АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4653/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2958/15Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Карнаух П. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області у складі:

головуючого судді: Карнауха П.М.

суддів: Кривчун Т.О., Пилипчук Л.І.

при секретарі - Ткаченко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвоката Репала Дениса Олександровича

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2015 року

по справі за заявою лікаря-психіатра 4-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева Тещенко Владислави Олександрівни про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару ОСОБА_2.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

17.08.2015 року лікар-психіатр 4-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева Тещенко В.О. звернулася до суду з вказаною заявою, в якій, посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 1976 року психічно хворіє, 20.09.1979 року після ЧМТ в неї виникли судомні напади, знаходилась на диспансерному обліку в ПОПНД з діагнозом епілепсія генералізована без психозу та слабоумства, перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні в ПОПНД, останні два роки ліки не приймала, до лікарів не зверталась, а протягом останніх 2-х тижнів у неї погіршився стан, вона почала висловлювати маячні ідеї отруєння, переслідування, стала агресивною до доньки та інших родичів, тому 15.08.2015 року за направленням лікаря-психіатра Полтавського ОПНД з діагнозом хронічний маячний розлад (маячення отруєння, переслідування) з агресією для оточуючих у особи з епілепсією генералізованого (амнестично), стан декомпенсації, ОСОБА_2 була госпіталізована до ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева.

Вказують, що після огляду чергового лікаря та комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева 15.08.2015 року їй було встановлено діагноз: маячний розлад органічного походження (нейроінфекція,ЧМТ), з характерологічними змінами особистості та рідкими епілептиформними нападами. Лікування даного психічного розладу, внаслідок якого ОСОБА_2 вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія до доньки), просили госпіталізувати ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару у примусовому порядку.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2015 року госпіталізовано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного стаціонару ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева у примусовому порядку.

В апеляційній скарзі представник заінтересованої особи ОСОБА_2 - адвокат Репало Д.О. з підстав неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права просить рішення місцевого суду скасувати.

Вказує, що ОСОБА_2 дійсно хворіє з 1976 року на епілепсію, проте на сьогоднішній день ускладнень її стану здоров'я, які б могли перерости у прогресуючу іншу хворобу, яка б шкодила її здоров'ю та життю оточуючих людей, немає.

Зазначає, що відсутні докази, які б вказували на небезпеку перебування ОСОБА_2 для оточуючих, а судом безпідставно не взяті до уваги покази свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які показали, що ОСОБА_2 не потребує примусового лікування.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено місцевим судом, 15.08.2015 року ОСОБА_2 госпіталізована до ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева за направленням лікаря-психіатра ПОПНД з діагнозом хронічний маячний розлад (маячення отруєння, переслідування), з агресією до оточуючих у особи з епілепсією генералізованою (анамнестично), стан декомпенсації.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева від 17 серпня 2015 року, на підставі огляду, в ході якого ОСОБА_2 встановлено діагноз: маячний розлад органічного походження (нейроінфекція, ЧМТ), з характелогічними змінами особистості та рідкими епілептиформними нападами. Враховуючи наявність у хворої тяжкого психічного розладу, лікування якого можливе лише в стаціонарних умовах, внаслідок чого ОСОБА_8 вчиняє та виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих (агресія до доньки), госпіталізація хворої в примусовому порядку до психіатричного стаціонару визнана доцільною (а.с. 4,5).

У справі також наявні письмові звернення ОСОБА_9 (зятя), ОСОБА_10 (дочки) до Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру та правоохоронних органів з приводу погроз та агресивної поведінки відносно них з боку ОСОБА_2, а також аналогічні звернення від ОСОБА_11, ОСОБА_12,ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_7 (а.с. 6-17).

Також в справі міститься пояснення ОСОБА_2, в якому йде мова щодо конфліктів між нею, зятем ОСОБА_9 та дочкою ОСОБА_10 (а.с.10).

У адресованій суду першої інстанції заяві племінниці ОСОБА_2 - ОСОБА_15, вказується про те, що ОСОБА_2 телефонувала їй та прохала про допомогу, після чого вона приїхала до м. Полтави та дізналася, що дочка ОСОБА_2 претендує на квартиру матері та хоче визнати її недієздатною (а.с.20-21).

Окрім того, в ході розгляду справи були допитані свідки ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, які показали, що ОСОБА_2 не становить небезпеки для оточуючих.

У справі також наявна заява ОСОБА_2 щодо згоди на проходження курсу лікування у Полтавському обласному психоневрологічному диспансері (а.с.27).

Задовольняючи заяву лікаря-психіатра 4-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф. Мальцева Тещенко В.О., місцевий суд виходив із того, що ОСОБА_2 становить небезпеку для оточуючих та потребує примусової госпіталізації до психіатричного стаціонару.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч.1. та 2 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином законодавством визначено вичерпний перелік підстав для госпіталізації особи без її усвідомленої згоди до психіатричного закладу, при цьому, згідно ч. 2 ст. 280 ЦПК України встановлено, що до заяви про примусову госпіталізацію має бути надано крім висновку комісії лікарів-психіатрів й інші відповідні матеріали, які б свідчили про необхідність такої госпіталізації без згоди самої особи.

Під «іншими матеріалами» слід розуміти виписки з історії хвороби, довідки про психіатричні огляди встановленого зразка; пояснення осіб на підтвердження фактів вчинення чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для особи, відносно якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, чи оточуючих, тощо.

Колегія суддів вважає, що окрім направлення лікаря ПОПНД, в якому зазначалося окрім того, що ОСОБА_2 хворіє з 1976 року на епілепсію генералізовану без психозу та слабоумства, а також висновку комісії лікарів-психіатрів ПОКПЛ ім.О.Ф.Мальцева про доцільність примусової госпіталізації, у справі відсутні інші переконливі докази на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих та щодо необхідності лікування ОСОБА_2 лише в стаціонарних умовах.

Заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_10 до медичної установи та правоохоронних органів з приводу агресивної поведінки ОСОБА_2. а також покази цих осіб, допитаних у суді першої інстанції в якості свідків, колегія суддів оцінює критично, оскільки з їх змісту вбачається, що зазначені особи конфліктують між собою, що також підтверджується довідкою СВ Октябрського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 14.08.2015 р., згідно якої по заяві ОСОБА_10 про завдання їй тілесних ушкоджень ОСОБА_2 розпочато досудове розслідування за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 8).

Повідомлення Октябрського РВ ПМУ від 12.08.2015 року про те, що від ОСОБА_10 надходили звернення щодо фактів агресивної поведінки ОСОБА_2 від 09.08.2015 р. також не є переконливим доказом на підтвердження того, що ОСОБА_2 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для оточуючих.

При цьому, висновків правоохоронних органів за наслідками зазначених заяв та звернень матеріали справи не містять.

Письмові пояснення ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 з приводу поведінки ОСОБА_2 (а.с.11-18), які адресовані головному лікарю Полтавського обласного психоневрологічного диспансеру, а не правоохоронним органам, також не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів як беззаперечний доказ на підтвердження того, що ОСОБА_2 є небезпечна для оточуючих.

Разом з тим, колегія суддів приймає до уваги покази допитаних у суді першої інстанції свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які показали, що на їхню думку ОСОБА_2 не становить небезпеку для оточуючих. При цьому, свідок ОСОБА_7 пояснила, що заяву від 06.08.2015 року про психічні розлади у ОСОБА_2 написана нею на прохання ОСОБА_10, яка доводиться дочкою ОСОБА_2

За таких обставин, беззаперечні та переконливі докази про те, що ОСОБА_2 є небезпечна для оточуючих, в матеріалах справи відсутні, а тому доводи апеляційної скарги підлягають задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви лікаря-психіатра про примусову госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного стаціонару.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 2 ч.1 ст.309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - адвоката Репала Дениса Олександровича - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2015 року скасувати.

Постановити нове рішення про відмову у задоволенні заяви лікаря-психіатра 4-А відділення ПОКПЛ ім. О.Ф.Мальцева Тещенко Владислави Олександрівни про примусову госпіталізацію до психіатричного стаціонару ОСОБА_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий суддя /підпис/ П.М. Карнаух

Судді /підпис/ Т.О.Кривчун

/підпис/ Л.І.Пилипчук

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного

суду Полтавськї області П.М.Карнаух