Справа № 456/2284/15-ц
Провадження № 2/456/1105/2015
РІШЕННЯ

іменем України

12 жовтня 2015 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності, ділової репутації,

встановив:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду із позовною заявою та просять визнати недостовірною та такою, що принижує їхню честь, гідність та ділову репутацію інформацію, поширену відповідачем ОСОБА_7 15.05.2015 року на прес-конференції для засобів масової інформації та зобовязати її спростувати поширену нею недостовірну інформацію на прес-конференції для засобів масової інформації шляхом оприлюднення ухваленого рішення у даній справі. Покликаються на те, що 15.05.2015 року відповідач ОСОБА_7 на прес-конференції для засобів масової інформації, відеозапис якої розміщено на веб сайті http://guru.ua/, повідомила про позивачів недостовірні відомості про те, що вони руйнують волонтерський рух в Україні та принизливо висловилася відносно них. Поширення такої неправдивої інформації принижує їхню честь, гідність, завдає значних душевних страждань, призводить до психологічного дискомфорту та переживань. Відповідачем було порушено особисті немайнові права позивачів, такі як право на повагу до гідності, честі та ділової репутації.

В судовому засіданні позивачі та їхній представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_7 та її представник ОСОБА_9 позов заперечили та пояснили, що у позовній заяві позивачів відсутні відомості та докази того, що відповідач поширювала саме інформацію, яка не відповідає дійсності і містить відомості про події та явища. Натомість, у позовній заяві позивачів містяться дані, які підтверджують про те, що відповідач висловлювала свої оціночні судження, думки, ймовірно переконання та критично оцінювала певні факти і недоліки з боку позивачів, які фактично не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності або їх спростувати. Позивачі не довели факт поширення оспорюваної ними інформації, оскільки вказана ними інформація є або оціночним судженням відповідача, або жодним чином не зачіпає їх інтерес чи взагалі не має до них жодного стосунку. Позовні вимоги не відповідають способам захисту цивільних прав, передбачених ст. 16 ЦК України, є незаконними, необгрунтованими та не підлягають до задоволення. Просять відмовити у задоволенні позову.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34).

Разом з тим відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобовязаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обовязок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи №1 від 27.02.2009 року, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та зясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Відповідно до ч. 2 ст. 47-1 Закону України Про інформацію оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК України та відповідним законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи (стаття 37 Закону України Про пресу, ст. 65 Закону України Про телебачення і радіомовлення) у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Якщо субєктивну думку висловлено в брутальній, принизливій чи непристойній формі, що принижує гідність, честь чи ділову репутацію, на відповідача може бути покладено обовязок відшкодувати моральну шкоду.

Як вбачається із аналізу висловлювань відповідача ОСОБА_7 15.05.2015 року на прес-конференції для засобів масової інформації, у такій відповідач (автор інформації) по суті виклав своє бачення та критичну оцінку діяльності позивачів. Такі висловлювання, як вважає суд, є вираженням субєктивної думки і поглядів автора даної інформації, його переконаннями, оціночними судженнями та такими, що не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності і тому не можуть бути спростовані.

Суд вважає, що позивачами жодним чином не обгрунтовано та не доведено, що висловлювання відповідача принижують їх честь, гідність та ділову репутацію внаслідок поширення зазначеної інформації.

Зважаючи на вказане, вимоги позивачів є безпідставними та підлягають відхиленню.

При цьому суд розяснює, що позивачі вправі скористатися правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку, якщо вони вважають, що дані висловлювання принижують їх честь, гідність, ділову репутацію чи інші особисті немайнові права.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 16, 277 ЦК України, суд -

вирішив:

Відмовити в позові ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про захист честі, гідності, ділової репутації.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Сас С.С.