Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________
Справа № 299/108/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.02.2015 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого - судді А.А. Надопти, при секретарі - С.С. Онисько, за участі відповідача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Виноградів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В :

15.01.2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона, позивач, народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Красний Лиман Донецької області. Її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_1, які з 25.12.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі. 26.12.2000 року батьки розірвали шлюб з тих причин, що батько покинув сім"ю, не допомагав матері утримувати та виховувати її. Після розірвання шлюбу між батьками вона, позивач, залишилася проживати з матір"ю, дідусем та бабусею за адресою: АДРЕСА_1 Коли їй, позивачеві, не було одного року батько звертався з позовом до матері про визнання недійсним актового запису про народження № 21 від 10.02.2000 року та її, позивача, свідоцтва про народження, у якому відмовлявся від неї, стверджував, що не є її батьком. Таким чином, відповідач навмисно самоусунувся від виконання своїх батьківських обов"язків щодо неї. Зокрема, він ніколи не займався її вихованням, аліменти сплачував несистематично і не в повному обсязі, станом на 18.02.2011 року заборгованість по аліментах складала 4518,80 грн. Її, позивача, вихованням займалася мати та батьки матері, що підтверджується документами з ЗОШ № 4 м. Красний Лиман Донецької області, де вона навчається у дев"ятому класі, довідкою про склад сім"ї, характеристиками матері з місця проживання.

Також позивач вказує на те, що ніколи не бачила відповідача, не чула його голосу, бо протягом 14 років він жодного разу не зустрічався та не спілкувався з нею, хоча йому в цьому ніхто не перешкоджав. Він ніколи не вітав її з днем народження, не дарував подарунків, не з"являвся у дитячий дошкільний заклад, який вона відвідувала, та у загальноосвітню школу, у якій навчається, не цікавився її життям, здібностями, станом здоров"я, не піклувався про фізичний, духовний і моральний розвиток. Відповідач байдуже відносився до її існування. Відсутність батьківського піклування свідчить про злісне ухилення відповідача від виконання батьківських обов"язків по її вихованню та навчанню.

Відповідно до висновку Краснолиманської міської ради Донецької області № 15 від 24.09.2014 року орган опіки та піклування вважає можливим позбавити відповідача батьківських прав відносно неї, позивача. Позивач вважає, що наведені нею обставини у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. Тому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неї, а також стягнути на її користь понесені витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн.

Позивач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце його проведення була повідомлена у встановленому законом порядку. Від неї 16.02.2015 року до суду поступила заява про розгляд справи від 05.02.2015 року у якій позивач просить розглянути справу за її відсутності на підставі наявних в ній письмових доказів, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав з підстав, викладених у письмовому запереченні на позовну заяву. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_2, яка діє згідно довіреності від 10.11.2014 року, в судовому засіданні проти позову заперечила та просить у його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - органу опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області в судове засідання не з"явився. До суду поступило клопотання третьої особи від 05.02.2015 року № 02-2-22 з проханням розглянути справу за відсутності представника.

Суд вважає за можливе провести судовий розгляд справи та ухвалити рішення у відсутності позивача та представника третьої особи.

Заслухавши пояснення відповідача та його представника, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими ст.11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 - позивач у справі народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 року у м. Красний Лиман Донецької області. Її батьками є ОСОБА_1 - відповідач та ОСОБА_4. Батьки позивача з 25.12.1999 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвали 26.12.2000 року.

З часу розірвання шлюбу між батьками позивач проживає у АДРЕСА_1 разом з матір"ю, дідусем - ОСОБА_5 та бабусею - ОСОБА_6, які займаються її вихованням.

Відповідач звертався до Краснолиманського міського суду Донецької області з позовом до ОСОБА_4 (матері позивача) про визнання недійсним актового запису про народження № 21 від 10.02.2000 року шляхом виключення із даного актового запису про те, що він є батьком позивача, та зупинення стягнення аліментів на її утримання. Рішенням суду від 29.10.2002 року у задоволенні позову відмовлено.

Відповідач надає матеріальну допомогу на утримання позивача шляхом сплати аліментів, що має місце несистематично. У 2009-2013 р.р. у відповідача існувала заборгованість по сплаті аліментів, яку на даний час ним погашено. Рішенням Краснолиманського міського суду Донецької області від 23.09.2014 року зменшено розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання позивача з 1/4 частки до 1/6 частки заробітку (доходу).

За зверненням ОСОБА_4 - матері позивача орган опіки та піклування - виконавчий комітет Краснолиманської міської ради Донецької області прийшов до висновку про можливість позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки, який не приймає участі в її вихованні.

