АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/7161/15
Категорія: право власності Доповідач: Сащенко І.С.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Сащенка І.С.

суддів: - Бобровського В.В., Довгаль А.П.,

за участю секретаря - Бойко А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 10 вересня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Харківської міської ради про визнання права власності,-

в с т а н о в и л а:

У серпні 2012 року ОСОБА_5 звернулася до суду із позовом до Харківської міської ради про визнання права власності.

В обґрунтування вимог посилалась на те, нею своїми силами та за власні кошти, без затвердження та узгодження проекту, було здійснено будівництво двох гаражів: по АДРЕСА_1 та по АДРЕСА_2 у місті Харкові.

Згідно технічного висновку ПГТ «Баранов і К» впроваджувальне підприємство «Центр-Персонал», будівлі гаражів АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 відповідають вимогам чинних будівельних норм і правил.

Проте, будь-яких документів, які б підтверджували її право власності на вказані гаражі, не має.

Посилаючись на вказані обставини та ст.ст. 331, 376 ЦК України, просила визнати за нею право власності на вищеописані гаражі.

У судове засідання сторони по справі не з'явились.

ОСОБА_5 подала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Харківська міська рада подала відзив на позовну заяву, в якому просила розглянути справу за відсутності представника відповідача, а у задоволенні позовних вимог відмовити.

Заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 10 вересня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено. Визнано за нею право власності на гараж АДРЕСА_1 та гараж АДРЕСА_2

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, яка не брала участі у справі, просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог відмовити. Посилається на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права. Зазначає, що вказаним рішенням порушено її права, оскільки гараж АДРЕСА_2, право власності на який було визнано за ОСОБА_5, розташований на земельній ділянці, яка належить їй на праві приватної власності.

ОСОБА_5 подала письмові заперечення на апеляційну скаргу, вважала її безпідставною, а рішення суду - законним і обґрунтованим.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що об'єкти самочинного будівництва можуть бути визнані власністю позивача в порядку ст. 376 ЦК України, відповідно до якої за вимогою власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, самовільно побудоване на ньому, якщо це не порушує права інших осіб. При цьому судом не було встановлено факту порушення прав інших осіб.

Але з таким висновком суду погодитись не можна з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних прововідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими у судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Встановлено, що ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 21 серпня 2012 року в порядку забезпечення доказів зобов'язано КП ХМБТІ провести технічну інвентаризацію гаражів та виготовити технічний паспорт на об'єкти нерухомого майна ( а.с. 25 - 26 ).

Згідно виготовлених 06.09.2012 року технічних паспортів, в м. Харкові по АДРЕСА_1 загальною площею 27,2 кв.м., по АДРЕСА_2 загальною площею 26,4 кв.м., власник майна не вказаний ( а.с. 31 - 34 ).

Відповідно до технічного висновку ПГТ «Баранов і К» впроваджувальне підприємство «Центр-Персонал», будівлі гаражів АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 в м. Харкові відповідають вимогам чинних будівельних норм і правил.

Належність земельної ділянки, на якій розташовані об'єкти нерухомості, суд першої інстанції не перевірив.

У ході апеляційного розгляду справи встановлено, що на час ухвалення оскаржуваного рішення земельна ділянка, на якій розташований гараж НОМЕР_1, належала ОСОБА_6, та була передана їй у приватну власність на підставі рішення 16 сесії 6 скликання Харківської міської ради від 22.06.2012 року №760/12.

До участі у справі ОСОБА_6 залучена не була.

За змістом ст. 33 ЦПК України суб'єктний склад сторін визначає позивач.

Позивач ОСОБА_5 клопотань про залучення до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_6 у суді першої інстанції не заявляла.

Процесуальна можливість притягнення інших осіб до участі у справі апеляційним судом на стадії перегляду рішення суду першої інстанції ЦПК України не передбачена.

Посилання представників позивача на те, що права ОСОБА_7 не можуть бути порушені оскаржуваним рішенням, оскільки воно було ухвалено до набуття нею права власності на земельну ділянку, судовою колегією апеляційної інстанції не приймаються.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.11.2012 року ОСОБА_6 передала, а ОСОБА_7 прийняла у власність житловий будинок АДРЕСА_5 та земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд розміром 0,0792 га, на якій розташований цей житловий будинок ( а.с. 47 - 49 ).

Отже, на підставі вказаного договору до ОСОБА_7 перейшли всі права та обов'язки ОСОБА_6 щодо житлового будинку за вищеописаною адресою та земельної ділянки для його обслуговування.

Крім того, будівництво вважається правомірним, якщо власник ділянки чи землекористувач або інша особа одержали у встановленому порядку дозволи на забудову об'єкта містобудування та виконання будівельних робіт відповідно до ст.ст. 24, 29 Закону України «Про планування і забудову територій».

Позивачем не надано жодних доказів того, що будівництво зазначених приміщень здійснено позивачем за згодою власників земельної ділянки - Харківської міської ради та ОСОБА_6 Також в матеріалах справи відсутня дозвільна документація на будівництво, та за наслідками будівництва - документи, що засвідчують здачу спірних об'єктів в експлуатацію, обов'язковість яких передбачено з ч.8 ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності».

За таких обставин висновок суду про правомірність набуття ОСОБА_5 права власності на будівлі гаражів АДРЕСА_3 та АДРЕСА_4 в м. Харкові є передчасним.

Виходячи із наведеного, колегія суддів відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції про відмову ОСОБА_5 у позові не позбавляє її права звернутися до суду з таким же позовом, визначивши суб'єктний склад осіб відповідно до правовідносин, що склалися.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_4 - задовольнити.

Заочне рішення Київського районного суду міста Харкова від 10 вересня 2012 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_5 до Харківської міської ради про визнання права власності відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді