22-ц/775/758/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Щербіна А.В.
Категорія 59 Суддя-доповідач ОСОБА_1
У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

22 липня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді - Мальцевої Є.Є.

суддів - Супрун М.Ю., Ткаченко Т.Б.

при секретарі - Костенко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі справу за апеляційною скаргою державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області ОСОБА_2 на рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3» до ОСОБА_4, Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області, третя особа: ОСОБА_5, про звільнення майна з під арешту,

в с т а н о в и л а :

21 квітня 2015 року ПАТ «ПУМБ» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області про звільнення майна з-під арешту. В обгрунтування позову було зазначено, що 31.07.2008 року між ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №6643233. З метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений та нотаріально посвідчений договір іпотеки №6643287 від 31.07.2008 року, за умовами якого в іпотеку банку була передана 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_1.

У звязку з неналежним виконанням боржником кредитних зобовязань ПАТ «ПУМБ» звертався до суду, і його вимоги про стягнення боргу задоволені судом. На підставі виконавчих листів Орджонікідзевського районного суду м.Маріуполя відкриті виконавчі провадження № 38921054 та № 44898086 щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_4. Однак 29.12.2014 року державним виконавцем ВДВС в рамках вказаних проваджень були винесені постанови про повернення виконавчого документа, з посиланням на ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції».

17 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до ПАТ «ПУМБ» із заявою про згоду на проведення добровільної реалізації вказаного предмета іпотеки з метою погашення заборгованості за кредитним договором, але при цьому повідомив, що на предмет іпотеки державним виконавцем ВДВС були накладені арешти відповідно до постанов від 09.08.2013 року та 30.09.2014 року. Таким чином, ПАТ «ПУМБ» як заставодержатель позбавлений можливості здійснити добровільний продаж предмета іпотеки при наявності згоди іпотекодателя. Посилаючись на ст.ст.15, 572 ЦК України, ст.3 Закону України «Про іпотеку», позивач просив суд звільнити з-під арештів, накладених постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 09.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 30.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, майно, належне на праві власності ОСОБА_4 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 червня 2015 року позов ПАТ «ПУМБ» до ОСОБА_4, Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області, третя особа: ОСОБА_5, про звільнення майна з-під арешту задоволено. Знято арешти, накладені постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 09.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38921054 та постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 30.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44898086 з 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4. З ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» стягнуто судові витрати в сумі 243,6 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, державний виконавець Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області Денисова І.М. подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм чинного законодавства України, просила рішення суду від 09 червня 2015 року скасувати, в позові відмовити, судові витрати покласти на ПАТ «ПУМБ». В скарзі вказує, що звернення ОСОБА_4 до позивача про добровільну реалізацію іпотечного майна та подання позивачем заяви до суду про звільнення майна з-під арешту порушує вимоги положень Закону України «Про виконавче провадження» та тягне кримінальну відповідальність, оскільки на даний час це заборонено законом. Крім того, боржником не погашений виконавчий збір.

У відповідності до ч.2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу у відсутності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які надали заяву про розгляд справи без їх участі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, заперечення представника ПАТ «ПУМБ» ОСОБА_6, який просив апеляційну скаргу відхилити, представника відповідача - державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2, яка підтримала доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що обмеження права ПАТ «ПУМБ» на пріоритетне задоволення своїх вимог поза межами примусового виконання за рахунок предмета іпотеки, зокрема, через необхідність стягнення сум виконавчого збору та/або інших витрат державної виконавчої служби, законом не передбачено, окрім того, іпотечні зобовязання щодо 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1 у ПАТ «ПУМБ» виникли раніше накладання арештів державним виконавцем на вказане нерухоме майно. Також суд прийняв до уваги, що ПАТ «ПУМБ» відповідно до умов договору іпотеки має право задовольнити забезпечені нею вимоги, в даному випадку зобов'язання за кредитним договором №6643233 від 31.07.2008 року, за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами.

З такими висновками суду першої інстанції колегія судів не може не погодитися.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 31.07.2008 року, між Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір №6643233, про надання кредиту в сумі 50000,00 доларів США (а.с.7-9,22).

31.07.2008 року для забезпечення виконання даного кредитного договору між Закритим акціонерним товариством «Перший Український ОСОБА_3», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», та відповідачем ОСОБА_4, був укладений договір іпотеки №6643287, відповідно до якого в іпотеку була передана 3-х кімнатна квартира АДРЕСА_1. Договір іпотеки нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7, про що зроблено реєстраційний запис №2746. Договір іпотеки та права, які за ним виникли, були зареєстровані в Державному реєстрі іпотек, про що надано витяг №20013381 від 31.07.2008 року (а.с. 10-13).

У звязку з неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором від 31.07.20018 року існує заборгованість. Банк звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості, його позовні вимоги були задоволені.

В Орджонікідзевському ВДВС Маріупольського МУЮ знаходився на виконанні виконавчий лист №2-228 від 06.03.2013 року, виданий Орджонікідзевським районним судом м.Маріуполя про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованості в сумі 836763,06 грн..

У звязку з цим 09.08.2013 року, відповідно до постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2, у виконавчому провадженні №38921054 на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, був накладений арешт (а.с. 16-17).

Також 30.09.2014 року відповідно до постанови державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №44898086 на все рухоме та нерухоме майно, у тому числі на 3-х кімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, знову був накладений арешт (а.с. 18-19).

29.12.2014 року державним виконавцем Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 у виконавчих провадженнях №38921054 та №44898086, були прийняті постанови про повернення виконавчих документів ПАТ «ПУМБ» у зв'язку з тим, що на нерухоме майно ОСОБА_4 не може бути звернено стягнення, так як діють Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», ст.9 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», а також наказ Міністерства юстиції України №656/5 від 16.04.2014 року «Про проведення експерименту із запровадження порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» (а.с. 14-15). При цьому арешт з предмета іпотеки державним виконавцем ВДВС не знімався.

17.04.2015 року відповідач ОСОБА_4 звернувся до позивача ПАТ «ПУМБ» із заявою про добровільну реалізацію 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, в забезпечення кредитного договору №6643233 від 31.07.2008 року (а.с.20). Проте, реалізувати своє право, ОСОБА_4 та ПАТ «ПУМБ» не можуть, так як предмет іпотеки знаходиться під вищезазначеним арештами.

Таким чином, судом першої інстанції встановлено також, що позивач не має можливості скористатись правом іпотекодержателя в зв'язку з наявними арештами та обтяженнями в Єдиному реєстрі заборон: накладені постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 09.08.2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №38921054 та постановою державного виконавця Орджонікідзевського ВДВС Маріупольського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 30.09.2014 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВП №44898086 з 3-х кімнатної квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_4.

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції вірно виходив з того, що договір іпотеки між сторонами, предметом якого є квартира №9 в буд.30/18 по вул..Москловській в м.Маріуполі, був укладений до накладення решти обтяжень і заборон (арешту), а тому позивач, як іпотекодержатель має пріоритет над іншими обтяженнями.

Відповідно до ч.6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотеко держателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. При цьому, ч.7 вказаної статті передбачає, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Стаття 54 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно застосовані й положення ст. 572 ЦК України, ст.1 Закону України «Про іпотеку», згідно з якими заставодержатель (іпотекодержатель) має переважне право перед іншими кредиторами на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави (іпотеки).

Накладені арешти на спірну квартиру перешкоджають позивачу реалізувати своє переважне право на задоволення вимог за рахунок предмета іпотеки, а тому такі арешти мають бути зняті, що і зробив суд першої інстанції, задовольнивши позов.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновків, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Враховуючи наведене, неможливо погодитися з доводами апеляційної скарги про те, що добровільне звернення боржника до Банку-іпотекодержателя про реалізацію предмета іпотеки для погашення заборгованості по кредиту порушує вимоги статей 50, 54, 59 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки такі доводи не грунтуються на законі, спростовуються висновками суду, яким встановлено, що зобовязання іпотечного договору обумовлені сторонами до накладення арешту на предмет іпотеки в межах виконавчого провадження.

З цих же підстав не можуть вплинути на правильність рішення суду твердження апелянта про те, що відповідно до статті 43 Закону України «Про виконавче провадження» у третю чергу задовольняються вимоги як стягувача, так і стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми, і тому арешт знімати неможливо до погашення боржником виконавчого збору. Втім, правовідносини між сторонами регулюються саме Законом України «Про іпотеку». Крім того, неможливо не враховувати, що державним виконавцем арештоване не тільки нерухоме майно, що є предметом іпотеки, і спір про зняття з якого арешту вирішений судом, а й усе рухоме і нерухоме майно боржника, накладено арешт на його кошти, оголошено розшук його транспортних засобів (а.с.18, 49-54).

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

У звязку із відстроченням апелянту сплати судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду, з Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області на користь держави підлягає стягненню 121,8 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 09 червня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Маріупольського МУЮ ГУЮ України в Донецькій області судовий збір в розмірі 121 грн. 80 коп. на користь держави.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді

ОСОБА_1

ОСОБА_8

ОСОБА_9