РІШЕННЯ

іменем України

"05" жовтня 2015 р. 145/1027/15-ц

2/145/582/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючий суддя Ліщишина М. Ю.

за участю секретаря Віценко К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів цивільну справу за позовом ТОВ «Транс Логістик» до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором про надання безпроцентної позики № 02/12 від 02.12.2014 року ,

встановив:

ТОВ «Транс Логістик» звернулося до суду із заявою, в якій вказує, що 02.12.2014 року відповідач з позивачем уклали договір про надання безпроцентної позики № 02/12, що підтверджується договором та видатковим касовим ордером № 122 від 20.02.2015 року, відповідно до якого відповідач зобов'язаний до 31.12.2015 року повернути 48550,00 грн.

Пунктом 10 договору позики передбачено, що у випадку припинення трудових відносин між позичальником та позикодавцем - до моменту повернення всієї суми позики, наданої позичальникові відповідно до цього договору, сума неповерненого залишку підлягає обов'язковому поверненню позичальником негайно, шляхом внесення в касу чи на банківський рахунок позикодавця.

Згідно наказу № 105-оп від 25.05.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів колони № 1, з виконанням обов'язків експедитора транспортного, 23 квітня 2015 року за прогули без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України.

Тобто 26.05.2015 р. відповідач згідно п. 10 договору позики зобов'язаний був повернути позику в повному обсязі.

Станом на 22.07.2015 р. відповідач свого зобов'язання по поверненню позики не

виконав.

За змістом ст. 610 ЦК України несплата боржником суми боргу вважається порушенням зобов'язання.

Вважають, що договір про надання безпроцентної позики №02/12 від 02 грудня 2014 року та видатковий касовий ордер №122 від 20.02.2015 року підписаний відповідачем (позичальником), є документом, що стверджує про вчинення правочину (договору позики), як того вимагає чинне законодавство, між позивачем та відповідачем, та підтверджують обставини, на які посилається позивач.

Просить стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний код: НОМЕР_1) на користь ТОВ «Транс-Логістик» () борг у сумі 48550,00 грн. та сплачену суму судового збору у розмірі 485,50 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ТОВ «Транс-Логістик» ОСОБА_2 позов підтримує, просить його задовольнити в у повному обсязі з підстав наведених в заяві, проти заочного рішення не заперечує .

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання повторно не з'явився, хоч про слухання справи повідомлений в установленому порядку, відповідно до п. 5 ст. 74 ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин.

У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів ( ч.4 ст. 169 ЦПК України) .

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України .

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

02.12.2014 року між ТОВ «Транс-Логістик» та ОСОБА_1 укладено договір № 02/12 про надання безпроцентної позики.

За даним договором ОСОБА_1 отримав позику в розмірі 48550 грн., що підтверджується видатковим касовим ордером № 122 від 20.02.2015 року та зобов'язаний до 31.12.2015 року повернути її .

Пунктом 10 договору позики передбачено у випадку звільнення позичальника з роботи (з ініціативи адміністрації чи за власним бажанням позичальника) - до моменту повернення всієї суми позики, наданої позичальникові відповідно до цього договору, сума неповерненого залишку підлягає обов'язковому поверненню позичальником негайно шляхом внесення в касу чи на банківський рахунок позикодавця.

Згідно наказу № 105-оп від 25.05.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади водія автотранспортних засобів колони № 1, з виконанням обов'язків експедитора транспортного, 23 квітня 2015 року за прогули без поважних причин, згідно п.4 ст.40 КЗпП України.

Тобто 26.05.2015 р. відповідач згідно п. 10 договору позики зобов'язаний був повернути позику в повному обсязі.

Станом на 22.07.2015 р. відповідач свого зобов'язання по поверненню позики не

виконав.

Згідно з положеннями ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони, та підписаний його стороною.

Відповідно до статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або речей.

Крім того, згідно ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку , що встановлені договором ( ст. 1049 ЦК України) .

Заборгованість відповідача у зв'язку з невиконанням умов договору становить 48550 грн.

Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України із відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, а саме сплачений судовий збір в розмірі 485,50 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212- 215, 223 -226 ЦПК України, ст. ст. 526, 527, 530, 610, 611, 1049 ЦК України,

вирішив :

Позов задовільнити .

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 на користь ТОВ «Транс Логістик» ( ) борг в сумі 48550 гривень; судовий збір в сумі 485, 50 гривень, а всього 49035 ( сорок девять тисяч тридцять пять ) гривень 50 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Тиврівським районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку .

Суддя Ліщишина М. Ю.