Провадження №2/760/3932/15
Справа №760/7833/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 вересня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Здорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_1, ОСОБА_2, Державної податкової інспекції у Солом'янському районі Головне управління ДФС у м. Києві, третя особа: відділ державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві про вчинення певних дій, -
16.04.2015 року позивач Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» звернулось до суду з позовом до ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві, в якому просить:
- зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, ? частина якої належить ОСОБА_1, накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського району управління юстиції у м. Києві №21173281 від 18.11.2011, ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняти обтяження з не визначеного майна, всього майна (квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виключити запис з єдиного реєстру заборон відчуження обов'язків нерухомого майна який зареєстровано 04.10.2012 в 18:59:37 за №13080549 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що є предметом застави за договором застави №1831 від 31 травня 2007 року та належить ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2.
- зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, ? частина якої належить ОСОБА_2, накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського району управління юстиції у м. Києві №44931928 від 03.10.2014, ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняти обтяження з не визначеного майна, всього майна (квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виключити запис з єдиного реєстру заборон відчуження обов'язків нерухомого майна який зареєстровано 21.10.2014 в 10:32:25 за №16617791 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України що є предметом застави за договором застави №1831 від 31 травня 2007 року та належить ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2.
Обґрунтовуючи вимоги, викладені в позовній заяві, позивач посилається на те, що 10.02.2015р. АТ Ощадбанк звернувся до ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві щодо зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 що належить ОСОБА_1, який накладений на підставі постанови ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києві ВП №21173281 від 18.11.2011р, але 15.04.2015р. відмовлено про зняття арешту якій накладений відповідно постанови державного виконавця від 03.10.2013 так-як виконавче провадження № 21173281 завершено на підставі п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Публічне акціонерне товариство „Державний ощадний банк України" вважає, що відповідно до ст. ст. 572, 574 Цивільного кодексу України, ст. 1 Закону України „Про заставу", ст. ст. 12, 14, 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 15, 122 Цивільного процесуального кодексу України, його права як заставодержателя повинні бути захищенні шляхом зобов'язання ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві вчинити дії по зняттю арешту з квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_1 та виключити запис з єдиного реєстру заборон відчуження обов'язків нерухомого майна.
17.09.2015 року представником позивача до суду була подана заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
22.06.2015 року, 28.07.2015 року, 02.09.2015 року, 17.09.2015 року відповідачі в судове засідання не з'явились, повноважних представників в судове засідання не направили, про причини неявки суд не повідомили, не зважаючи на те, що були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином відповідно до вимог ст. 74, 75, 76, 77 Цивільного процесуального кодексу України.
Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідачів про час розгляду справи належним.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного.
31.10.2007 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 було укладеного кредитний договір №815, в забезпечення виконання якого між ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2 було укладено Іпотечний договір №1831 від 31.05.2007 року.
Згідно вказаного договору, в якості забезпечення виконання зобов'язання ОСОБА_4 за вищевказаним кредитним договором в іпотеку банку було передано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 і відомості про предмет обтяження внесені 31.05.2007 року до Державного реєстру обтяжень.
Таким чином, з моменту укладання Іпотечного договору позивач набув переважне перед іншими особами право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна 21.10.2014 за №16617791 Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, ВП №31433009. 01.08.2012, ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві накладено арешт на невизначене майно, все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, місце реєстрації АДРЕСА_1 реєстраційний номер обтяження №9332502.
04.10.2012 за №13080549 Державним підприємством «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, на підставі постанови відділу ДВС Солом'янським РУЮ в м. Києві №21173281 від 18.11.2011, накладено арешт на нерухоме майно, а саме: невизначене майно, все нерухоме майно яке належить ОСОБА_1, код НОМЕР_2. місце реєстрації АДРЕСА_1
Таким чином, даними обтяженнями накладено арешт на все майно боржника, зокрема на квартиру №3, що у будинку №63 по вул. Новопольова, м. Києва, без перевірки наявності інших обтяжень на зазначену кваритру в Державному реєстрі обтяжень нерухомого майна.
Згідно ст. 572 ЦК України, яка кореспондується з ст. 1 Закону України «Про заставу», в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).
Згідно п. 1. ч. 1. ст. 21 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» до забезпечувальних обтяжень належить застава рухомого майна, що виникає на підставі договору.
Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» реєстрація обтяжень надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами; на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження.
Статтею 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованими обтяженнями. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації.
Частиною 1 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувана - заставодержателя. Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів і якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.
Згідно ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.
Також, згідно зі ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно з встановленим пріоритетом.
Відповідно до іпотечного договору № 1126 від 31 травня 2007 року та ст. 3 Закону України «Про іпотеку» Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» має право з метою задоволення своїх вимог звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані або домовитися з іпотекодавцями про добровільне реалізації майна яке перебуває в заставі банку.
Накладення арешту та подальше перебування під цим арештом предмету іпотеки є порушенням прав іпотекодержателя та ставить під загрозу збереження інтересів Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», який є державним банком, сто відсотків акцій якого належить державі в особі Кабінету Міністрів України. Відповідно до ст. 57 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклади фізичних осіб Державного ощадного банку України гарантуються державою. Кошти, отримані Банком, направляються на виплату фізичним особам процентів (доходу) по вкладах.
Дані обтяження є перешкодою для реалізації заставного майна відповідно до п. 6.6 Іпотечного договору від 31 травня 2007, а також той факт, що заборгованість за кредитом та несвоєчасне її погашення призводить до нанесення державі збитків, та з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів АТ «Ощадбанк», ст. 589 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про іпотеку», ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».
Станом на 16 квітня 2015 року заборгованість перед Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» за кредитним договором № 815 від 31 травня 2007 року становить 49 334 доларів США 80 центів.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.
Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
З огляду на викладене, суд вважає що право позивача задовольнити свої вимоги за рахунок квартири за адресою: АДРЕСА_1 в силу укладеного іпотечного договору є переважним перед правами інших стягувачів, а тому вимоги позивача є обґрунтованими в зв'язку з чим підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 526, 553, 572 ЦК України,ст.ст.57-60,212-214,224 ЦПК України, суд,-
Позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції в м. Києві про вчинення певних дій - задовольнити.
Зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, ? частина якої належить ОСОБА_1, накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського району управління юстиції у м. Києві №21173281 від 18.11.2011, ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняти обтяження з не визначеного майна, всього майна (квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виключити запис з єдиного реєстру заборон відчуження обов'язків нерухомого майна який зареєстровано 04.10.2012 в 18:59:37 за №13080549 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, що є предметом застави за договором застави №1831 від 31 травня 2007 року та належить ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2.
Зобов'язати ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві зняти арешт з квартири АДРЕСА_1, ? частина якої належить ОСОБА_2, накладений на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Солом'янського району управління юстиції у м. Києві №44931928 від 03.10.2014, ВДВС Солом'янського РУЮ в м. Києві про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та зняти обтяження з не визначеного майна, всього майна (квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та виключити запис з єдиного реєстру заборон відчуження обов'язків нерухомого майна який зареєстровано 21.10.2014 в 10:32:25 за №16617791 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України що є предметом застави за договором застави №1831 від 31 травня 2007 року та належить ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_2.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова