АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/895/15
Категорія: захист прав споживачів Доповідач: Коростійова В.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коростійової В.І.,

суддів: - Гуцал Л.В., Крилової Т.Г.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 про захист прав споживачів та стягнення суми,-

в с т а н о в и л а:

8 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним позовом.

В обгрунтовання позову посилалась на те, що 6 червня 2014 року уклала з ОСОБА_5 договір замовлення, за умовами якого ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання зі своїх матеріалів виготовити металево-дерев'яні сходи до належного їй житлового будинку, а вона зобов'язалась виплатити ОСОБА_5 30000 грн. В подальшому оплата за роботу була збільшена до 33000 грн.

На виконання своїх зобов'язань вона сплатила ОСОБА_5 20500 грн., з яких:

6 червня 2014 року -15000 грн.;

30 червня 2014 року - 3000 грн.;

31 липня 2014 року - 500 грн.;

1 серпня 2014 року - 2000 грн.

За отримання кожної частки грошей ОСОБА_5 ставив свій підпис у договорі.

Відповідач ОСОБА_5 при першій і наступній зустрічі демонстрував їй каталоги металево-дерев'яних сходів, проводив заміри у будинку. Кожен раз, отримуючи від неї чергову частку грошей , запевняв її, що триває процес придбання усіх необхідних матеріалів та ведуться роботи по виготовленню сходів.

Минав час, а обумовлені договором роботи ОСОБА_5 так і не виконав. ОСОБА_5, приходячи за черговою частиною грошей, лише вводив її в оману.

У зв'язку з чи вона була змушена відмовитися від договору. Вона за власні кошти придбала матеріали, виготовила проект і з залученням інших осіб виготовила і встановила сходи.

Невиконанням умов договору відповідач спричинив їй і моральну шкоду: змінився звичний спосіб її життя, вона перенесла сильний стрес.

Посилаючись на вказані обставини, та ст.ст. 10, 22 Закону України "Про захист прав споживачів", просила: стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 сплачені нею авансові платежі за договором замовлення від 6 червня 2014 року - 20500 грн. та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Комінтернівського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2014 року ОСОБА_3 у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, в особі свого представника ОСОБА_4, просе рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. При цьому посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Відповідач ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції не оскаржив. Подав письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважав її безпідставною, а рішення суду - законним і обгрунтованим.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених п.п. 2, 3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено, що 6 червня 2014 року між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 і фізичною особою ОСОБА_3 укладено договір побутового підряду, за умовами якого підрядник ОСОБА_5 взяв на себе обов'язок виготовити і встановити із свого матеріалу - дерева і металу сходи для будинку, належного ОСОБА_3, а замовник ОСОБА_3 зобов'язалась оплатити та прийняти виконані роботи.

Договором побутового підряду передбачено, що підрядник ОСОБА_5 зобов'язався виконати роботи через 2,5 місяці після внесення замовником ОСОБА_3 передплати.

Замовник ОСОБА_3 зобов'язалась сплатити підряднику ОСОБА_5 за виконані роботи 33000 грн. (а.с.4-5).

Відмовляючи ОСОБА_3 у позові, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до п.1.3.3 договору він вступає в силу лише після внесення 100% передплати. Як пояснив у судовому засіданні ОСОБА_5, 100% передплати за договором ОСОБА_3 не внесла. Сходи він виготовив і встановив.

Погодитися з таким висновком не можна.

Із позовної заяви та договору, укладеного між сторонами 6 червня 2014 року на виготовлення і установку сходів, вбачається, що між сторонами виникли правовідносини із договору побутового підряду.

Відповідно до ст.865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір побутового підряду є публічним договором. До відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Згідно ч.1 ст.10 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Якщо значну частину обсягу послуги чи робіт (понад сімдесят відсотків загального обсягу) вже було виконано, споживач має право розірвати договір лише стосовно частини послуги або робіт, що залишилася.

