Справа № 206/5602/15-ц
Провадження № 2-н/206/461/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"08" жовтня 2015 р. Суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська Малихіна В.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 до ТОВ «ДНІПРОБЕТОН», про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, -

ВСТАНОВИВ:

7 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаною заявою.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати, в підтвердження суми, яка стягується повинен бути наданий належним чином оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати, зокрема довідка бухгалтерії, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості. Не допускається розгляд вимог про стягнення заробітної плати у разі наявності спору щодо розміру заборгованості чи права на її отримання.

До своєї заяви ОСОБА_1 не надав належним чином оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та її заборгованість, а ксерокопія індивідуальної відомості про застраховану особу від 06.10.2015 року не може бути прийнята в якості доказу, оскільки її копія не відповідає порядку засвідчення копій документів, який встановлює Національний стандарт України «Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів ДСТУ 4163-2003», затверджений наказом Держспоживстандарту України від 07 квітня 2003 року № 55.

Жоден з наданих суду документи є неофіційною копією, оскільки не містить назви посади особи, яка засвідчує копію, її ініціалів та прізвища, дати засвідчення копії кожного документа.

У п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», звертається увага на те, що наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб'єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Тому за наявними документами не можливо пересвідчитися про безспірність вимог заявника, які повинні заявлятися з урахуванням існуючого ліквідаційного органу, а також про наявність перед заявником заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до п. п. 1,2 ч.3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо заявлено вимогу, не передбачену статтею 96 цього Кодексу та із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

За таких обставин, при наявності спору про право, у прийняті заяви про видачу судового наказу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 96, 100, 101 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У прийняті заяви ОСОБА_1 до ТОВ «ДНІПРОБЕТОН», про видачу судового наказу за вимогою про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати - відмовити.

Розяснити, що заявник має право звернутися до суду з тими самими вимогами в позовному провадженні.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд міста Дніпропетровська протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя

Самарського районного суду

м. Дніпропетровська В.В. Малихіна