Справа № 161/943/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Івасюта Л.В.
Провадження № 22-ц/773/1528/15 Категорія: 27 Доповідач: Киця С. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Киці С.І.,

суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,

при секретарі - Вергуну Т.С.,

з участю: представника позивача Савчук Ю.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Луцьку цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду від 12 травня 2015 року в даній справі позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 в користь публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 337193,45 грн., в т.ч. 24257,04 доларів США, що еквівалентно 314108,90 грн. (офіційний курс долара США до гривні станом на 01.10.2014 р. становив 12,9492грн.)- заборгованість за кредитом; 688,68 доларів США, що еквівалентно 8917,82 грн. - заборгованість за відсотками. 2315,41 грн. - пеня, 398,42 грн. - пеня за несвоєчасне повернення кредиту за період з 30.09.2013 року по 01.10.2014 року, включно та судові витрати в сумі 3257,40 грн.

Ухвалою Луцького міськрайонного суду від 08 вересня 2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд даного заочного рішення відмовлено.

Відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу покликаючись на незаконність судового рішення із-за порушення норм матеріального і процесуального права. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Апеляційну скаргу відповідача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 28.04.2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „Укрсоцбанк" (тепер - ПАТ„Укрсоцбанк") та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № 070-22-34/06, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти в сумі 39600 доларів США зі сплатою 12,2 % річних з порядком погашення суми заборгованості, з кінцевим терміном повернення кредиту до 27.04.2026 року. На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 28.04 2006 року між банком та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано майнові права на незакінчену будівництвом 3-х кімнатну квартиру загальною площею 94,12 кв.м., яка знаходиться на АДРЕСА_1.

Станом на 01.10.2014 року існує заборгованість відповідача по кредиту в розмірі 25155,29 доларів США (що згідно курсу НБУ становило 325740,54грн.), з них: 24257,04 доларів США (314108,90грн.) заборгованості по кредиту, 688,68 доларів США (8917,82грн.) заборгованості за відсотками, 178,81 доларів США (2315,41грн.) пені за несвоєчасне повернення кредиту, 30,77 доларів США (398,42грн.) пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

На час звернення ПАТ„Укрсоцбанк" до суду з даним позовом та розгляду справи по суті відповідач грошові кошти за кредитним договором не повернув.

Позивачем надсилалась на адресу ОСОБА_2 претензія про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором 15.04.2014р. за №08.206-297/67-5478. Суд першої інстанції правомірно задовольнив позов та стягнув з відповідача в користь позивача кредитну заборгованість в сумі 337193,45 грн.

Не приймаються до уваги колегією суддів посилання в апеляційній скарзі на порушення банком умов договору, а саме щодо односторонньої зміни процентної ставки.

Згідно п.1.1 вищезазначеного кредитного договору кредитор надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 39600 доларів США зі сплатою 12,2 % річних з порядком погашення суми заборгованості.

Пунктом 2.6 цього ж договору передбачено, що у разі зміни процентних ставок на кредитному ринку України, в тому числі внаслідок прийняття компетентними державними органами України рішень, що прямо або опосередковано впливають на стан кредитного ринку України, а також за рішенням Правління, Комітету з питань управління активами та пасивами, Кредитно-інвестиційного комітету, Тарифного комітету Кредитора, кредитор має право ініціювати зміну розміру процентів, визначених в п.1.1 цього договору.

Згідно п.2.6.1 про намір змінити розмір процентів кредитор зобов'язаний повідомити позичальника не пізніше ніж за десять робочих днів до дати початку їх застосування, а також надати для укладення відповідну додаткову угоду.

10 жовтня 2008р. та 22 жовтня 2008р. банк надсилав на адресу ОСОБА_2 повідомлення про підвищення розміру процентної ставки, які були отриманні останнім, що підтверджується матеріалами справи. З повідомлень банку вбачається, що відповідачу повідомлялося про підвищення розміру процентної ставки до 14% річних з 20.10.2008р., а також пропонувалося підписати проект Додаткової угоди про підвищення процентної ставки і роз'яснено, що в будь-який час ОСОБА_2 має право достроково повністю погасити кредит та сплатити нараховані проценти або продовжити користуватись кредитом, сплачуючи проценти в розмірі 14% річних.

Повідомлення банком надсилались відповідачу по вказаній в кредитному договору адресі та їх отримання підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. Відповідач ОСОБА_2 не підписав та не направив банку додаткову угоду до договору кредиту, разом з тим продовжував сплачувати проценти за новою відсотковою ставкою 14% річних з 21.11.2008р. по 22.12.2010р., що відповідно до положень ст.205, ст.642 ЦК України вказує на згоду позичальника зі зміненим розміром процентів.

Відповідно до п.3.5 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168 Банки мають право змінювати процентну ставку за кредитом лише в разі настання події, не залежної від волі сторін договору, яка має безпосередній вплив на вартість кредитних ресурсів банку.

Однією з таких підстав є підвищення облікової ставки Національного банку України та нестабільність курсової політики.

Рішення про зміну процентної ставки прийнято банком до набрання чинності законом, який встановлює, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно з абзацом 4 ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час укладення кредитного договору та зміни процентної ставки) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Отже, зміна умов договору в частині збільшення процентної ставки відбулася в порядку і у спосіб, передбачені кредитним договором. Тому доводи відповідача про те, що умови договору не були змінені належним чином, не заслуговують на увагу.

Рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 травня 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: