АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 554/6428/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3109/14Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В. М. Доповідач ап. інст. Чічіль В. А.
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Чічіля В.А.,

суддів: Кузнєцової О.Ю., Триголова В.М.,

за участю секретаря: Колодюк О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -
В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на роботі, стягнення з відповідача на його користь заробітної плати за час вимушеного прогулу у раніше нараховуваному розмірі та стягнення судових витрат. Також, відповідач прохав у разі неможливості поновлення його на роботі, змінити запис підстави про звільнення: з ч. 2 ст. 36 КЗпП України на ч. 2 ст. 40 КЗпП України, а саме, щодо скорочення штату, та виплатити в такому разі заробітну плату за два місяці, що передбачено законом при звільненні за цією статтею.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 05 вересня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено у повному обсязі.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задоволено частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 05 вересня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 9 квітня 2014 року № 72 про звільнення ОСОБА_1 з роботи на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Зобов`язано відповідача змінити в трудовій книжці формулювання причин звільнення ОСОБА_1 з посади зубного техніка зубопротезної лабораторії військової частини НОМЕР_1 , із ч. 2 ст. 36 КЗпП України за закінченням строку трудового договору, на п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників.

Стягнуто з військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 вихідну допомогу у розмірі середнього місячного заробітку у сумі 370,50 грн., без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнуто з відповідача на користь держави 243,60 грн. судового збору.

ОСОБА_1 звернувся з заявою про ухвалення додаткового рішення, вказуючи на те, що з`явились нові обставини, а саме: відповідач лише після роз`яснення рішення апеляційним судом, 01 липня 2015 року здійснив відповідні записи до трудової книжки, тим самим визнавши, що його було звільнено згідно з п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату працівників, у зв`язку із чим вважає, що є підстави для доповнення судом апеляційної інстанції рішення від 11 листопада 2014 року, у частині стягнення компенсації за завдану йому відповідачем моральну шкоду у розмірі 5000 гривень.
Колегія суддів, заслухавши суддю доповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення слід відмовити за наступних обставин.
Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; судом не вирішено питання про судові витрати.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 при подачі позовної заяви вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди заявлена не була, відповідні зміни до позовних вимог позивачем також не вносились, а тому, вказане питання не розглядалось ні у суді першої інстанції, ні у суді апеляційної інстанції.

З аналізу ч. 1 ст. 220 ЦПК України вбачається, що законодавцем встановлено вичерпний перелік підстав, які обумовлюють необхідність винесення судом додаткового рішення.

Посилання ОСОБА_1 у заяві про винесення додаткового рішення на ту обставину, що моральна шкода йому була завдана, у тому числі, у зв`язку із тривалим невиконанням рішення Апеляційного суду Полтавської області від 11 листопада 2014 року, що є новою обставиною, яка обумовлює необхідність стягнення з відповідача моральної шкоди, колегією сприймається критично, адже, така підстава винесення додаткового рішення ч. 1 ст. 220 ЦПК не передбачена.
За таких обставин, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення, оскільки апеляційним судом при вирішенні спору були зроблені висновки за всіма позовними вимогами позивача, серед яких була відсутня позовна вимога щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.
Керуючись ст.ст. 220, 313, 315 ЦПК України ,-
У Х В А Л И Л А :
У задоволенні зави ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.
Головуючий суддя: В.А. Чічіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

В.М. Триголов

З оригіналом згідно: