УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулось до суду з указаним позовом та, уточнивши позовні вимоги, просило стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заборгованість за договором «Кредитування комерційного автотранспорту» № 12/МК31/2007-980 (далі - кредитний договір) у розмірі 106 970 грн 91 коп.

Вимоги позивач обґрунтовував тим, що 13 грудня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит на придбання транспортного засобу в розмірі 50 375 грн зі сплатою 20,5 % річних строком до 12 грудня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, унаслідок чого станом на 26 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 106 970 грн 91 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 46 415 грн 43 коп., процентів за користування кредитом - 48 230 грн 51 коп., пені за прострочення виконання зобов'язань - 8 850 грн 35 коп., штрафу - 3 474 грн 62 коп.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2014 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором від 13 грудня 2007 року в розмірі 106 970 грн 91 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «КБ «Надра» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про повне задоволення позову, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що внаслідок невиконання зобов'язання за кредитним договором утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника. Банк пропустив строк звернення до поручителя, оскільки не надіслав поручителю вимогу протягом шести місяців з дня виникнення в нього права на дострокове погашення кредиту, та кредитор не пред'явив позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Із висновками судів погодитись не можна з огляду на таке.

Судами встановлено, що 13 грудня 2007 року між ВАТ «КБ «Надра», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра», та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит на придбання транспортного засобу в розмірі 50 375 грн зі сплатою 20,5 % річних строком до 12 грудня 2014 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання ОСОБА_3 умов кредитного договору.

ОСОБА_3 належним чином зобов'язання за кредитним договором не виконав, унаслідок чого станом на 26 грудня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 106 970 грн 91 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 46 415 грн 43 коп., процентів за користування кредитом - 48 230 грн 51 коп., пені за прострочення виконання зобов'язань - 8 850 грн 35 коп., штрафу - 3 474 грн 62 коп.

Відповідно до п. 5.3 договору поруки дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 1.14 кредитного договору банк надає позичальнику кредит терміном погашення до 12 грудня 2014 року.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України).

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

За змістом положень ч. 4 ст. 559 ЦК України для припинення поруки має настати декілька умов: настання строку, визначеного у договорі поруки, або настання строку виконання основного зобов'язання; непред'явлення вимог до поручителя протягом шести місяців з дня настання такого строку. При цьому строк настання виконання основного зобов'язання може настати у строк, визначений договором або законом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-68цс11 від 21 травня 2012 року умова договору поруки про припинення поруки після повного виконання зобов'язань за кредитним договором не може вважатись встановленим сторонами договору поруки строком припинення поруки. За таких обставин порука на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Судами встановлено, що вимога про повернення боргу поручителю не надсилалась.

Таким чином висновок судів про сплив строку для звернення поручителя до суду з позовом є передчасним, оскільки строк дії основного зобов'язання встановлений кредитним договором та визначений до 12 грудня 2014 року.

У порушення ст. ст. 213, 124 ЦПК України суд першої інстанції на зазначені положення закону та обставини справи уваги не звернув, не перевірив належним чином доводи і заперечення сторін та не з'ясував всі обставини справи.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вказані порушення суду не усунув, належним чином доводи апеляційної скарги не перевірив та не спростував їх, тому дійшов передчасного висновку про залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оскільки допущені судами першої та апеляційної інстанцій порушення норм матеріального та процесуального права унеможливлюють встановлення фактичних обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення, рішення суду першої інстанції та ухвала апеляційного суду підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» задовольнити частково.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 27 серпня 2014 року скасувати, справу направити на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

С.О. Карпенко

В.О. Савченко