АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2876/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 39 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_7 звернулася до суду з вказаним позовом до ОСОБА_6, посилаючись на те, що 18 квітня 2014 року, після смерті її рідної сестри ОСОБА_8, відкрилася спадщина у вигляді: ? частини домоволодіння по вул. Островського, 7 в с. Кищенці, Маньківського району Черкаської області; ? частин автомобіля марки ВАЗ-21051, 1991 року випуску, шасі ХТА21051М1217549, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2013 року; ? частин автомобільного причепа ПГМФ - 8302, рік випуску 2008 року випуску, шасі У6W8561, що належав померлій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.12.2013 року.

За час свого життя, 20 вересня 2013 року, ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого земельну ділянку загальною площею1.8200 га, розташовану в адміністративних межах Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області, та все інше майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося а також все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом буде мати право в тому числі всі належні їй грошові заощадження, заповіла ОСОБА_7.

ОСОБА_8 після смерті свого чоловіка ОСОБА_9, померлого 13.05.2013 року, успадкувала рухоме та нерухоме майно, але не встигла зареєструвати його та отримати правовстановлюючий документ на своє імя.

30.10.2014 року позивачці було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину земельної ділянки площею 0,5419 га, яка розташована по вул. Островського, 7 в с. Кищенці Маньківського району Черкаської області. На іншу частину майна нотаріусом була надана відмова у вчинені нотаріальних дій у звязку з відсутністю державної реєстрації права власності на рухоме та нерухоме майно, що позбавляє нотаріуса права вчинити нотаріальні дії та видати свідоцтво.

Враховуючи викладене ОСОБА_7 просила суд визнати житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул. Островського, 7 в с. Кищенці Маньківського району Черкаською області спільною власністю подружжя ОСОБА_9, який помер 13 травня 2013 року та ОСОБА_8, яка померла 18 квітня 2014 року. Просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину у вигляді ? частин житлового будинку за вищезазначеною адресою; ? частин автомобіля та причепа.

Рішенням Маньківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року позов задоволено.

Визнано житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по вул.. Островського, 7 в с. Кищенці Маньківського району Черкаської області спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9, померлого 13 травня 2013 року та ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року.

Визнано право власності за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом на ? частини житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами по вул.. Островського, 7 в с. Кищенці Маньківського району Черкаської області після смерті ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року в селі Кишенці Маньківського району Черкаської області.

Визнано право власності за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом на ? частини автомобіля марки ВАЗ, модель 21051, рік випуску 1991, шасі ХТА210510МІ217549, тип ТЗ легковий седан, колір - червоний, реєстраційний номер 36681МА, після смерті ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року в селі Кищенці Маньківського району Черкаської області.

Визнано право власності за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом на ? частин причепа марки ПГМФ, модель 8302, рік випуску 2008, шасі (кузов, рама, коляска) Y6W8561, тип ТЗ причіп легковий В, колір синій, після смерті ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року в селі Кищенці Маньківського району Черкаської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, який є сином померлого ОСОБА_9 від першого шлюбу, просить рішення суду скасувати як незаконне, необгрунтоване та таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права. Апелянт просить ухвалити нове рішення, яким відмовити в позовних вимогах ОСОБА_7

Заслухавши доводи позивачки та її представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не в повній мірі відповідає зазначеним вище вимогам.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_7 є рідною сестрою ОСОБА_8, яка померла 18 квітня 2014 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-СР № 224024 виданого виконавчим комітетом Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області 22 квітня 2014 року.

Згідно копії заповіту від 12 вересня 2013 року, ОСОБА_8 заповіла ОСОБА_7 земельну ділянку загальною площею 1,8200 га, розташованої в адміністративних межах Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області та все інше майно, де б воно не знаходилося і з чого б воно не складалося б, і взагалі, все те, що буде належати їй на день смерті, і на що вона за законом буде мати право в тому числі всі належні їй грошові заощадження.

13 жовтня 2014 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори видано свідоцтво на право на спадщину за заповітом на імя ОСОБА_7, відповідно до якого спадкове майно складається ? частини земельної ділянки площею 0,5419 га, що розташована по вул.. Островського в селі Кищенці Маньківського району Черкаської області.

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 12 травня 2015 року державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори відмовлено ОСОБА_7 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, який належав ОСОБА_9, тобто чоловікові померлої, а також відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на автомобіль та причіп. Вказані відмови мотивовані тим, що відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок та відсутня державна реєстрація на автомобіль та причіп.

Згідно із Свідоцтвом про укладення шлюбу серії ІІ-СР № 250680 з 21 грудня 1991 року ОСОБА_9 та ОСОБА_8 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії І-СР №211204 ОСОБА_9 помер 13 травня 2013 року.

Свідоцтвом про народження Серії І-СР № 330419 підтверджується, що ОСОБА_6 є сином померлого ОСОБА_9, а із Свідоцтва про право на спадщину за законом від12 грудня 2013 року , виданого державним нотаріусом Маньківської державної нотаріальної контори (реєстраційний номер 1-1621) вбачається, що він прийняв спадщину належним чином після смерті батька і претендує на частину спірного майна.

Канівський міськрайонний суд визнав житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Островського, 7 в с. Кищенці спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_9, померлого 13 травня 2013 року, і ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року, а також визнав право власності за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом на ? частини цього будинку.

Колегія суддів не може повністю погодитись з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до довідки № 328 від 24 квітня 2014 року виданої ВК Кищенецької сільської ради Маньківського району Черкаської області померла громадянка ОСОБА_8 постійно проживала та була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

Спадкове майно у вигляді домоволодіння по вул. Островського, 7 в с. Кишенці Маньківського району Черкаської області рахується за померлим ОСОБА_9 на підставі запису в по господарській книзі Кищенецької сільської ради.

Аналогічною довідкою за № 460 від 03.07.2015 року підтверджується, що у вказаному житловому будинку згідно по господарських книг до 1991 року та за 1991-1995 роки № 10 ст. 33 проживала ОСОБА_10, яка померла 09.05.1993 року. Після їх смерті у будинку проживали ОСОБА_9 та його дружина ОСОБА_8

Позивачка, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині визнання житлового будинку спільною власністю подружжя посилається на ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю УРСР (який діяв на час виникнення даних правовідносин), відповідно до якої майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном

Проте відповідно до ст. 24 Кодексу про шлюб та сімю УРСР майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Згідно з положеннями ст.ст. 548, 549, 554 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Отже, приймаючи до уваги, що ОСОБА_9 після смерті матері, ОСОБА_10, продовжував проживати у цьому ж будинку і фактично вступив у володіння спадковим майном, колегія суддів приходить до висновку, що спірний будинок не може бути визнаний спільним майном подружжя.

У звязку з цим після смерті чоловіка, ОСОБА_9, його дружина, ОСОБА_8, при наявності ще одного спадкоємця, ОСОБА_6, мала право лише на ? частину спірного домоволодіння. Тому за заповітом позивачка має право на таку частину будинку з надвірними спорудами.

В цій частині апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції відхиляє як безпідставні посилання апелянта на те, що померлий ОСОБА_9 за життя, після смерті матері, не виготовив свідоцтво про право власності на нерухоме майно, тобто не зареєстрував право власності на нього і це є підставою для відмови у позові.

До набрання чинності ЦК України та Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації.

До компетенції виконавчих комітетів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п.4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів) , що підтверджують право приватної власності.

Що стосується рішення міськрайонного суду в частині визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом на спадщину у вигляді ? частин автомобіля та причепа, то колегія суддів вважає його законним та обґрунтованим. Апелянт у своїй скарзі не рішення суду в цій частині не оспорював.

Таким чином, у звязку з неповним зясуванням судом обставин, що мають значення для справи, порушенням норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Маньківського районного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_7 до ОСОБА_6 про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати право власності за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом на 1/2 частини житлового будинку з надвірними спорудами по вулиці Островського, 7 в с. Кищенці, Маньківського району, Черкаської області після смерті ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року.

Визнати право власності за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом на ? частини автомобіля марки ВАЗ, модель 21051, рік випуску 1991, шасі ХТА210510МІ217549, тип ТЗ легковий седан, колір - червоний, реєстраційний номер 36681МА, після смерті ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року.

Визнати право власності за ОСОБА_7 в порядку спадкування за заповітом на ? частин причепа марки ПГМФ, модель 8302, рік випуску 2008, шасі (кузов, рама, коляска) Y6W8561, тип ТЗ причіп легковий В, колір синій, після смерті ОСОБА_8, померлої 18 квітня 2014 року.

В решті позовних вимог в задоволенні відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :