16.01.2015 ЄУН 337/7573/14-ц
Провадження № 2/337/129/2015
У Х В А Л А

Іменем України

16 січня 2015 року м. Запоріжжя

Суддя Хортицького районного суду міста Запоріжжя Бредун Д.С., розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю МД ІСТЕЙТ про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ТОВ МД ІСТЕЙТ в особі директора ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить: накласти арешт на автомобіль MITSUBISHI CARIZMA, номер шасі (кузова, рами) VIN-XMCLNDA1A3F017439, 2003 року випуску, колір синій, зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_2; заборонити відповідачці використання та передачу в користування іншим особам зазначеного транспортного засобу, передати його на зберігання позивачу до вирішення судом спору.

В обґрунтування заяви зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту може спонукати відповідача зняти спірний автомобіль з реєстраційного обліку та продати його, що, в свою чергу, може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду про задоволення даного позову. А також вказує, що заборона використовувати автомобіль та забовязання передати його на зберігання позивачу не дасть відповідачу змоги уникнути повернення транспортного засобу, попередить його пошкодження та розукомплектування.

Вивчивши заяву та матеріали справи суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 р. Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову (із змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду N 2 від 12.06.2009) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Крім наведених, заява відповідає встановленим ст. 151 ЦПК України вимогам щодо зазначення в ній причин, з яких необхідно вжити заходи забезпечення позову, а також видів його забезпечення.

Разом з тим, Пленум Верховного Суду України у згаданій постанові зазначає, що, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, не всі заявлені позивачем види забезпечення позову, зокрема, заборона використання спірного автомобілю та передання його на зберігання позивачу до розгляду справи є обґрунтованими та такими, що не порушать права інших осіб, оскільки загально-майновим наслідком правочину, недійсного за законом або визнаного таким у судовому порядку, про що просить позивач, є відновлення стану речей, що існував до вчинення такого правочину, двостороння реституція.

Таким чином, для вжиття заходів забезпечення позову у вигляді заборони використання автомобіля та забовязання передати його на зберігання позивачу до розгляду справи по суті не вбачається підстав.

Разом з тим, накладення арешту на спірний автомобіль шляхом заборони його відчуження до вирішення спору є достатнім заходом для забезпечення позову та, відповідно, виконання рішення суду про можливе задоволення позову, яке відповідно до ст. 14 ЦПК України є обовязковим для всіх органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Отже, саме ця властивість судового рішення має не дати змоги відповідачу уникнути обовязку повернути автомобіль у разі задоволення позову.

За таких обставин, заява позивача про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 151-153, 293 ЦПК Україні,

У Х В А Л И В :

Заяву товариства з обмеженою відповідальністю МД ІСТЕЙТ про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль MITSUBISHI CARIZMA, номер шасі (кузова, рами) VIN-XMCLNDA1A3F017439, 2003 року випуску, колір синій, зареєстрований за відповідачкою ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, яка мешкає за адресою: 69114, АДРЕСА_1 шляхом заборони його відчуження.

В задоволені іншої частини заяви відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Д.С. Бредун