Справа №573/36/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Кліщ О. В.
Номер провадження 22-ц/788/1851/15 Суддя-доповідач - Шевченко В. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Шевченка В. А.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Бойка В. Б.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи: Публічне акціонерне товариство «Сумиобленерго» та Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Сумигаз» про припинення і визнання права власності та за зустрічним позовом, поданим ОСОБА_5 від імені ОСОБА_3, до ОСОБА_4 про відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт з поліпшення майна,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_3 з позовом про реальний поділ будинку АДРЕСА_1 та особових рахунків на газопостачання і електроенергію, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним, як власником 3/4 частин цього будинку, та відповідачкою, якій належить 1/4 частина, виник спір з приводу користування даним майном.

У квітні 2015 року ОСОБА_3 в особі свого представника ОСОБА_6 пред'явила до ОСОБА_4 позов про відшкодування витрат на проведення робіт з поліпшення спірного будинку, вказуючи на те, що зазначені роботи були виконані з 01 січня 2004 року за рахунок спільних коштів і праці її та бувшого власника будинку ОСОБА_7, з яким вона з 1988 року перебувала у фактичних шлюбних відносинах і одружилася 27 червня 2009 року.

Оскільки загальна вартість ремонтно - будівельних робіт складає 76911 грн., то відповідач, який успадкував будинок після смерті свого батька ОСОБА_8, повинен відшкодувати їй половину цієї суми в розмірі 38455 грн.

Ухвалою Білопільського районного суду Сумської області від 27 квітня 2015 року позови об'єднано в одне провадження.

В уточненій позовній заяві ОСОБА_4, змінивши частково свої первісні вимоги, просив припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину будинку.

Уточнюючи у подальшому свої вимоги, ОСОБА_3 просила стягнути раніше заявлену нею суму відшкодування з урахуванням індексу інфляції на день ухвалення судом рішення.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року на задоволення позову ОСОБА_4 постановлено:

припинити право власності ОСОБА_3 на 1/4 частину будинковолодіння по АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_4 право власності на неї;

виплатити з депозитного рахунку ТУ ДСА України в Сумській області компенсацію за припинення права власності ОСОБА_3 на 1/4 частину цього будинку у розмірі 37880 грн.

У задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, незаконність і необґрунтованість рішення, просить його в частині вирішення первісного позову змінити, збільшивши суму присудженої їй компенсації за 1/4 частину будинку до 62962 грн. 75 коп., а в частині вирішення її позову рішення скасувати і ухвалити нове про стягнення з ОСОБА_4 38455 грн. на відшкодування вартості робіт з поліпшення спірного будинку.

Колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Частково задовольняючи первісний позов ОСОБА_9 та визначаючи розмір компенсації, яка підлягає виплаті ОСОБА_3 за її частку у праві власності, суд першої інстанції виходив з вартості спірного житлового будинку, визначеної експертом за витратним підходом.

Утім у повній мірі з таким рішенням погодитися не можна з наступних мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2014 року за ОСОБА_10 визнано в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_8 право власності на 1/8 частину домоволодіння АДРЕСА_1, а за ОСОБА_4 на 3/4 його частини (а. с. 14-19).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 10 грудня 2014 року зазначене рішення суду першої інстанції частково змінено та визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/4 частину вказаного домоволодіння (а. с. 20-23).

З висновку судової будівельно-технічної експертизи у справі, яка переглядається, від 02 квітня 2015 року слідує, що вартість домоволодіння по АДРЕСА_1, визначена за методом витрат становить 151520 грн., а за порівняльним підходом - 251900 грн., який базується на достовірній інформації про ринкову вартість порівнюваних об'єктів нерухомості, тобто аналогів, проданих або внесених у списки на продаж. Зіставивши ці результати експерт остаточно визначив, що ринкова вартість цього домоволодіння становить 251900 грн., що і було відображено у висновку експертизи з даного питання (а. с. 70-134).

Покладення в основу експертного висновку саме такого підходу узгоджується з роз'ясненнями, що містяться в абз. 3, 4 п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий у даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Не звернувши уваги на викладене, суд першої інстанції помилково визначив вартість житлового будинку у розмірі 151520 грн.

У зв'язку з цим рішення суду в частині присудження ОСОБА_3 грошової компенсації за належну їй 1/4 частину будинку необхідно змінити, збільшивши її розмір з 37880 грн. до 62975 грн.

Щодо вирішення зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, то в цій частині рішення також не можна визнати є законним та обгрунтованим.

Зазначеним вище рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 21 жовтня 2014 року встановлено, що 26 червня 1985 року на підставі рішення виконавчого комітету Білопільської міської ради № 107 ОСОБА_8 була виділена земельна ділянка по АДРЕСА_1 Сумської області під будівництво житлового будинку.

04 липня 1985 року між виконкомом Білопільської міської Ради народних депутатів та ОСОБА_7 був укладений договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки під забудову індивідуального житлового будинку на праві приватної власності загальною площею 600 кв.

Акт прийомки в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку був затверджений рішенням № 81 виконкому Білопільської міської ради від 30 червня 1993 року, після чого з 21 вересня 1993 року вказаний будинок значився зареєстрований за ОСОБА_8

З 26 листопада 1977 року по 28 червня 1996 року ОСОБА_3 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, а ОСОБА_8 з 1983 року по 16 лютого 1988 року - з ОСОБА_11 (ОСОБА_12).

З кінця 1980-х років ОСОБА_8 проживав однією сім'єю з ОСОБА_3, з якою зареєстрував шлюб 27 червня 2009 року, а у 2013 році він помер.

За час спільного проживання останніми були проведені ремонтно-будівельні роботи з поліпшення спірного житлового будинку загальною вартістю 76911 грн.

Водночас, зі змісту вказаного вище рішення, яке набрало законної сили, слідує й те, що за показаннями експерта в інвентарній справі на будинок за період з вересня 1993 року жодної інформації щодо виконання будь-яких будівельних і ремонтних робіт у ньому не було, тому встановити, коли саме були проведені ці поліпшення, крім газифікації, неможливо.

Відносно газифікації, то ці роботи були виконані після 2004 року (т. 1, а. с. 14-19, 20-23, 24-50, 189, 192).

Нових даних на обгрунтування своїх вимог, у тому числі й щодо часу проведення робіт з поліпшення будинку, ОСОБА_3 не надала.

Тому з огляду на положення ст. 70, 74 СК України у неї за час спільного життя з ОСОБА_8 виникло право на компенсацію половини вартості робіт лише з газифікації будинку.

Однак з урахуванням того, що за нею визнано право власності на 1/4 частину всього будинку, ОСОБА_12, який успадкував інші 3/4 частини будинку, повинен в силу ст. ст. 1218, 1281, 1282 ЦК України відшкодувати їй 1/4 частину цієї вартості.

Оскільки за висновком експерта вартість робіт з газифікації становить 12013 грн., відшкодуванню підлягає сума у розмірі 3003 грн. 25 коп.

Суд же першої інстанції, відмовляючи у зустрічних вимогах, помилково послався на встановлені судом обставини стосовно недоведеності участі ОСОБА_3 саме у будівництві житлового будинку, яке проводилося до 1993 року, так як ці обставини лежать поза межами предмета доказування у даній справі.

Таким чином, оскаржене рішення суду першої в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3003 грн. 25 коп. на компенсацію вартості поліпшень, пов'язаних із газифікацією будинку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 необхідно стягнути 243 грн. 60 коп. на компенсацію сплаченого судового збору та 386 грн. 02 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 28 грн. 81 коп. на компенсацію судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції і 139 грн. 79 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Щодо витрат, понесених на оплату ОСОБА_3 та ОСОБА_4 правової допомоги, то ці суми підтверджуються документально; не перевищють граничних меж, визначених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і відповідають часу, витраченому адвокатами сторін на виконання цих послуг, їх характеру та ступеню складності.

Звідси, пропорційно до задоволених вимог, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 слід стягнути 2100 грн., а з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 155 грн. 72 коп. на компенсацію понесених ними витрат на оплату правової допомоги.

Крім того, ОСОБА_4 понесено витрати на проведення судової будівельно-технічної експертизи у даній справі у розмірі 4630 грн., які на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_3 (а. с. 187).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 88, 303, 304, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 314, 316 ЦПК України, колегія

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17 серпня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 частково змінити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 грошову компенсацію за припинення її права власності на 1/4 частину будинку АДРЕСА_1 у розмірі 62975 грн., а не 37880, як визначив суд першої інстанції.

В частині відмови у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_3 про відшкодування вартості ремонтно-будівельних робіт з поліпшення майна, це рішення скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення цих вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 3003 грн. 25 коп. на компенсацію вартості робіт із газопостачання у житловому будинку АДРЕСА_1 Сумської області.

Стягунти з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. на компенсацію сплаченого судового збору та 386 грн. 02 коп. судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції та з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 28 грн. 81 коп. на компенсацію судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції і 139 грн. 79 коп. за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Стягнути з з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 2100 грн., а з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 155 грн. 72 коп. на компенсацію понесених ними витрат на оплату правової допомоги.

Стягнути з з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 4630 грн. на компенсацію витрат понесених на проведення судової експертизи.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього дня на нього може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -