АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2470/15 Справа № 178/1687/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Берелет В. В. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Назаренко А.С.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7, про визнання заповіту недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту недійсним, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_8, після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. У встановлений законом шестимісячний строк вона подала до приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу ОСОБА_7 заяву про прийняття спадщини. Однак отримати свідоцтво про право на спадщину їй не вдалося, оскільки з листа-відповіді приватного нотаріуса їй стало відомо, що ОСОБА_8 23 липня 2012 року склала заповіт на все своє майно не на її користь, тому до спадкоємства вона не закликається.

Зазначала, що ОСОБА_8 на момент складання 23 липня 2012 року заповіту не усвідомлювала значення своїх дій і не могла керувати ними, оскільки вона перебувала на обліку у психіатра та чотири рази знаходилась на довготривалому стаціонарному лікуванні у Дніпропетровській обласній психоневрологічній лікарні, а тому просила суд визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_8 та посвідчений 23 липня 2012 року приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7

Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_2 було відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального й процесуального справа.

Розглянувши матеріали справи, обговоривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом фактичних обставин у справі та їх повноту, колегія суддів не находить підстав для задоволення апеляційної скарги та скасуванню рішення суду.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 та треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 є рідними братами і сестрами та дітьми ОСОБА_8, яка ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина на все належне їй майно.

За життя ОСОБА_8 23 липня 2012 року склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7, яким заповідала все своє майно ОСОБА_3 (а.с.95)

У встановлений законом строк ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини звернулася до приватного нотаріуса Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7

Приватний нотаріус Криничанського районного нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_7 листом від 20 серпня 2013 року за №325/01-16 повідомила ОСОБА_2, що ОСОБА_8 склала за життя заповіт на все своє майно не на її користь, а тому вона не закликається до спадкоємства (а.с.45).

Згідно довідки КЗ "Криничанська центральна районна лікарня" Дніпропетровської обласної ради від 21 лютого 2014 року за №121 ОСОБА_8 знаходилась на обліку у лікаря-психіатра з 2001 року з діагнозом - церебральний атеросклероз, депресивний синдром F06.31. Знята з обліку у 2007 році у зв'язку з одужанням (а.с.93).

З акту судово-психіатричного експерта №39 від 30 жовтня 2014 року, складеного КЗ "Дніпропетровська клінічна психіатрична лікарня" Дніпропетровської обласної ради, вбачається, що комісії встановити психічний стан і вирішити експертні питання відносно ОСОБА_8 на період часу, який інтересує суд, а саме на період укладання та підписання нею заповіту 23 липня 2012 року, не представляється можливим у зв'язку з протиріччям і малоінформованістю медичної документації (а.с.146-149).

Статтею 1257 ЦК України визначено підстави нікчемності заповіту та визнання його недійсним, які не виключають застосування загальних норм §2 глави 16 ЦК України відповідно до встановлених судом обставин, якщо вони узгоджуються з правовими підставами та наслідками нікчемності або недійсності заповіту, зазначеними у ст.1257 ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Системний аналіз норм ЦК свідчить, що відповідно до ч.2 ст.1257 ЦК України виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст.ст.225,231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі.

Відповідно до вимог ч.1 ст.225 ЦК України, - правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

В п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року №7 зазначено, що за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу (стаття 145 ЦПК).

Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, судова колегія встановила і це підтверджується матеріалами справи, що судом першої інстанції виконанні зазначені вимоги закону, витребувані медичні документи, призначена у справі посмертна судово-психіатрична експертиза, з висновку якої видно, що встановити психічний стан та вирішити експертні питання у відношенні ОСОБА_8 на час складання та підписання 23 липня 2012 року заповіт неможливо у зв'язку з протиріччям і малоінформованістю медичної документації.

У ст.1233 ЦК України зазначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно до вимог ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1257 ЦК України визначено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини.

У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем не доведено факт того, що на момент складання заповіту ОСОБА_8 знаходилась у такому психічному стані, що вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що з'ясувавши в достатньо повному об'ємі права та обов'язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 23 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.