Справа №463/2531/14-ц
Провадження №2/463/123/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Шеремети Г. І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

за участю позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника позивачів - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про вставовлення факту проживання однією сім`єю, визнання їх спадкоємцями четвертої черги та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд , -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом, який в подальшому уточнили, остаточно просили вставовити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_6 більше пяти років до часу відкриття спадщини, визнати їх спадкоємцями четвертої черги за законом та визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6

Позовні вимоги мотивують тим, що у березні 2003 року вони переїхали у квартиру АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_6 та ОСОБА_5, на їх прохання, оскільки ОСОБА_6 була похилого віку, часто хворіла, потребувала стороннього догляду та допомоги. З того часу вони проживали разом однією сімєю. ОСОБА_5 переїхала на інше постійне місце проживання, яке їм не відоме. З часу вселення сплачували комунальні платежі, доглядали хвору ОСОБА_6, надавали їй допомогу. ОСОБА_6 готувала їжу, допомагала доглядати дітей. Остання планувала оформити заповіт, однак не встигла, оскільки у 2008 році тяжко захворіла і померла. Після її смерті залишились з дітьми проживати у квартирі без жодних заперечень з боку ОСОБА_5, ОСОБА_6 не була одружена, не мала дітей, вони були її єдиними близькими людьми. Просять вставовити факт проживання однією сім`єю з ОСОБА_6, на підставі ст. 1264 ЦК України визнати їх спадкоємцями четвертої черги за законом та визначити їм додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні позивачі та їх представник позов підтримали з підстав наведених у позовній заяві. Додатково пояснили, що несуть витрати по догляду за квартирою, зробили ремонт та сплачують комунальні платежі.

Свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8 у судовому засіданні пояснили, що позивачі та ОСОБА_6 проживали разом у квартирі, святкували спільні свята на яких вони були присутні.

Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була належним чином повідомленою за місцем прописки та останнім відомим місцем проживання. Суд вважає за можливе розглянути справу у її відсутності на підставі наявних у справі матеріалів та зі згоди позивачів постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивачів, їх представника, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.ст. 215, 225, 226 ЦПК України, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи неінакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно із ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Як вбачається з копії свідоцтва про право власності на квартиру № 4 у будинку № 1 на вул. Борсоєва (вул. ОСОБА_9) у м. Львові (а.с. 22), така належала на праві спільної власності ОСОБА_10 (мати) та ОСОБА_6 (донька). В коло спадкоємців також входить відповідачка ОСОБА_5 (дівоче прізвище ОСОБА_11І.)

Згідно відомостей із спадкової справи № 507, ОСОБА_10 померла 11.05.1997 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 25). Після її смерті до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини звернулись її доньки ОСОБА_6 та ОСОБА_5

ОСОБА_6 була зареєстрована за вищезазначеною адресою з 17.03.1978 року, що підтверджується відповідною відміткою у паспорті громадянина України (а.с. 23). За даною адресою постійно проживала та прийняла спадщину після смерті матері у вигляді обовязкові частки, оскільки мати склала заповіт на свою частку на другу доньку ОСОБА_5

ОСОБА_6 померла 10.06.2008 року, що підтверджується актовим записом про смерть № 4412 від 30.06.2008 року (а.с. 44).

Згідно інформації наданої Четвертою Львівською державною нотаріальною конторою (а.с. 46) спадкова справа після смерті ОСОБА_6 не заводилась.

Вирішуючи позов про встановлення факту проживання однією сімєю з особою, яка померла після 1 січня 2004 р., суд повинен застосовувати норми ЦК України, що набрав чинності на час відкриття спадщини, тобто ЦК України 2003 р. Відповідно до ст. 1264 цього Кодексу у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1259 цього Кодексу встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані (правова позиція викладена в ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 14 листопада 2007 р.)

Згідно ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Щодо доказів, поданих суду у підтвердження позовних вимог позивачів, на їх думку, є покази свідків, які допитані судом - ОСОБА_7, ОСОБА_8 Такі пояснили, що є сусідами позивачів та покійної ОСОБА_6 Ствердили той факт, що позивачі проживають у квартирі ОСОБА_6, проживали в даній квартирі і за її життя та з її згоди. Вели господарство, святкували разом свята.

Оцінюючи такі покази свідків, суд не піддає сумніву їх правдивість, однак вважає, що такі не підтверджують факту проживання однією сімєю, ведення спільного господарства, спільного бюджету, а лише стверджують факт проживання позивачів на площі квартири померлої ОСОБА_6, тобто не підтверджують їх статусу, як членів сімї покійної ОСОБА_6 Позивачі також не надали суду письмових чи будь-яких інших доказів на підтвердження факту спільного проживання та ведення спільного господарства з покійною ОСОБА_6 Такими доказами, на думку суду, могли б бути, як платіжні документи на оплату за квартиру та комунальні послуги, родинні фото з святкувань, відпочинку, будь-які інші документи на підтвердження ведення спільного побуту.

Також документально не підтверджено факту понесення витрат на поховання ОСОБА_6 Надані суду квитанції про оплату за квартиру відносяться до періоду після смерті ОСОБА_6 або розгляду справи судом, тому не можуть бути доказом понесених витрат при спільному проживанні.

Беручи до уваги наведене вище, судом встановлено, що позивачі не довели ті обставини, на які покликались, як на підставу своїх вимог, в порядку визначеному ст. 60 ЦПК України, а тому суд в позові відмовляє.

Керуючись ст. 310, ст. 1264, п.п. 2, 3 ст. 1272 ЦК України, 3, 4, 6, 11, 57, 60, 212-215, 224-226, 234, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові - відмовити.

На рішення суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення в порядку і строки передбачені ст. 228 ЦПК України.

На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Львівської області в порядку і строки передбачені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: Шеремета Г. І.