Ухвала

іменем україни

21 жовтня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ступак О.В., Дем'яносова М.В., Коротуна В.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Державного підприємства «Житлоінбуд» до ОСОБА_4, третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Державного підприємства «Житлоінбуд» на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року Державне підприємство «Житлоінбуд» (далі - ДП «Житлоінбуд») звернулося до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 06 червня 2002 року між ним та Національною Академією наук України був укладений договір № 127 про будівництво житлового будинку по АДРЕСА_1. 30 травня 2003 року між ДП «Житлоінбуд» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест» (далі - ТОВ «Форум-Інвест») було укладено договір № 34-05/03 доручення про залучення інвестицій в будівництво житла, нежитлових приміщень та паркінгу, відповідно до п. 1.1 якого третя особа зобов'язалася за дорученням позивача здійснювати від імені та в інтересах останнього пошук інвесторів-фізичних (юридичних) осіб для залучення інвестицій для будівництва об'єктів нерухомості (житла, нежитлових приміщень, паркінгу) за вищевказаною адресою, із метою подальшого оформлення інвесторами фізичними (юридичними) особами права власності на об'єкти нерухомості. Згідно з п. 1.3 договору третя особа в інтересах позивача укладає договори з фізичними (юридичними) особами. Згідно з п. 1.4 договору третя особа перераховує грошові кошти, отримані від інвесторів - фізичних (юридичних) осіб позивачу. 14 травня 2004 року між третьою особою та відповідачем було укладено договір № В31/6-9/2-12 про залучення інвестицій в будівництво житла, відповідно до якого відповідач зобов'язався здійснити інвестування житлового об'єкту (квартири) шляхом оплати його вартості в повному обсязі згідно з умовами оплати, зазначеними в договорі, а третя особа після виконання відповідачем своїх зобов'язань та введення будинку (секції) в експлуатацію - надати йому всі документи, необхідні для оформлення права власності на квартиру. Відповідно до п.п. 1.2 договору від 14 травня 2004 року № В31/6-9/2-12 про залучення інвестицій із будівництва житла об'єктом інвестування є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1, яка розташована на 9-му поверсі, загальною площею 72,91 кв. м, житловою - 39,40 кв. м. 28 березня 2012 року Голосіївською районною у м. Києві державною адміністрацією було видано розпорядження № 190 щодо присвоєння нової поштової адреси із адреси: АДРЕСА_1, на адресу: АДРЕСА_1. Відповідачем було проінвестовано 72,91 кв. м квартири у сумі 241 332 грн 10 коп. За результатами обмірів Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна площа квартири виявилася більшою за проектну та становить не 72,91 кв. м, а 79,70 кв. м. Враховуючи те, що інвестором оплачено лише 72,91 кв. м, неоплачена частина квартири становить 6,79 кв. м. У процесі будівництва вартість 1 кв. м житла збільшилася і відповідно до наказу позивача від 12 вересня 2012 року № 09-09/12 та наказу третьої особи від 12 вересня 2012 року № 15-09/12 поточна вартість одного квадратного метра квартири НОМЕР_1 по АДРЕСА_1 становить 22 тис. грн. Таким чином відповідачем не виконано зобов'язання у частині оплати різниці вартості житла у сумі 149 380 грн, проте відповідач ухиляється від виконання зобов'язань за договором.

Посилаючись на викладене, ДП «Житлоінбуд» просило стягнути з ОСОБА_4 на свою користь 149 380 грн заборгованості за договором від 14 травня 2004 року № В31/6-9/2-12 про залучення інвестицій у будівництво житла.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі позивач просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та безпідставності заявлених позовних вимог.

Зокрема, суд правильно виходив із того, що позивачем не надано доказів на підтвердження існування договірних відносин між ним та відповідачем, наявності у відповідача будь-яких зобов'язань перед позивачем, адже, як встановив суд на підставі наявних у справі доказів, договір № В31/6-9/2-12 про залучення інвестицій у будівництво житла укладено між ТОВ «Форум-Інвест» та ОСОБА_4

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Державного підприємства «Житлоінбуд» відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В. Дем'яносов

В.М. Коротун