Справа № 212/432/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу у складі:

головуючого- судді: Шум Л.І.;

при секретарі: Водоп'янової Ю.С.;

за участі позивача ОСОБА_1,

представника позивача: ОСОБА_2,

відповідача: ОСОБА_3,

представника відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа: Страхова компанія "ТАС" про стягнення компенсації моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом про стягнення компенсації моральної шкоди.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в світлий час доби, приблизно о 07 годині 45 хвилин, ОСОБА_3, керуючи технічно справним автобусом «Даймлер Крайслер», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював перевезення пасажирів по міському маршруту № 230 і рухався по проїзній частини дороги вулиці Кремлівській з боку вулиці Рзянкіна в напрямку вулиці Тухачевського в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

В ході руху автобусу «Даймлер Крайслер», водій ОСОБА_3, діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилась пішохід ОСОБА_6, своєчасно заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України.

Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху України, водій ОСОБА_3, в районі електричної опори № 173 по вул. Кремлівській в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автобуса на пішохода ОСОБА_6, яка була травмована та померла на місці дорожньо-транспортної пригоди.

13 листопада 2014 року, Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу, ОСОБА_3 визнаний винним за ст. 286 ч. 2 КК України, та судом йому призначено покарання.

У вироку, суд, посилаючись на ст. 23 ЦК України, зазначив, що моральна шкода може бути відшкодована особою яка її завдала, а саме - ОСОБА_3, який визнаний винним у скоєні вищевказаного злочину.

Загибла - ОСОБА_6, мати позивача - ОСОБА_1. Смерть матері завдав позивачу значний обсяг душевних страждань, що мають невідновний характер.

Справедливою компенсацією моральної шкоди позивача може вважатись сума що дорівнює 50 000 гривень, яку просить стягнути з відповідача на свою користь.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, а саме стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 50 000,00 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, про день слухання справи сповіщений належним чином, клопотань про відкладення слухання справи не надходило.

Допитавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року в світлий час доби, приблизно о 07 годині 45 хвилин, керуючи технічно справним автобусом «Даймлер Крайслер», реєстраційний номер НОМЕР_1, здійснював перевезення пасажирів по міському маршруту № 230 і рухався по проїзній частини дороги вулиці Кремлівській з боку вулиці Рзянкіна в напрямку вулиці Тухачевського в Жовтневому районі м. Кривого Рогу.

В ході руху автобусу «Даймлер Крайслер», водій ОСОБА_3, діючи зі злочинною недбалістю, проявив неуважність до дорожньої обстановки і наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, на якому знаходилась пішохід ОСОБА_6, своєчасно заходів для зменшення швидкості та зупинки керованого ним транспортного засобу не прийняв, не надав дорогу пішоходу ОСОБА_6, чим грубо порушив вимоги Правил дорожнього руху України.

Внаслідок порушення правил безпеки дорожнього руху України, водій ОСОБА_3, в районі електричної опори № 173 по вул. Кремлівській в Жовтневому районі м. Кривого Рогу, допустив наїзд керованого ним автобуса на пішохода ОСОБА_6, яка була травмована та померла на місці дорожньо-транспортної пригоди.

Вироком Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року, ОСОБА_3 визнаний винним за ст. 286 ч. 2 КК України, та судом йому призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбуття покарання строком на 2 роки.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2015 року вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року в частині вирішення цивільного позову скасовано та призначити новий розгляд в суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства. В іншій частині вирок залишено без змін.

Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Згідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду в справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вирок Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2014 року набрав законної сили 15.01.2015 року, а тому є достатньо підстав для звільнення позивача від доказування даного позову в частині питань чи мали місце дії відповідача, а саме дії, що містять в собі склад порушення, наявність причинно-слідчого зв'язку між винними діями, пов'язаними з порушенням вимог чи Правил дорожнього руху України, відповідача і завданням шкоди позивачу.

В силу ч.2 ст.1167 ЦК України, моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо-і вогненебезпечних ті інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. шкода, завдана джерелом підвищеної небезпекою відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно ч.2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), дітям, а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинним зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

В силу п.п. 9.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди)" розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При заподіянні особі моральної шкоди обов'язок по її відшкодуванню покладається на осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Так позивач зазначає, що втрата матері стала причиною перенесеного ним морального потрясіння та неабияких душевних страждань, вимагає від нього додаткових зусиль для організації його подальшого життя, внаслідок пережитого відбулися зміни в емоційному стані.

Відповідно до ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначає суд з урахуванням певних обставин, а саме залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, та інше.

Виходячи з загальних принципів доказування та враховуючи, що цивільним позивачем по справі є особа, яка зазнала збитків від злочину, а також зазнала порушення нормальних життєвих зв'язків у зв'язку з викладеним та інших цивільних прав, суд вбачає можливість задоволення позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 50000,00 грн.

Керуючись ст.88 ЦПК України, з відповідача ОСОБА_3, слід стягнути на користь держави судові витрати у сумі 487,20 гривень.На основі викладеного, керуючись ст.ст. 23, 1187, 1193 ЦК України, ППВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «;Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової)шкоди)" ст.ст. 10,60,212 - 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3; третя особа: Страхова компанія "ТАС" про стягнення компенсації моральної шкоди - задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в відшкодування моральної шкоди в сумі 50000,00 грн..

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн..

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. І. Шум