Пунктом 2.1 договору сторони визначили авансовий платіж у розмірі 60%, що складає 18000 грн.

Згідно п. 2.1 розділу 2 договору замовник вносить повторний аванс у розмірі 30%, що складає 9000 грн. після доставки всіх комплектуючих і початку монтажних робіт.

Матеріалами справи встановлено, підтверджується оригіналом договору і визнається відповідачем ОСОБА_5, що у період з 6 червня по 1 серпня 2014 року ОСОБА_3 чотирма платежами сплатила ОСОБА_5 передплату у сумі 20500 грн.

Факт отримання вказаної суми ОСОБА_5 у суді апеляційної інстанції визнав.

Оскільки ОСОБА_5 після внесення ОСОБА_3 передплати у сумі 20500 грн. доставку всіх комплектуючих не здійснив, монтажні роботи не почав, то відповідно до п. 2.1 договору у ОСОБА_3 не виникло обов'язку сплатити ОСОБА_5 повторний аванс у розмірі 30%.

З огляду на це, посилання ОСОБА_5 на те, що договір вступає в силу тільки після внесення 100% передплати, є безпідставним.

Оскільки підрядник ОСОБА_5 своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором, замовник ОСОБА_3 має право відмовитися від договору і вимагати відшкодування збитків.

Збитком у даному випадку є внесені ОСОБА_3 в якості передплати 20500 грн. Позовні вимоги ОСОБА_3 у цій частині підлягають задоволенню.

Посилання ОСОБА_5 на те, що незважаючи на невнесення ОСОБА_3 100% передплати, він зі свого матеріалу виготовив і встановив сходи, не підтверджено жодним доказом.

Відповідно до ст.871 ЦК України якщо робота виконується з матеріалу замовника, у квитанції або іншому документі, що видається підрядником при укладенні договору побутового підряду, вказуються точне найменування матеріалу, його кількість і оцінка, здійснена за погодженням сторін.

Підрядник ОСОБА_5 не надав суду доказів того, що він при укладенні договору видав документ, в якому б зазначив точне найменування матеріалу, його кількість і оцінка, як і не надав документів, що засвідчують ціну матеріалів.

На порушення вимог п. 3.1.2 договору, підрядник ОСОБА_5 не надав і проектно-кошторисної документації, яка повинна бути обов'язковим додатком до договору.

Кошторис, який ОСОБА_5 надав лише суду апеляційної інстанції, ніким не підписаний і не свідчить, що він стосується договору, укладеного між сторонами.

Відсутній і підписаний сторонами акт виконаних робіт.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підтвердження своїх доводів ОСОБА_5 не надав жодного доказу.

Натомість ОСОБА_3 надала суду докази сплати ОСОБА_5 20500 грн. передплати.

Позивачка ОСОБА_3 пояснила, що оскільки ОСОБА_5 своєчасно не приступив до виконання своїх зобов'язань, вона сама виготовила проект сходів, за власний кошт придбала матеріали і виготовила сходи.

На підтвердження цього надала суду першої інстанції квитанції на придбання матеріалів для виготовлення сходів та свою проектну документацію, яку суд першої інстанції безпідставно не взяв до уваги (а.с. 39-46).

Позовні вимоги ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.4 Закону України "Про захист прав споживачів" моральна шкода, яка заподіяна споживачу, виплачується лише у разі, якщо така шкода заподіяна продукцією, яка є небезпечною для життя і здоров'я людини.

Відшкодування моральної шкоди, заподіяної споживачу внаслідок інших неправомірних дій виконавця послуг, нормами Закону України "Про захист прав споживачів" не передбачено.

Не передбачено відшкодування моральної шкоди і умовами договору.

За таких обставин, судова колегія відмовляє ОСОБА_3 у позові про відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ч.1 ст.303, ст.304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 2, 3, 4 ч1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду міста Харкова від 9 грудня 2014 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 20500 (двадцять тисяч п'ятсот) гривень.

В іншій частині позову ОСОБА_3 відмовити.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: