Справа № 2-1976/2010
Провадження № 22-ц/779/2086/2015
Головуючий у 1 інстанції Гургула В.Б.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Соколовського В.М.,

секретаря Турів О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Тисменицького районного суду від 17 грудня 2010 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ПАТ «ВіЕйБі Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 за кредитним договором №07/132-05 від 31 жовтня 2007 року в розмірі 307 182,71 грн.

Позовні вимоги обґрунтувало тим, що 31 жовтня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 35 000,00 доларів США, що еквівалентно 176 750,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення договору, з кінцевим строком його повернення до 30 жовтня 2017 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,0 відсотків річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 123,73 грн., що становить 0,07 відсотків від суми кредиту на споживчі потреби.

Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №07/132-05 від 31 жовтня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2, ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір від 01 листопада 2007 року

Крім того, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 31 жовтня 2007 року між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

Оскільки станом на 27 вересня 2010 року заборгованість за кредитним договором становила 307 182,71 грн. і складалася із заборгованості за кредитом - 28 908,47 доларів США, заборгованості по відсотках - 8 477,15 доларів США, що еквівалентно 294 980,02 грн., а також заборгованості по сплаті щомісячної комісії кредиту - 2 976,55 грн. та штрафу в розмірі 9 226,14 грн., в добровільному порядку відповідачі заборгованість не погасили, банк просив позов задовольнити.

Заочним рішенням Тисменицького районного суду від 10 грудня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» 307 182,71 грн. заборгованості за кредитним договором та 1 820 грн. судових витрат, а всього 309 002,71 грн.

Ухвалою Тисменицького районного суду від 10 серпня 2015 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Тисменицького районного суду від 17 грудня 2010 року залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі на дане рішення, ОСОБА_4 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального та процесуального права.

Зазначає, що позивач не надав суду жодних підтверджуючих даних про вручення йому претензій чи вимог про погашення боргу.

Крім того, йому не було відомо про позов щодо нього, оскільки на час розгляду справи він не проживав за адресою куди надсилалися повістки, що підтверджується відсутністю підпису на повідомлені про вручення поштового відправлення, а його прізвище на цьому повідомленні написане не ним.

Вважає, що банком не було надано підтверджуючих даних про надання кредиту ОСОБА_2

Зазначає, що згідно матеріалів справи позивач звертався до нього і ОСОБА_2 із вимогою про повне погашення боргу в травні 2008 року, а тому в порушення ч.4 ст. 559 ЦК України позивач прострочив звернення стягнення за договором поруки, оскільки шестимісячний строк пред'явлення позивачем до нього вимоги про повернення отриманих у кредит коштів обчислюється з моменту застосування права на повернення кредиту достроково.

Крім того, як зазначає апелянт, плата за користування кредитними коштами становить 13% річних, відповідно до кредитного договору та договору поруки, а тому він повинен сплатити відсотки від суми боргу в розмірі 13% річних.

Звертає увагу на те, що в матеріалах справи наявний розрахунок боргу ОСОБА_2 перед позивачем, який розрахований із 17% річних за користування кредитними коштами, тобто між позивачем та ОСОБА_2 була угода про збільшення процентної ставки за користуванням кредитними коштами, про що йому не було відомо.

У зв'язку з наведеним, просить оскаржуване рішення в частині стягнення із нього суми боргу в солідарному порядку в розмірі 309 002,71 грн. на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» скасувати.

В судовому засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримала з вищенаведених підстав.

Представник ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, хоча про час та місце судового розгляду належним чином повідомлялися.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 жовтня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №07/132-05 згідно з умовами якого позичальник отримала кредит у розмірі 35 000,00 доларів США, що еквівалентно 176 750,00 грн. за курсом НБУ на момент укладення договору, з кінцевим строком його повернення до 30 жовтня 2017 року та зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,0 відсотків річних та щомісячною платою за обслуговування кредиту в розмірі 123,73 грн., що становить 0,07 відсотків від суми кредиту на споживчі потреби.

В цей же день, між банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед кредитором за виконання ОСОБА_2 зобов'язань у повному обсязі за кредитним договором та додаткових договорів до нього, які можуть бути укладені в майбутньому.

Вказані зобов'язання поручителя перед кредитором є безумовними і ніяких умов, крім передбачених даних договором не потребують (п.1.2 договору поруки).

Крім того, між ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір від 01 листопада 2007 року, предметом якого є домоволодіння зі всіма об'єктами функціонально пов'язаних з цим нерухомим майном, загальною площею 203,0 кв.м., житловою площею 54,0 кв.м. в АДРЕСА_1

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_2 умов кредитного договору, станом на 27 вересня 2010 року утворилася заборгованість у розмірі 307 182,71 грн., яка складалася із заборгованості за кредитом - 28 908,47 доларів США, заборгованості по відсотках - 8 477,15 доларів США, що еквівалентно 294 980,02 грн., а також заборгованість по сплаті щомісячної комісії кредиту - 2 976,55 грн. та штраф в розмірі 9 226,14 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України ).

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін та погоджених ними умов, в яких закріплюються їх права і обов'язки, що складають зміст договірного зобов'язання (ч. 1 ст. 628 ЦК України ).

Пунктом 1.3 договору поруки від 31 жовтня 2007 року передбачено, що поручитель погоджується з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу ( зміна суми кредиту, плати за користування кредитом, суми комісій та інших плат згідно з кредитним договором) забезпеченого цією порукою зобов'язання ( в тому числі новація зобов'язання) за кредитним договором, цей договір буде діяти до повного виконання зобов'язання за кредитним договором.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що порука припиняється на підставах та у порядку, що передбачений чинним законодавством та цим договором.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму ВССУ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Таким строком не може бути лише несплата чергового платежу.

Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу, так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Згідно умов кредитного договору, строк погашення зобов'язання у повному обсязі- 30 жовтня 2017 року, з позовом до суду банк звернувся 02 листопада 2010 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем дотримано строки передбачені ч. 4 ст. 559 ЦК України для пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором до поручителя, а тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що заборгованість за кредитним договором на користь банку підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителя ОСОБА_4

Посилання апелянта на те, що банк звернувся до нього і ОСОБА_2 із вимогою про повне погашення боргу в травні 2008 року, а з позовом до суду звернувся в листопаді 2010 року, а тому банк пропустив строк пред'явлення вимоги про стягнення заборгованості з поручителя не заслуговують на увагу, оскільки з матеріалів справи вбачається, що банк направив ОСОБА_4, як поручителю, лист-претензію №06/471 від 06.05.2008 року про наявність несплачених 2-х чергових платежів за кредитом та просив погасити прострочену заборгованість в розмірі 2 637 доларів США 68 центів та 9 579, 88 грн. 86 коп., а не вимагав повернення кредиту достроково в повній сумі.

Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (частини перша, друга статті 553 ЦК України).

Відповідно до п. 3 ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, свобода договору.

За правилами ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно п.3.4 укладеного договору поруки, поручитель погоджується з тим, що при внесенні будь-яких змін у кредитний договір в тому числі, якщо такі зміни збільшують обсяг відповідальності поручителя або відбулась новація зобов'язання, такі зміни розповсюджуються на цей договір поруки і на поручителя і не є підставою для припинення поруки.

А тому не заслуговують на увагу доводи апелянта про те, що у зв'язку із збільшенням процентної ставки за користування кредитними коштами з 13% річних до 17% річних було збільшено обсяг його відповідальності, а тому договір поруки є припиненим.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції норм процесуального права, оскільки він не проживає за зареєстрованим місцем проживання і підпис про одержання рекомендованого повідомлення йому не належить, не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки відповідно до ч.3 ст. 309 ЦПК України порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в позові до поручителя ОСОБА_4

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а тому апеляційним судом в цій частині не переглядається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Тисменицького районного суду від 17 грудня 2010 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

В.М. Соколовський