РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/5993/15-ц

пр. № 2/759/3505/15

05 жовтня 2015 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.

при секретарі Завадському О.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача гроші в сумі 18090грн. та судові витрати по справі, посилаючись на те, що 31.05.2002р. між ними був укладений договір доручення, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання вчинити певні юридичні дії по представництву його інтересів, а він - сплатити вартість цих послуг. На виконання умов договору він передав відповідачу згідно розписки від 15.06.2002р. 500 доларів США, згідно розписок від 26.06.2002р. 1700грн. та 5500грн. На підставі вказаного договору доручення ним була видана відповідачу відповідна довіреність від 31.05.2002р., посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чорнєй В.В., згідно якої відповідач отримав усі необхідні повноваження для виконання договору доручення. Однак, відповідач своїх обов'язків за договором доручення не виконав та не вчинив жодних юридичних дій, обумовлених умовами договору, а також не повернув отриманих коштів. У зв'язку з цим він в січні 2003р. звернувся до Святошинського РУ ГУ МВС України в м. Києві з заявою про вчинений відповідачем злочин, передбачений ст. 190 КК України. На підставі даної заяви відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу, а його визнано потерпілим. Дана кримінальна справа розслідувалась міліцією, прокуратурою і судом з 2003р. по 2012р. Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2012р. кримінальну справу по обвинуваченню відповідача у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 5 ст. 7-1 КПК України, та звільнено відповідача від кримінальної відповідальності на підставі ст. 11-1 КПК України та ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строків давності. По даній справі його було визнано цивільним позивачем, однак його позов у зв'язку з закриттям кримінальної справи не розглядався, а тому просить стягнути з відповідача отримані за договором доручення гроші.

Представники відповідача проти позову заперечують, посилаючись на пропуск позивачем позовної давності та просять застосувати наслідки пропуску даного строку та відмовити з цих підстав у позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, 31.05.2002р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір доручення, відповідно до якого відповідач взяв на себе зобов'язання вчинити певні юридичні дії по захисту прав позивача. На виконання цього договору позивач видав довіреність на ім'я відповідача на представництво його інтересів, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу /ас 10/, а також передав кошти в розмірі 100 доларів США, 400доларів США згідно розписки від 15.06.2002р., 1700грн. згідно розписки від 26.06.2002р., 7200грн. згідно розписки від 26.06.2002р. /ас 7-9/.

Однак відповідач взятих на себе зобов'язань не виконав, жодних юридичний дій по захисту та представництву позивача не вчинив, отримані кошти не повернув, чим порушив взяте на себе зобов'язання.

У зв'язку з неповерненням коштів відповідачем позивач звернувся 20.01.2003р. з заявою до міліції про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності /ас 137/.

На підставі вказаної заяви відносно ОСОБА_2 було порушено кримінальну справу та протягом 2003-2012р. вона знаходилась в провадженні Дніпровського РУ ГУ МВС України та неодноразово направлялась до суду, що визнається сторонами.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2006р. потерпілого ОСОБА_1 визнано по справі цивільним позивачем та запропоновано подати належно оформлений цивільний позов /ас 48-56/.

1.08.2006р. на виконання вказаної постанови ОСОБА_1 був поданий цивільний позов про стягнення з ОСОБА_2 коштів в розмірі 7200грн. та 3500 доларів США /ас 26-27/.

Постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2012р. кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України закрито на підставі п. 5 ст. 7-1 КПК України та звільнено ОСОБА_2 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 11-1 КПК України та ст. 49 КК України у зв'язку з закінченням строку давності.

Відповідно до ст. 1000 ЦК України за договором доручення одна сторона (повірений) зобов'язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії.

Згідно ст. 1002 ЦК України повірений має право на плату за виконання свого обов?язку за договором доручення, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК Україні у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків.

Оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за договором доручення по вчиненню юридичних дій, з нього на користь позивача підлягають стягненню кошти, отримані відповідачем за даним договором на підставі розписок від 15.06.2002р. та 26.06.2002р. в розмірі 500доларів США та 7200грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно курсу валют, встановленого Національним банком України станом на 5.10.2015р., 100 доларів США складають 2114,7443грн.

Відповідно до договору, відповідачеві було передано 500 доларів США, що в національній валюті складає 10 573грн. 72коп. (21,147442х500).

Посилання представників відповідача на те, що позивач пропустив строк для звернення до суду з даним позовом суд вважає безпідставним, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Згідно ч. 3 даної статті після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 ЦК України якщо суд залишив без розгляду позов, пред'явлений у кримінальному процесі, час від дня пред'явлення позову до набрання законної сили рішенням суду, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності. Якщо частина строку, що залишилася, є меншою ніж шість місяців, вона подовжується до шести місяців.

Враховуючи той факт, що позивач за захистом свого права звернувся до правоохоронних органів 20.01.2003р., постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 25.07.2006р. його визнано по справі цивільним позивачем, 1.08.2006р. ним пред'явлено цивільний позов, однак постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.04.2012р. кримінальну справу по обвинуваченню ОСОБА_2 закрито на підставі п. 5 ст. 7-1 КПК України у зв'язку з закінченням строку давності, при цьому цивільний позов ОСОБА_1 залишеним без розгляду не був, суд вважає, що позовна давність була перервана пред'явленням цивільного позову у кримінальному процесі, а тому відповідно до ч. 3 ст. 264 ЦК України після закриття кримінальної справи перебіг позовної давності починається заново.

Посилання представників відповідача на те, що отримання ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 7200грн. під час розгляду кримінальної справи не знайшло підтвердження суд не приймає до уваги, оскільки отримання вказаних коштів підтверджується оригіналом розписки, доданої до матеріалів даної справи.

Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 533, 611, 1000 - 1011 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 17 773грн. 72коп., судовий збір в розмірі 243,60грн., а всього підлягає стягненню 18 017грн. 32коп.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя