У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: Бондаренко Н.В., Малько О.С.,Василевича В.С.,

секретар судового засідання: Пиляй І.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про стягнення збитків,

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників ОСОБА_1 та ОСОБА_2, перевіривши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2015 року стягнуто солідарно із ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 збитки в розмірі 250129 грн.79 коп.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що рішення судом ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зазначає, що предметом позовних вимог є стягнення збитків на підставі договору, який укладений між сторонами у справі.

Вважає, що договір, яким обумовлено можливість стягнення збитків не є єдиною та безумовною підставою для їх стягнення, оскільки умови та підстави для відшкодування збитків визначені ст.22 ЦК України. Для застосування цієї норми потрібна наявність всіх елементів складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Вказує, що заявлені позивачем вимоги ґрунтуються на наявності не усунутих недоліків у додатках до договору та підтверджуючих їх первинних документах, відсутністю на момент укладання договору купівлі-продажу основних засобів згідно з їх реєстром, зазначеного в Додатку №3 до договору; не здійсненні позивачем державної реєстрації договорів оренди земельних ділянок; пред'явлені третіми особами до товариства боргових та інших вимог, про існування яких не було відомо та /або наслідком яких є неправомірні дії(бездіяльність) посадових осіб товариства до укладення договору.

В свою чергу, ці зазначені обставини, про які йдеться вище стосуються фінансово-господарської діяльності ТОВ «Агрофірма «Трипілля», основні засоби, яких немає у наявності є власністю цього товариства, стороною договорів оренди земельних ділянок, що не зареєстровані у встановленому порядку є також дана юридична особа, вимоги третіх осіб заявлені до ТОВ «Агрофірма «Трипілля». Тобто, підстави, з яких заявлені збитки, стосуються прав та обов'язків юридичної особи, а не позивача у справі як її учасника.

Доводить, що в силу положень ст.ст.80,92,96 ЦК України відповідальність учасників юридичної особи за її зобов'язаннями не може ґрунтуватись на підставі договору.

Покликається на відсутність протиправної поведінки відповідачів у виникненні у товариства грошових зобов'язань по виконанню рішення суду, наслідків його господарської діяльності юридичної особи, сплати нею податків, наявності чи відсутності основних засобів. Вважає, що відсутні і інші елементи відповідальності.

Стверджує, що відсутні підстави для відшкодування понесених позивачем витрат на підставі п.1.12 договору купівлі-продажу, оскільки факт не усунутих недоліків у додатках до цього договору та первинних документах має бути виявлений при фактичному прийманні документів. Передача документів до укладеного договору відбулася 31.05.2013р., а документи, на які покликається позивач як на підставу своїх вимог датовані червнем, жовтнем та листопадом 2013року, січнем, лютим та травнем 2014року. Крім цього, відсутні належні докази про існування не усунутих недоліків, а сам факт укладання договорів, долучених до позову, акти виконаних робіт та сплата їх вартості не підтверджують існування недоліків та необхідності їх усунення. Позивач виходячи з п.1.12 та п.3.2.2 договору купівлі-продажу мав право на зменшення вартості часток на суму понесених ним витрат до проведення повного розрахунку.

Зазначає, що послуги з перевезення осіб для проведення аудиту надавалися у період з 20.01.2014р. по 15.05.2015р., тоді як аудит проводився з 17.10.2013р. по 10.03.2014р., крім цього договір не містить обов'язку відповідачів відшкодовувати позивачу балансову вартість відсутніх на підприємстві основних засобів. ОСОБА_2 не поніс жодних витрат, пов'язаних з відсутністю бетонозмішувача та зварювального апарату, а тому не має права на їх відшкодування, власником цього майна є юридична особа. Оплата витрат по реєстрації договорів, сплата податкового збору та виконання судових рішень відбулося за рахунок грошових коштів ТОВ «Агрофірма Трипілля», а тому позивач не має права на відшкодування цих сум.

З наведених підстав просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволені позовних вимог.

Представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просить її задовольнити. Доводить, що позивач втратив право на відшкодування заявлених ним збитків на підставі п.3.4 договору купівлі-продажу та не доведені всі елементи цивільного правопорушення.

Представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала. Вважає, що передбачене п.3.4 договору купівлі-продажу вирахування покупцем збитків, не відшкодованих продавцями відповідно до умов договору із плати за їх частки у статутному капіталі. є правом позивача, а не обов'язком. Останнім доведено належними та допустимими доказами неналежне виконання відповідачами умов договору, всіх чотирьох елементів цивільного правопорушення, передбаченого ст.22 ЦК України.

ОСОБА_3 та його представники ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не з'явились. Від представника відповідача -ОСОБА_5 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв'язку із її зайнятістю у судовому засіданні Вищого господарського суду України. Причини її неявки визнані неповажними. ОСОБА_3 та представник ОСОБА_4 причини неявки в апеляційний суд не повідомили.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не виконали умови договору в частині усунення недоліків у додатках до договору та підтверджуючих їх первинних документах, а також в частині відшкодування збитків, які виникли внаслідок пред'явлення третіми особами до товариства боргових та інших вимог, відсутності основних засобів внаслідок чого, позивач поніс збитки в розмірі 250129,79грн.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

У статтях 3, 6, 203, 626, 627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору, та сформульовано загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Встановлено, що 20 травня 2013 року між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу часток статутного капіталу ТзОВ «Агрофірма Трипілля», який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І. та зареєстрований в реєстрі за № 955.

За умовами даного договору продавці передають у власність покупця всі належні їм частки у Статутному капіталі ТзОВ «Агрофірма Трипілля», загальним розміром 100% статутного капіталу товариства, а покупець приймає у власність вказані частки та сплачує за них грошову суму в розмірі та в порядку, визначеному цим Договором.

Розмір частки ОСОБА_1 у статутному капіталі товариства становить 80% від загального розміру статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті складає 1 632 000 грн., ОСОБА_3 -20% від загального розміру статутного капіталу, що в грошовому еквіваленті становить 408 000 грн.

Відчуження часток проводиться продавцями на користь покупця за ціною 2 040 000 грн. з них: ОСОБА_1 відчужує належну йому частку у статутному капіталі товариства за ціною 1 632 000 грн., ОСОБА_3 - за ціною 408 000 грн.

Крім цього договором купівлі - продажу встановлений обов'язок продавців до моменту завершення приймання-передачі оригіналів документів, товарно-матеріальних цінностей тощо усунути виявлені недоліки у документах, зазначених в додатках та первинних документах та право покупця на відшкодування своїх витрат на оплату робіт(послуг) по усуненню таких недоліків, а його розділ V передбачає особливі його умови, зокрема п.5.4 - обов'язок відповідачів відшкодувати позивачеві збитки, пов'язані із задоволенням товариством боргових та інших вимог третіх осіб у випадках та порядку, зазначеному у ньому.

На виконання умов договору позивачем було здійснено перерахування коштів на банківські рахунки відповідачів у строки та порядку встановлених договором. Таким чином, свої зобов'язання позивач виконав повністю.

Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлений договором строк.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 614 ЦК України).

Згідно зі ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

В зв'язку з порушенням відповідачами зобов'язань за договором купівлі - продажу, сума понесених позивачем збитків становить 250129 грн. 79 коп., що стверджується наявними в матеріалах справи доказами: платіжними дорученнями, квитанціями тощо та складається з:

-витрат, пов'язаних із проведенням аудиторської перевірки ;

-витрат, пов'язаних з приведенням бухгалтерського обліку у відповідність до норм чинного законодавства;

-витрат на послуги з перевезення осіб, які приводили бухгалтерський облік у відповідність до норм чинного законодавства;

-відсутності основних засобів;

-витрат на проведення реєстрації договорів оренди земельних ділянок;

-податкових зобов'язань;

-вимог третіх осіб щодо відшкодування збитків, заподіяних в дорожньо-транспортних пригодах.

Встановлено, що в актах приймання -передачі документів, основних засобів, незареєстрованих договорів зафіксовані наступні недоліки: зауваження по первинних документах та документах бухгалтерського обліку, необхідність проведення аудиту щодо стану ведення бухгалтерського обліку та стану первинної документації товариства, відсутність основних засобів.

При підписанні цих актів сторонами договору від них не надійшло жодних зауважень та заперечень, що стверджується власноручними записами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на актах про те, що він ними підписаний без зауважень.

За наведеного, продавці у строк, обумовлений п.1.1 договору, виявлені недоліки не усунули, а підписанням актів приймання -передачі документів, основних засобів тощо без зауважень підтвердили наявність зазначених в них порушень. Розписка покупцем про відсутність недоліків відповідно до п.1.12 договору не надавалась, що спростовує доводи апеляційної скарги про те, що таких недоліків не було.

З метою усунення виявлених недоліків позивачем укладені договори про проведення аудиту, про надання послуг щодо виправлення недоліків бухгалтерського обліку на ТзОВ «Агрофірма Трипілля» та про надання транспортних послуг. За цими договорами ОСОБА_2 поніс витрати на загальну суму 162 379грн.60коп., що стверджується ксерокопіями платіжних документів, що містяться в матеріалах справи.

Покликання апеляційної скарги на те, що послуги з перевезення осіб для проведення аудиту надавалися у період з 20.01.2014р. по 15.05.2015р., тоді як аудит проводився з 17.10.2013р. по 10.03.2014р. не заслуговують на увагу, оскільки згідно договору про надання транспортних послуг від 20.01.2014року він діяв до 28.02.2014року і докази про те, що послуги надавались поза межами його дії відповідачами не надано. Судом першої інстанції, при огляді у судовому засіданні оригіналів подорожніх листів, не встановлено й надання таких послуг ОСОБА_7 Наявний в матеріалах справи рахунок на оплату, датований виконавцем транспортних послуг 15.05.2014року (а.с.33), який позивачем оплачений 1.08.2014р. (а.с.34) не підтверджує доводи того, що транспортні послуги надавались по угоді до 15.05.2015р.

Матеріалами справи доведено, що відповідачі передали позивачу згідно акту приймання-передачі від 22.05.2013р. 166 примірників незареєстрованих договорів оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, що підтверджує факт не усунення відповідачами недоліків щодо реєстрації вказаних договорів. Товариством понесені витрати по реєстрації права оренди земельних ділянок в розмірі 31933 грн. 15 коп., які суд на підставі п.1.11-1.12 договору стягнув із відповідачів.

Суд першої інстанції обґрунтовано не взяв до уваги твердження відповідачів про те, що позивач, не скориставшись наданим йому пунктом 1.12. договору правом на відшкодування своїх витрат на оплату робіт (послуг) по усуненню недоліків із сум коштів належних до оплати вартості часток при остаточному розрахунку, втратив право на таке відшкодування. В рішенні з цього приводу наведені відповідні мотиви з якими погоджується і апеляційний суд.

Покликання скарги на безпідставне стягнення з відповідачів балансової вартості відсутніх у товаристві основних засобів, зокрема: бетонозмішувача та зварювального апарату не ґрунтується на умовах п.1.8 договору. Правильним є висновок суду першої інстанції про те, що це майно є складовою корпоративних прав за які позивачем сплачені кошти продавцям і, які гарантували належність основних засобів та їх наявність на момент укладення даного договору. Їх відсутність позбавляє можливості нового власника розпоряджатися та володіти придбаними ним правами щодо управління товариством, а також, підтверджує факт придбання позивачем корпоративних прав не в повному обсязі.

Крім цього вбачається, що позивач направляв на адресу відповідачів лист в якому пропонував переглянути умови договору купівлі-продажу часток статутного капіталу ТзОВ «Агрофірма Трипілля» щодо ціни договору із врахуванням недоліків та вартості їх усунення, однак відповіді на нього не отримав.

Пунктом 5.4 договору купівлі - продажу передбачено відшкодування відповідачами позивачу збитків, пов'язаних із задоволенням ТзОВ «Агрофірма Трипілля» боргових та інших вимог третіх осіб, про існування яких не було відомо та /або наслідком яких є неправомірні дії посадових осіб товариства до укладення даного договору.

Не ґрунтуються на умовах цього пункту договору доводи апеляційної скарги про те, що оплата витрат по реєстрації договорів оренди земельних ділянок, сплата податкового збору та виконання судових рішень відбулося за рахунок грошових коштів ТОВ «Агрофірма Трипілля», а тому позивач не має права на відшкодування цих сум.

Саме, керуючись пунктом 5.4 договору, суд першої інстанції стягнув з відповідачів на користь позивача сплачені товариством кошти по реєстрації договорів оренди, по повідомленню-рішенню Дубенської ОДПІ Головного управління Міндоходів у Рівненській області від 16 жовтня 2013 року в сумі 21194 грн. за невірне нарахування товариством податку на додану вартість за квітень 2013року, яке узгоджене ТзОВ «Агрофірма Трипілля» та по рішеннях Радивилівського районного суду Рівненської області від 27.12.2013р. та від 17.11.2014р. про стягнення з товариства на користь відповідно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 збитків в загальній сумі 29665,54грн. Доводи апеляційної скарги про те, що позивач не повідомив продавців про наявність вимог третіх осіб до товариства спростовуються текстом самого рішення суду від 28.12.2013р., із якого вбачається, що ОСОБА_3 був представником ТзОВ «Агрофірма Трипілля» у справі за позовом ОСОБА_8 та брав участь у судових засіданнях, а по справі за позовом ОСОБА_9-після отримання товариством позову із суду, ОСОБА_2 16.08.2014року відправлено продавцям повідомлення разом із копіями позовної заяви, додатків до неї та ухвалою Радивилівського районного суду від 1.08.2014року про відкриття провадження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. При цьому під збитками розуміються втрати, які особа зазнала в зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Обов'язковою передумовою задоволення позовних вимог про відшкодування збитків є встановлення в діях відповідача складу цивільного правопорушення, обов'язковими елементами якого є: протиправність поведінки; наявність збитків; причинний зв'язок між діями відповідача та заподіянням збитків; вина відповідача. Відсутність будь-якого з зазначених елементів цивільного правопорушення виключає настання цивільно-правової відповідальності відповідача у вигляді покладення на нього обов'язку з відшкодування збитків.

Положення статті 614 ЦК України встановлює презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Збитки позивача пов'язані з неналежним виконанням умов договору купівлі-продажу, який не змінений, не розірваний та не визнаний недійсним, є чинним перебувають у причинному зв'язку з відмовою відповідачів виконати взяті зобов'язання та понесеними покупцем витратами. Вина відповідачів у порушенні ними зобов'язань не спростована.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, оцінив докази, подані сторонами (ст. 212 ЦПК України) та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову. Доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314,315, 317,325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 9 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: Бондаренко Н.В.

Малько О.С.

Василевич В.С.