Справа № 361/1657/15-ц
Провадження № 2/361/1136/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

16 вересня 2015 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Броварський районний відділ управління Державної міграційної служби України в Київській області про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації за місцем проживання, -

в с т а н о в и в :

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1, а також зобов'язати Броварський районний відділ управління Державної міграційної служби України в Київській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, в зв'язку з її відсутністю на вказаній житловій площі більше шести місяців.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що він, на підставі договору дарування від 19 березня 2002 року, є власником будинку АДРЕСА_1. Наприкінці 2006 року відповідач ОСОБА_2, яка є племінницею позивача, звернулася до ОСОБА_1 з проханням зареєструвати її так, як в неї склалися відповідні життєві обставини в її сім'ї. Позивач надав свою згоду на реєстрацію відповідача у належному йому будинку. Фактично ОСОБА_2 жодного дня за місцем реєстрації й не проживала, даний будинок перебуває в аварійному стані й є непридатним для проживання. Оскільки ж реєстрація відповідача перешкоджає власнику житла у реалізації його права власності на вищевказане нерухоме майно, позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити, а також стягнути з відповідача сплачений судовий збір.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялася, причини неявки суду невідомі.

Від начальника Броварського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Київській області Петрик Л.М. надійшла заява про слухання справи за відсутності представника відділу.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчить копія договору дарування жилого будинку від 19 березня 2002 року, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 (а.с. 4), та копія технічного паспорту (а.с. 5-7).

З копії виписки із будинкової книги по Семополківській сільській раді Броварського району Київської області, виданої виконавчим комітетом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області

23 січня 2015 року за № 48, вбачається, що за адресою: АДРЕСА_1, зареєстрована ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмітка про реєстрацію вчинена 11 січня 2007 року (а.с. 9).

Судом також з'ясовано, що відповідач ОСОБА_2 фактично за адресою реєстрації не проживає, належний позивачу будинок АДРЕСА_1 знаходиться в аварійному стані. Вказані обставини підтверджуються копією акту обстеження матеріально-побутових умов проживання, складеного 30 січня 2015 року депутатом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області Христинченко О.В. (а.с. 8) та наданими у судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9

Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право володільця використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

За правилами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Зважаючи на викладене, а також те, що відповідач дійсно більше шести місяців не проживає у належному позивачеві будинку, витрат на його утримання не несе, не є членом родини позивача ОСОБА_1, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами та поясненнями свідків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 є обґрунтованими й підлягають задоволенню.

За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

З огляду на те, що позивачем не наведено обставин порушення його прав органом, який здійснює зняття з реєстрації місця проживання осіб, оскільки ж за наявності відповідного судового рішення він не звертався до уповноваженого органу з вимогою зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною вище адресою, суд вважає дані вимоги позивача передчасними та не знаходить підстав для задоволення позову у цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 212-215, 224-229 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. (двісті сорок три гривні шістдесят копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. М. Пухна