АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7198/15 Справа № 202/5046/14 Головуючий у 1 й інстанції - Слюсар Л.П. Доповідач - Ремез В.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Ремеза В.А.

суддів - Міхеєвої В.Ю., Свистунової О.В.,

за участю секретаря - Видюкової Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» ( далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 2014 року за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 08.08.2008р. між Банком та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 243255-CRED, згідно якого ОСОБА_2 отримав кредит 10 000 доларів США зі сплатою за користування ним відсотків у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.08.2010р.

В якості забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 08.08.2008р. між Банком та ПАТ «А-Банк», між Банком та ОСОБА_3, та між Банком та ОСОБА_4 були укладені договори поруки, відповідно до яких ПАТ «А-Банк» поручився перед позивачем за виконання боржником кредитних зобов'язань в сумі 200грн., а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язались відповідати перед Банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань у повному обсязі.

Оскільки позичальник порушив умови кредитного договору, позивач посилаючись на те, що станом на 28.09.2011р. заборгованість за договором склала 18 828,21 доларів США, що еквівалентно складає 150 060,79грн., в тому числі 9 376,83 доларів США - заборгованість за кредитом; 8 524,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,37 доларів США - штраф (фіксована частина); 895,09 доларів США - штраф (процентна ставка), а тому позивач просив стягнути з відповідачів зазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15.11.2011р. позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості була задоволена.

Ухвалою суду від 19.09.2014р. заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25.11.2011р. було скасовано.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014р. в задоволені позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на те, що рішення суду незаконне та винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за недоведеністю обставин, що мають значення та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи ПАТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором суд першої інстанції встановив, що Банк приховав від суду факт стягнення з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 суми заборгованості за кредитним договором за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.10.2010р. суми заборгованості за укладеним між сторонами кредитним договором, а тому суд першої інстанції прийшов до висновку що Банком невірно визначена ціна позову, його обґрунтування та не надано належних доказів по справі.

Однак наведені обставини не є підставою для відмови позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Як убачається з матеріалів справи, 08.08.2008р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач по справі ПАТ КБ «ПриатБанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 243255-CRED, згідно якого ОСОБА_2 отримав в кредит 10 000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 05.08.2010р.

В якості забезпечення зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором від 08.08.2008р. між Банком та ПАТ «А-Банк», між Банком та ОСОБА_3, та між Банком та ОСОБА_4 були укладені договори поруки, відповідно до яких ПАТ «А-Банк» поручився перед позивачем за виконання боржником кредитних зобов'язань в сумі 200грн., а відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 зобов'язались відповідати перед Банком за виконання позичальником усіх його зобов'язань у повному обсязі.

Звернувшись до суду з позовом, позивач зазначив що позичальник порушив умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 28.09.2011р. заборгованість за договором (строк дії якого закінчився 05.08.2010р.) склала 18 828,21 доларів США, що еквівалентно складає 150 060,79грн., в тому числі 9 376,83 доларів США - заборгованість за кредитом; 8 524,92 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 31,37 доларів США - штраф (фіксована частина); 895,09 доларів США - штраф (процентна ставка).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки.

Згідно п. п. 17 роз'яснень постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду цивільних і кримінальних справ при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. ст. 526,599 ЦК України.

Оскільки після закінчення строку дії договору між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини, а тому нарахування процентів за користування кредитом, комісії, неустойки поза строком дії кредитного договору законом не передбачено.

Проте позивачем не було заявлено вимог до відповідачів про застосування цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов'язання з підстав, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому сума заборгованості з відповідачів на користь Банку підлягає стягненню лише в межах дії кредитного договору з урахуванням стягнутих коштів за рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.10.2010р., яке набрало законної сили 15.02.2011р.

Так згідно рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 04.10.2010р. з ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 солідарно було стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 243255-CRED від 08.08.2008р. на суму 13 261,94долара США, яка виникла станом на 18.05.2010р.

Оскільки вказаним рішенням суду було стягнуто заборгованість за тілом кредиту в розмірі 9 376,88доларів США, а тому в зазначеній частині позовні вимоги про повторне стягнення заборгованості за кредитом в сумі 9 376,88 доларів США не підлягає задоволенню, оскільки повторне стягнення однієї і тієї ж суми не передбачено чинним законодавством.

Щодо вирішення вимог про стягнення з відповідачів відсотків за укладеним договором, то колегія суддів з урахуванням стягнутої за рішенням суду від 04.10.2010р. суми заборгованості вважає, що вказані вимоги підлягають частковому задоволенню в межах строку дії договору за період, що не був предметом розгляду за вищевказаним рішенням суду з 19.05.2010р. по 05.08.2010р. і складає 575,45доларів США.

Також вирішуючи питання про стягнення з відповідачів на користь Банку штрафних санкцій, колегія суддів вважає, що зазначені вимоги не підлягають задоволенню, оскільки вказані вимоги були вирішені вищевказаним рішенням суду, згідно якого з відповідачів було стягнуто штраф (фіксовану та складову частину) за порушення відповідачем умов укладеного кредитного договору, і вказане рішення суду не було скасовано, та набрало законної сили.

Відповідно до ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом.

Згідно ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України.

Таким чином сума заборгованості за договором, що підлягає стягненню з відповідачів по процентам складає 575,45доларів США, (еквівалент за 1 долар США - 21,27грн.) - 12 239,82грн.

Зазначена сума підлягає стягненню з боржника та з кожного з поручителів окремо, оскільки кожний з поручителів уклав окремий договір поруки перед банком за виконання боржником кредитного зобов'язання.

Оскільки судом першої інстанції не були враховані вказані обставини, та норми права, якими регулюються виниклі між сторонами правовідносини, а тому рішення суду підлягає скасуванню на підставі ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «А-Банк», ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, колегія суддів вважає, що не підлягають задоволенню вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідачів судових витрат на правову допомогу в сумі 1 950грн., з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 79 ЦПК України - до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать зокрема і витрати на правову допомогу, які визначені ст. 84 ЦПК України.

Розподіл судових витрат між сторонами визначений ст. 88 ЦПК України, зокрема частиною першою цієї статті передбачено, що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до вимог вище зазначених норм процесуального закону та роз'яснень Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ викладених в п. 48 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» - витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а відсутність документального підтвердження на правову допомогу та розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Розрахунок витрат на правову допомогу, у відповідності з вимогами Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011р., як і докази сплати такої суми, - позивач суду не надав, отже підстав для стягнення з відповідачів на користь Банку таких витрат колегія суддів не вбачає.

У зв'язку з частковим задоволенням позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеним вимогам в порядку ст. 88 ЦПК України по 60,90грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 303,304,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.12.2014р. скасувати.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 243255-CRED від 08.08.2008р. станом на 05.08.2010р. в сумі заборгованості за несплаченими процентами в розмірі 575,45доларів США (еквівалент 12 239,82грн.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 243255-CRED від 08.08.2008р. станом на 05.08.2010р. в сумі заборгованості за несплаченими процентами в розмірі 575,45доларів США (еквівалент 12 239,82грн.).

Стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 243255-CRED від 08.08.2008р. в сумі 200грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в рахунок повернення коштів по сплаті судового збору по 60,90грн. з кожного.

В іншій частині позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовити.

Рішення апеляційного суду вступає в силу з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: