Номер провадження: 22-ц/785/1455/15
Головуючий у першій інстанції Кравцова А. В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі: головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Колеснікова Г.Я., Плавич Н.Д.

при секретарі - Максимець І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Болградського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИЛА:

09.09.2014 року, ОСОБА_2 звернулась із позовом про визнання ОСОБА_3такою, що втратила право користування жилим приміщенням у будинку АДРЕСА_1.

Позов обгрунтовано тим, що позивачка є власником частини спірного домоволодіння. У грудні 2012 року позивачка дала згоду на реєстрацію відповідачки у належній їй частині домоволодіння, однак відповідачка у будинку не проживає без поважних причин.

Посилаючись на те, що відповідачка у будинку не проживає, не надає їй матеріальної допомоги, позивачка просила позов задовольнити.

Відповідачка позов не визнала, зазначаючи, що позивачка її рідна бабуся у якої вона проживала до червня 2014 року і вимушена була піти з будинку, оскільки позивачка стала чинити перешкоди у проживанні.

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 29.10.2014 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на незаконність рішення суду і на необгрунтованість відмови у позові.

Сторони не з'явились у засідання колегії суддів.

Рішення суду першої інстанції підлягає зміні на підставі ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п.4 ЦПК України, підставою для зміни рішення суду першої інстанції є порушення судом норм матеріального права.

Суд, відмовляючи у позові виходив з того, що позивачка не надала доказів про відсутність відповідачки у будинку без поважних причин, тобто не довела своїх вимог.

Висновок суду у цій частині відповідає обставинам справи і вимогам закону.

Встановлено, що позивачка є власником 2/5 частин домоволодіння по АДРЕСА_1. З грудня 2012 року у будинку зареєстрована відповідачка ОСОБА_3, онука позивачки (а.с.7 зворот, 8, 10, 11, 13 зворот, 24).

За змістом ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.

Відповідачка позов не визнала і стверджувала, що не проживає у будинку з червня 2014 року з поважних причин, оскільки позивачка вчиняла скандали і фактично вигнала її з будинка (а.с.18).

Зазначені обставини підтвердила у суді свідок ОСОБА_4 (а.с.20,21).

Позивачка, всупереч ст.ст. 57-60 ЦПК України, належними і допустимими доказами не довела того, що відповідачка відсутня у будинку без поважних причин понад один рік.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у позові за недоведеністю вимог.

Разом з тим, рішення суду першої інстанції підлягає зміні виходячи із наступного.

Суд, вирішуючи спір, правильно виходив з того, що у даному випадку існує спір з приводу користування жилим приміщенням у будинку, який належить на праві власності фізичній особі, у зв'язку з чим правовідносини сторін регулюються ст. 405 ЦК України.

Статті 71, 72 ЖК України, на які посилається суд у рішенні, регулюють правовідносини з приводу користування жилим приміщенням у державному та комунальному фондах, а отже правовідносини сторін не регулюють.

Зважаючи на викладене, з мотивувальної частини рішення суду підлягає виключенню посилання суду на ст. ст. 71, 72 ЖК України.

Доводи позивачки в апеляційній скарзі про те, що: відповідачка не надає їй матеріальної допомоги й не проживає у будинку без поважних причин; відповідачка має право на частину приватизованої квартири по АДРЕСА_1, - не заслуговують на увагу.

Встановлено, що відповідачка не проживає у частині будинку, яка належить на праві власності позивачці з поважних причин з червня 2014 року, тобто не користується спірним жилим приміщення менше одного року (позов до суду подано 09.09.2014 року).

Позивачка, належними і допустимими доказами, зазначені обставини не спростувала.

Та обставина, що відповідачка не сплачує комунальні платежі і не надає позивачці, своїй бабусі, матеріальної допомоги, у розумінні ст. 405 ч.2 ЦК України, не є підставою для визнання позивачки такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

У встановленому законом порядку позивачка не позбавлена права на стягнення матеріальної допомоги і витрат по комунальним платежам.

ОСОБА_3 і ще 7 осіб з 20.01.2000 року є власниками 22/100 частин квартири АДРЕСА_1 (а.с.34).

Однак у грудні 2012 році позивачка надала згоду на реєстрацію і проживання відповідачки у належній їй частині домоволодіння.

З грудня 2012 року місцем постійного проживання відповідачки є спірне жиле приміщення, власником якого є позивачка.

Сам по собі факт наявності у відповідачки права на частину приватизованої квартири, у даному випадку, не є підставою для задоволення позову.

Між тим, закон не зобов'язує власника мешкати саме у тому приміщенні, яке належить йому на праві власності.

Інших, правових доводів, апеляційна скарга не містить.

Приймаючи до уваги, що суд дійшов правильного висновку про відмову у позові, проте мотивувальна частина рішення містить помилкове посилання на ст. ст. 71,72 ЖК України, рішення суду підлягає зміні, з виключенням зазначеного посилання із мотивувальної частини рішення.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п.3, 309 ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Виключити з мотивувальної частини рішення Болградського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2014 року посилання на ст.ст. 71, 72 ЖК України, а в решті рішення Болградського районного суду Одеської області від 29 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Г.Я. Колесніков

Н.Д. Плавич