору проценти нараховуються не пізніше дати, визначеної у графіку повернення кредиту та сплати процентів кожного календарного місяця на фактичну суму непогашених кредитних коштів і за фактичний час користування такими коштами, включаючи день видачі та виключаючи день повернення та сплачуються позичальником відповідно до умов ст. 1.5 цього Договору.

Розділом 2 кредитного договору передбачені права та обов'язки сторін, зокрема, пунктом 2.4.2 надано позичальнику право дострокового погашення кредиту. Також згідно п. 1.4.1.6 умов договору його сторони погодили, що у випадку зміни економічних умов та вартості ресурсів на ринку позичкового капіталу сторони договору дійшли згоди вважати настання таких обставин істотною зміною обставин, якими сторони керувались при визначенні розміру процентної ставки при укладанні цього договору. У цьому випадку сторони досягли взаємної згоди без укладання будь-якої додаткової угоди до цього договору встановити наступний порядок змін умов цього договору з відповідною зміною зобов»язань позичальника та прав банку за цим договором щодо розміру процентної ставки або строку виконання позичальником зобов»язань за цим договором. Про зміну процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення листа з повідомленням про вручення за 20 календарних днів до вступу в дію зміненої процентної ставки.

До кредитного договору № 010/02-7/309-М від 14 серпня 2007 року було укладено додаткові угоди. Додатками до додаткових угод були визначені графіки погашення кредиту, зокрема, додатком № 2, додатком № 3, які є невід'ємною частиною вказаного договору було визначено графік платежів.

З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України сторони 27 листопада 2009 року досягли згоди про зміну умов погашення кредиту, визначених оспорюваним довором та уклали додаткову угоду № 010/02-7/309-М/3 згідно якої тимчасово на період з 27 листопада 2009 року по 29 червня 2010 року сторони погодились зменшити розмір щомісячного платежу у сплаті сум кредиту та змінити строк його сплати в наступному порядку: станом на дату укладення цієї додаткової угоди щомісячний платіж становить 932,46 доларів США, на період кредитних канікул щомісячний платіж зменшується до розміру 161,28 доларів США; починаючи з 30 грудня 2009 року кредитор змінює позичальнику строк сплати решти щомісячного платежу в сумі 771,18 доларів США, а позичальник зобов»язується сплатити вказану суму в майбутньому відповідно до графіка погашення кредиту та сплати процентів, що є додатком № 1 до цієї додаткової угоди та є її невід»ємною частиною.

Аналіз наведених норм права та встановлених обставин дає підстави стверджувати, що Банк у письмовій формі надав позивачу вичерпну інформацію про умови кредитування в іноземній валюті.

Проаналізувавши умови вказаного кредитного договору, суд дійшов висновку про їх відповідність нормам законодавства.

Волевиявлення ОСОБА_1 на укладення кредитного договору на умовах (з врахуванням отриманої від банку інформації, передбаченої ч. 2 ст. 11 Закону), та отримання згідно умов договору саме доларів США, його згода з визначеним договором розміром річної відсоткової ставки за кредитом та іншими умовами Договору підтверджується наявними в матеріалах справи фінансовими документами, систематичною сплатою протягом тривалого часу періодичних платежів згідно умов договору. Виконанням протягом тривалого часу умов кредитного договору та підписанням додаткових угод до Договору позивач фактично вчиняв дії на схвалення укладеного правочину, чим фактично підтверджував намір на подальше виконання умов договору та відсутність порушення його законних прав та інтересів при укладенні Договору.

Зокрема, судом встановлено, що розрахунок платежів, які підлягають нарахуванню та сплаті за кредитним договором наведено в Додатку № 2 до кредитного договору («Графік платежів за договором»), Додатку № 2 від 13.09.2007 року («Графік платежів за договором»), Додатку № 3 («Графік платежів за договором») та Додатку № 1 до додаткової угоди. У графіку платежів, який є невід'ємною частиною кредитного договору, розписаний порядок погашення кредиту з зазначенням залишку кредитної заборгованості за кожним платіжним періодом та орієнтовною сукупною вартістю кредиту. Процентна ставка зазначена в самому кредитному договорі у розмірі 13,5 %.

Перед укладанням договору позичальнику було надано інформацію про умови кредитування та сукупну вартість кредиту у відповідності до затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007 року Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, про що свідчить підпис позичальника на заяві-анкеті від 01 серпня 2007 року, в тексті якої зазначено, підписанням цієї анкети - заяви позивач підтверджує, що банк надав йому в письмовій формі та в повному об»ємі інформацію, передбачену п. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів». Також підтвердження факту письмового ознайомлення позичальника з умовами кредитування містяться в п. 1.12.1 оспорюваного договору, підписаного позивачем, у якому зазначено, що при одержанні кредиту позичальник усвідомлює та гарантує, що умови даного договору для нього зрозумілі, відповідають його інтересам, є розумними та справедливими, а тому суд дійшов висновку про те, що позичальник отримав від банку інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та Правилами про надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Посилання позивача на редакцію абз. 6 ч. 4 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним, оскільки не може застосовуватися до вирішення питання про дійсність оспореного договору, так як введена у дію Законом України № 3795-VІ від 22.09.2011 у той час, як оспорюваний договір укладений 14.08.2007 року.

Доводи позивача про те, що п.п. 1.3.1 Кредитного договору встановлена умова щодо обов»язку сплати позичальником на користь банку комісії від суми виданих коштів в розмірі 1,5 % є такою, що суперечить вимогам ч. 5 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а сума комісії сплаченої позивачем - є незаконно отриманою банком, тобто банк ввів у оману позивача при отриманні ним кредитних коштів є безпідставними, оскільки вказаний п.п. вказаного договору такої умови не містить. Так, п. 2 частини № 1 оспорюваного договору встановлена разова комісія за надання кредиту, яка складає 0,99 % від розміру кредиту, що не суперечить положенням чинного законодавства, оскільки, у відповідності до ч. 5 ст. 1 та ст. 4 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», відкриття рахунку, здійснення розрахунково-касового обслуговування, обслуговування кредитної заборгованості, тощо, є супутніми фінансовими послугами, що надаються банком споживачеві при отриманні ним споживчого кредиту, і з огляду на положення ч. 1 ст. 6 зазначеного Закону, надання таких послуг здійснюється суб'єктами господарювання на підставі договору.

Також позивачем не надано будь-яких належних та достатніх доказів, які б доводили факт укладення договору внаслідок здійснення відповідачем нечесної підприємницької практики.

За таких обставин позов до задоволення не підлягає.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_4 про визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча Ж.В.Василиха