Провадження № 22-ц/783/4260/15 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Ясиновська Я.М.

особи, які беруть участь у справі: представник ЛКП «Снопківське» - Борох З.І., Бєлуха Т.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 квітня 2015 року за позовом ЛКП «Снопківське» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 23 квітня 2015 року позов ЛКП «Снопківське» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги задоволено; стягнуто з ОСОБА_3 н6а користь ЛКП «Снопківське» 5588 грн. 47 коп., заборгованості за житлово-комунальні послуги; вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3. В апеляційній скарзі покликається на його незаконність, на невідповідність фактичним обставинам справи, на неповне з»ясування судом всіх обставин справи. Зокрема зазначає, що ЛКП «Снопківське» не надало жодних доказів, що ОСОБА_3 являється стороною договору. Суд першої інстанції не звернув увагу на пояснення відповідача щодо великої кількості неприпустимих помилок в таблиці розрахунків. Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 квітня 2015 року скасувати.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи та перевіривши доводи скарг, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення та залишає його без змін.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції виходив з того, що станом на серпень 2014 року у відповідача виникла заборгованість в розмірі 5588, 47 грн. за житлового-комунальні послуги, а тому позов слід задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 заборгованість.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником квартири на праві приватної власності АДРЕСА_1. Міська рада є власником будинку АДРЕСА_1, а балансоутримувачем та виконавцем послуг є ЛКП «Снопківське», яке несе витрати з утримання будинку та прибудинкової території, надає послуги мешканцям даного будинку, а тому мешканці зобов»язані сплачувати свою частку витрат у загальних витратах (а.с.5).

Згідно ст. 526 Цивільного Кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду", ст.20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", власник квартири зобов'язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом або договором.

Згідно наданого розрахунку заборгованості станом на серпень 2014 року загальна сума заборгованості відповідачки за надані їй житлово-комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових території становить 5588, 47 грн. (а.с.6)

Згідно зі ст.19 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником.

Пункт 1 частини 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"передбачає обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В пункті 3 ч.2 ст. 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" зазначено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти договір про надання житлово-комунальних послуг та оплачувати наданні послуги передбачено також п.7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ №572 від 08.10.1992 року.

В матеріалах справи відсутні докази того, що між сторонами було укладено письмовий договір, який би визначав зміст та обсяг зобов'язань між ними щодо надання послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, а тому, на думку суду, вирішення спірних питань, які виникли необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх регулює.

Відповідно до ст. 63 Житлового кодексу Української РСР предметом договору найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок. Не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі (частина перша статті 48), частина кімнати або кімната, зв'язана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення ( кухня, коридор, комора тощо).

Оскільки відповідач від послуг, які надавав позивач, не відмовлявся, за таких обставин відсутність письмового договору між сторонами про надання житлово-комунальних послуг не звільняє відповідача від виконання обов'язку по оплаті комунальних послуг.

Як встановлено судом виконавцем житлово-комунальних послуг, зокрема з утримання будинку та прибудинкових територій являється ЛКП "Снопківське", на балансі якого знаходиться, зокрема будинок АДРЕСА_1.

Згідно з положеннями ст.179 Житлового Кодексу України та ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду та їх утримання здійснюється за рахунок коштів власників згідно діючих Правил користування приміщеннями жилих будинків прибудинковими територіями.

А за змістом п.17 "Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями", що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, передбачено, що власники (наймачі) квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки.

Згідно п.п. 17, 35 зазначених "Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями" власник квартири, що розташована в багатоквартирному будинку зобов'язаний сплачувати платежі за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги.

Обов'язок відповідача проводити оплату за надані позивачем послуги по обслуговуванню будинку та прибудинкової території безпосередньо випливає із зазначених вище нормативних актів.

Відповідач являється власником квартири АДРЕСА_1 і зобов'язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Судом встановлено, що відповідач не відмовилася у встановленому порядку від наданих послуг.

Крім того у матеріалах справи наявна заява мешканців будинку АДРЕСА_1 від 23.04.2013 року до ЛКП «Снопківське» з вимогою про надання послуг з прибирання сходової клітки, оскільки раніше подана заява від їх імені була підроблена відповідачкою ОСОБА_3

Відповідно до ч.1,4 ст. 18 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складення та підписання акта-претензії споживача, в якому зазначаються строки, види, показники порушень тощо. Акт-претензія споживача подається виконавцю, який протягом трьох робочих днів вирішує питання про перерахунок платежів або видає письмово споживачу обґрунтовану письмову відмову в задоволенні його претензій.

Таким чином, необґрунтованими є доводи відповідачки про ненадання або неналежне надання позивачем послуг по утриманню будинку та прибудинкових територій оскільки не підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, зокрема згідно з чинним законодавство відсутні акти-претензії, які б свідчили про порушення балансоутримувачем умов договору.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ст. 309 ЦПК України, апелянтом не представлено.

Тому даючи оцінку рішенню суду першої інстанції в порядку апеляційного провадження, в межах доводів скарги, колегія суддів дійшла висновку про законність та обгрунтованість рішення. Рішення суду ухвалене в межах заявлених вимог, з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляції не ставлять під сумнів його законність.

Таким чином, на підставі ст.308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін.

Керуючись ст.303, п.1ч.1ст.307, 308, п.1ч.1ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 23 квітня 2015 року без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржена протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

М.М. Шандра