"10" грудня 2015 р. Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді - Ніколаєнко І.В.,
при секретарі Газіній О.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач звернувся до суду з позовом, яким просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість: основний борг в розмірі 220 900,00 грн., три відсотки річних 4 201,64 грн., інфляційні втрати 59 850,53 грн., пеня 23 658,09 грн., а загалом 308 610,26 грн. В процесі судового розгляду представником позивача були уточнені позовні вимоги, відповідно до яких просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: основний борг в розмірі 252 500,00 грн., три відсотки річних 4 201,64 грн., інфляційні втрати 59 850,53 грн., пеня 28 183,01 грн., а загалом 344 735,00 грн.
В обґрунтування позову посилався на те, що 26.11.2012 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошей. За умовами вказаного договору позивач передав відповідачу еквівалент 10 000,00 дол. США, що на момент укладення договору та передання грошей складало 80 000,00 грн., з кінцевим терміном повернення до 26.11.2013 року. Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, грошові кошти до цього часу не повернув.
Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Між позивачем та відповідачем 26.11.2012 року було укладено договір позики грошей. Відповідно до п.1 даного договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти у сумі 80 000,00 грн., що за середнім курсом продажу доларів приватним особам комерційними банками міста Харкова складає 10 000,00 дол. США., а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві суму позики в строк, встановлений цим договором. В разі зміни курсу валют сума повернення повинна рівнятися сумі у гривні, еквівалентній 10 000,00 доларів США за обмінним курсом комерційними банками але не менше курсу валют на українському міжбанківському ринку. Відповідно до п.2 договору позики на момент укладення договору грошові кошти в сумі 80 000,00 грн. позивач передав, а відповідач отримав в повному обсязі.
Пунктом 3 договору передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк до 26.11.2013 року. Сторони домовились, що повернення позики може здійснюватися позичальником частинами.
Як закріплено п.6 договору у разі, якщо позичальник своєчасно не поверне позикодавцеві всю суму позики, позикодавець вправі предявити цей договір до стягнення у порядку і в строки, передбачені чинним законодавством України. Пунктом 9 договору передбачено, що при порушенні позичальником умов цього договору він несе відповідальність перед позикодавцем своїм рухомим і нерухомим майном, та грошовими коштами де б вони не знаходились.
Позивач свої зобовязання за договором виконав, передавши відповідачу еквівалент 10 000,00 доларів США за середнім курсом продажу доларів приватним особам комерційними банками міста Харкова в розмірі 80 000,00 грн.
Відповідач, належним чином взяті на себе зобовязання за договором позики грошей від 26.11.2012 р. не виконав, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість: основний борг в розмірі 252 500,00 грн., три відсотки річних 4 201,64 грн., інфляційні втрати 59 850,53 грн., пеня 28 183,01 грн., а загалом 344 735,00 грн.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Положенням ч. 1 ст. 1050 ЦК України закріплено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та наявність підстав для їх задоволення.
Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1046, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення, відповідно до вимог ст. 229 ЦПК України.
Заочне рішення може бути оскаржене іншими особами, які брали участь у розгляді справи до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Іншими особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко