Справа №464/8318/15-ц
пр.№ 2/464/2405/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.10.2015 року суддя Сихівського районного суду м.Львова Чорна С.З., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_2 про бездіяльність і незаконне рішення, -

в с т а н о в и в :

позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить застосувати до відповідача ст.56 Конституції України, стягнути з державного рахунку в його користь позов в сумі 170 млн. Євро або рівнозначну суму в гривневому еквіваленті; зобовязати Ощадбанк України в особі Львівського міського відділення № 6319 відновити його банківський вклад з усіма компенсаціями в сумі 1 347 671 137 грн. Обґрунтовує позовні вимоги тим, що при здійсненні правосуддя відповідач відмовив у прийнятті до провадження ВССУ його позову шляхом винесення відповідної ухвали, чим не дотримався норм чинного законодавства України та як наслідок порушив матеріальні права позивача.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до положень ч.1 ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Як вбачається з матеріалів позовної заяви, позивач просить відшкодувати шкоду, завдану суддею Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_2 під час здійснення нею правосуддя. Зазначає, що шкода заподіяна ухвалою від 10.09.2015 року, якою ОСОБА_1 відмовлено у прийнятті до провадження ВССУ його позову та повернуто такий.

Оглянувши та дослідивши матеріали даного позову, приходжу до наступних висновків.

Згідно з ч.2 ст.124, ст.126 Конституції України, судді незалежні і підкоряються лише законам України, вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється.

Аналогічна норма закріплена в ст.6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», згідно якої суди, здійснюючи правосуддя, є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Суди здійснюють правосуддя на основі Конституції і законів України та на засадах верховенства права.

Отже, зі змісту конституційних положень вбачається, що рішення, дії чи бездіяльність суддів у питаннях здійснення правосуддя (повязані з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях, зверненням рішення до виконання, переглядом за нововиявленими обставинами) можуть оскаржуватись у встановленому законом процесуальному порядку, а не шляхом їх оскарження до суду першої інстанції, оскільки це порушуватиме конституційний принцип незалежності суддів і заборону втручання у вирішення справи незалежним судом.

Пунктом 10.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади» визначено, що виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

З наведених вище правових норм вбачається, що розгляд іншим судом спорів з приводу правомірності дій суддів чи суду при здійсненні правосуддя і прийнятих ними судових рішень, надання оцінки цим рішенням є недопустимим, оскільки це порушує принцип незалежності суддів у здійсненні ними професійної діяльності.

Чинним процесуальним законодавством України визначено єдиний порядок апеляційного та касаційного оскарження сторонами рішень судів першої інстанції. Дії суддів при здійсненні правосуддя, які на думку позивача є протиправними при касаційному оскарженні судового рішення можуть бути предметом розгляду у порядку, встановленому Законом України «Про судоустрій і статус суддів» і Законом України «Про ОСОБА_3 Юстиції».

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Оскільки позовні вимоги, заявлені до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних, по суті зводяться до оскарження лише її дій, які повязані із розглядом справ позивача, що надійшли в ОСОБА_3 спеціалізований суд України, позов ОСОБА_1 до відповідача не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, так як законодавцем передбачена інша процедура процесуального оскарження.

Враховуючи вищевикладені обставини, вважаю, що у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ч.2 ст.124, ст.126 Конституції України, п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007р. «Про незалежність судової влади», ст.ст.6, 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ст.15, п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України, -

у х в а л и в :

відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ ОСОБА_2 про бездіяльність і незаконне рішення.

Копію ухвали невідкладно надіслати позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 5 днів з часу отримання її копії.

Суддя: Чорна С.З.