Наведені вище обставини стверджуються дослідженими судом письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про народження ОСОБА_3, серія НОМЕР_1, виданого 10.02.2000 року Краснолиманським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області (а.с. 5); копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 2 від 12.08.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області (а.с. 4); копією розрахунку заборгованості відповідача по аліментах від 04.06.2013 року № 06-36/8605, складеного державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Виноградівського РУЮ (а.с. 24, 25), копією висновку виконавчого комітету (органу опіки та піклування) Краснолиманської міської ради Донецької області від 24.09.2014 року № 15 "Про можливість позбавлення батьківських прав ОСОБА_1 відносно його неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2" (а.с. 31), іншими письмовими доказами, та ці обставини в судовому засіданні не оспорювались.

В обгрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не зустрічався та не спілкувався з нею, не займався її вихованням, не цікавиться нею, її станом здоров»я, навчанням, інтересами та така відсутність батьківського піклування свідчить про його злісне ухилення від виконання ним своїх батьківських обов"язків по її вихованню.

Відповідач в судовому засіданні не заперечив ті обставини, що він не зустрічається та не спілкується з позивачем, відтак, не знає про її стан здоров"я, успіхи у навчанні, інтереси.

На підставі положень ч. 1 ст. 61 ЦПК України, де передбачено, що обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню, суд вважає доведеними обставини щодо того, що відповідач не приймає участі у вихованні позивача.

Разом з тим, відповідав пояснив, що від доньки не відмовлявся та не мав наміру ухилятися від виконання своїх батьківських обов"язків, надавав та надає матеріальну допомогу на її утримання. Заборгованість по аліментах мала місце з причин перебування у важкому матеріальному становищі, викликаному тим, що він не був працевлаштований, а також у зв"язку із народженням дітей у новому шлюбі. Після розірвання шлюбу його колишня дружина через особисті емоції та образи створювала йому перешкоди у відвідуванні дитини, у тому, щоб донька підтримувала з ним зв"язок, як з батьком, що унеможливлювало прийняття ним участі у її вихованні. Крім того, з 2002 року він проживає в Закарпатській області, яка знаходиться на відстані майже 2000 км від м. Красний Лиман Донецької області. Подолання такої відстані займає багато часу та потребує коштів, яких в нього немає. Тому він не міг відвідувати дошкільний заклад та школу, в якій навчається донька. На даний час не відмовляється від виховання дитини, а навпаки хотів би спілкуватися з нею. Наміру злісно ухилятися від батьківського піклування у нього не було та немає.

На підтвердження цих обставин відповідач надав суду письмові докази, а саме: копії свідоцтв про народження дітей - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, серії НОМЕР_2, виданого 22.10.2009 року виконкомом Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, серії НОМЕР_3, виданого 05.04.2011 року виконкомом Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області , довідку № 240 від 23.02.2015 року, видану виконкомом Чорнотисівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, згідно якої відповідач з 30.04.2009 року ніде не працює та не займається підприємницькою діяльністю, характеристику з місця проживання від 23.02.2015 року № 82, видану Чорнотисівською сільською радою Виноградівського району Закарпатської області та інші.

Суд констатує, що між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами Сімейного кодексу України (далі - СК України), зокрема, ст.ст. 150, 164, 165 СК України.

Так, у відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати чи батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини.

Обов»язки батьків щодо виховання та розвитку дитини передбачені у ст. 150 Сімейного кодексу України, та полягають, зокрема, в наступному: батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та інші.

У абз. 2 п. 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" Пленум Верховного Суду України роз"яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Згідно роз"яснень у п. 15 згаданої вище постанови Пленуму Верховного Суду України позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до

досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування

обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Як встановлено судом відповідач після розірвання шлюбу з матір"ю позивача, тобто з грудня 2000 року, не спілкувався з нею з огляду на те, що сторони проживають в різних регіонах країни, разом з тим, відповідач систематично сплачує аліменти на дитину.

Отже, з"ясувавши ставлення відповідача до позивача, враховуючи його аргументи щодо причин невиконання батьківських обов"язків, бажання приймати участь у вихованні позивача, суд прийшов до переконання, що відповідач не допустив свідомого, винного нехтування батьківськими обов"язками. На думку суду, поведінку відповідача не можна розцінювати як умисне, злісне ухилення від виконання своїх обов"язків по вихованню позивача, а тому підстави для застосування до нього крайнього заходу впливу на батьків у виді позбавлення батьківських прав відсутні.

З"ясувавши повно, всебічно та об"єктивно обставини справи, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв'язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку про відмову у позові.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, та з огляду на висновок про ухвалення рішення не на користь позивача, понесені нею витрати по сплаті судового збору не підлягають стягненню з відповідача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 158, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - орган опіки та піклування Краснолиманської міської ради Донецької області про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийА. А. Надопта