Справа № 305/1866/15-ц
Провадження по справі № 2/305/1117/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.10.2015 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

при секретарі - Шемота М.І.

з участю представника позивача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області в особі реєстраційної служби про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області, третя особа без самостійних вимог: Рахівське районне управління юстиції в Закарпатській області в особі реєстраційної служби про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позову зазначено, що за життя ОСОБА_3, в 1975 році збудовано житловий будинок АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, про що складено відповідний актовий запис №8 та виконкомом Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 від 5 травня 2014 року. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок АДРЕСА_1. При житті ОСОБА_3, 10 квітня 2013 року було складено заповіт, яким належний їй житловий будинок АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2. На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 є чинним - ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41372955 від 2 вересня 2015 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті ОСОБА_3, ОСОБА_2 прийняла, подавши 16 червня 2014 року, в межах строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини за заповітом, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37638944 від 16 червня 2014 року. Спадкоємців, які б мали обов"язкову частку в спадщині немає, що підтверджено Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті неможливо, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №102 від 2 вересня 2015 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Однак з цим вона не погоджуються, оскільки підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, є довідка виконавчого комітету Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №281 від 19 березня 2015 року та характеристика будинку, господарських будівель та споруд, складеної ПП ОСОБА_4 У зв"язку з чим просила визнати за нею, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, уродженкою АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, наведених в позові. просить позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача - Видричанської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова М.Шемота. направив суду заяву про розгляд справи без участі представника ради та визнання позовних вимог.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Рахівського районного управління юстиції в Закарпатській області в судове засідання не з"явився. Начальник управління ОСОБА_5 надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без участі їхнього представника та на розсуд суду відповідно до чинного законодавства.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. ст. 1217, 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Встановлено, що позивачка ОСОБА_2 являється спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після смерті ОСОБА_3, залишилося спадкове майно - житловий будинок АДРЕСА_1, і відносно якого остання розпорядилася шляхом складення заповіту 10 квітня 2013 року. Згідно даного заповіту ОСОБА_3 належний їй житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 заповіла ОСОБА_2.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Норми ст. 392 ЦК не застосовуються щодо вимог про визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва (ч. 3 ст. 376 ЦК), оскільки особа не є власником, а лише заявляє вимогу про встановлення права власності на об'єкт самочинного будівництва.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Згідно характеристики будинку, господарських будівель та споруд АДРЕСА_1, виданої ПП ОСОБА_4 спадковий будинок побудований у 1975 році.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Згідно довідки виконавчого комітету Видричанської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №281 від 19 березня 2015 року житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_1 дійсно, належав ОСОБА_3, а отже його не можна розцінювати як об'єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, подавши 16 червня 2014 року, в межах строку, встановленого ст.. 1270 ЦК України, заяву про прийняття спадщини за заповітом, що стверджено Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №37638944 від 16 червня 2014 року.

Згідно даних Витягу зі спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №41372955 від 2 вересня 2015 року, заповіт, складений 10 квітня 2013 року спадкодавцем є чинним і ніким не скасований.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось. Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, уродженкою с. Богдан Рахівського району Закарпатської області, мешканкою АДРЕСА_2, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Судовий збір в сумі 870,64 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.