РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Панас О.В.

при секретарі - Трохимчук В.М.

з участю: представника позивача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 - адвоката Пашкевич I.A.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним та стягнення вартості домоволодіння, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до Рівненського міського суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу домоволодіння недійсним та стягнення вартості домоволодіння.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що його батько ОСОБА_7, був власником домоволодіння по АДРЕСА_1. Протягом 2005 - 2007 років на території міста Рівне діяла злочинна група, члени якої підшуковували одиноких осіб, що зловживали алкогольними напоями або наркотичними засобами й вивозили їх до Росії та Білорусії, де залишали без документів та коштів, а тим часом на підставі підроблених документів заволодівали житлом потерпілих. Одним із таких потерпілих був і його батько, якого було вивезено до Свердловська й покинуто там без документів та грошей. Лише приблизно через рік йому вдалося повернути батька додому за допомогою працівників УБОЗ в Рівненській області.

Під час розслідування кримінальної справи стало відомо, що було підроблено договір купівлі-продажу будинку АДРЕСА_1, укладеного 28 січня 2006 між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_6.

У кримінальній справі, що була порушена у зв'язку з такими подіями, ОСОБА_7 був визнаний потерпілим, а допитані як свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 вказали, що вони не мали наміру придбавати спірний будинок, коштів за будинок не сплачували, продавця ОСОБА_7 у нотаріуса не бачили, в будинку ніколи не проживали і не мали ні документів, ні ключів від будинку. Формальними покупцями будинку їх попросив виступити ОСОБА_8 (обвинувачений по кримінальній справі) за «могорич».

Висновок судової почеркознавчої експертизи від 13.09.2008 року № 534, яка була проведена судовим експертом ОСОБА_9 в ході кримінальної справи, підтверджує факт, що ОСОБА_7 не підписував договір купівлі-продажу будинку.

23 квітня 2012 року його батько ОСОБА_7 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть, у зв'язку з чим він як спадкоємець по закону написав заяву про прийняття спадщини після смерті батька, та була відкрита спадкова справа

Оскільки домоволодіння було відчужено не його власником ОСОБА_7, а іншою особою, адже у договорі купівлі-продажу від 28.01.2006 р. «Підпис ОСОБА_7.» виконаний не ОСОБА_7, то відповідно було порушено ч. 1 та ч. З ст. 203 ЦК України, що є підставою до визнання договору купівлі-продажу від 28.01.2006 року недійсним.

Спірний будинок неодноразово відчужувався. Так, останнім набувачем будинку стала ОСОБА_2 за 50 000,00 грн.

Відповідно до п. 2 вказаного Договору купівлі-продажу домоволодіння одночасно з домоволодіння відчужена і земельна ділянка площею 0,20 га за кадастровим номером НОМЕР_1, на якій воно розташовано. Тобто, і земельна ділянка, і розташоване на ній домоволодіння за адресою АДРЕСА_1 на даний момент |належить ОСОБА_2.

Оскільки домоволодіння по вул. Золотіївській в м.Рівне знесене, то вважає що має право на відшкодування його вартості від ОСОБА_2, як останнього набувача спірного домоволодіння.

Просили визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 28 січня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_6

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в межах доводів позовної заяви та просила задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позов не визнала Просила відмовити в задоволенні позову за безпідставністю позовних вимог.

Згідно поданих до суду заперечень, які підтримала в судовому засіданні представник відповідачки, вважає, що надані позивачем докази є неналежними та не допустимими.

В кримінальному провадженні не знайшло свого підтвердження факт вибуття домоволодіння АДРЕСА_1 поза волею ОСОБА_7 та всупереч встановленому законом порядку.

Вважає, що ОСОБА_4 пропустив строк позовної давності, так як оспорювана угода мала місце в 2006 році, а до суду позивач звернувся з позовом в 2012р.

Крім того, вважає, що експертиза № 534 від 13.09.2008р., на яку позивач посилається, як на доказ, була проведена з суттєвими порушеннями Інструкції про призначення та проведення експертиз та експертних досліджень. Зокрема, не відібрані зразки підписів ОСОБА_7, не досліджений рукописний текст на договорі, а тому такий висновок є оспорюваним.

Просили відмовити в задоволенні позову у зв'язку з прпуском строку позовної давності та безпідставністю позовних вимог.

Представник третьої особи управління містобудування та архітектури виконкому Рівненської міської ради ОСОБА_10 суду пояснив, що згідно будівельного паспорта схеми забудови земельної ділянки по АДРЕСА_1 значилася стара будівля, яка підлягала демонтажу, про початок будівництва було повідомлено ОСОБА_2, початок будівництва 12.02.2014р. Стара будівля знесена.

Відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6 на неодноразові виклики до суду не з'явилися з невідомих суду причин. Суд вважає за можливе розглянути справу в їх відсутність.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши письмові докази у справі та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що 28 січня 2006 року між ОСОБА_7 (продавець) та ОСОБА_5, ОСОБА_6 було укладено договір купівлі - продажу будинку АДРЕСА_1.

З дослідженого судом протоколу допиту ОСОБА_5, як свідка та ОСОБА_7 як потерпілого у кримінальній справі, які були отримані в ході розслідування

кримінальної справи щодо незаконного заволодіння будинком ОСОБА_7 вбачається, що в ході їх допиту ОСОБА_5 та потерпілий ОСОБА_7 були попереджені про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Свідоцтвом про смерть підтверджується, що ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації смертей 24.04.2012р. зроблено відповідний запис № 661, зареєстрований відділом ДРАЦС Рівненського міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_7, його сином ОСОБА_4 було подано заяву про прийняття спадщини після смерті батька, підпис на якій посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Круліковським А.І., зареєстрований в реєстрі за № 1706.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду N 2 від 12.06.2009р. застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції" не можуть бути використані як показання свідків їх письмові пояснення, відповідних випадках (наприклад, якщо пояснення таких осіб мають значення для справи і допитати їх неможливо) вони приймаються судом як письмові докази (стаття 64 ЦПК).

Враховуючи, що ОСОБА_7 помер, а ОСОБА_5 не з'являється в судове засідання, тому у зв'язку з неможливістю їх допиту, суд приймає долучені позивачем вказані протоколи, як письмові докази, у відповідності до наведених норм.

Згідно зазначених протоколів допиту повністю підтверджуються доводи позивача, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не мали наміру придбавати спірний будинок, коштів за будинок не сплачували, продавця ОСОБА_7 у нотаріуса не бачили, в будинку ніколи не проживали, не мали а ні документів, а ні ключів від будинку. Формальними покупцями будинку їх просив виступити ОСОБА_8

Відповідно до висновку експерта №534 від 13.09.2008 року підпис в графі «Підпис ОСОБА_7.» в договорі від 28.01.2006 року, посвідченому приватним нотаріусом Семенюк Ж.П. виконаний не ОСОБА_7, а іншою особою. А рукописно вказано прізвище як ОСОБА_7., відмітки про виправлення прізвища договір не містить, а тому також вказує на підпис його іншою особою.

Висновок експерта, подібно як і протоколи допитів, були отримані у встановлені законом порядку , містяться в матеріалах кримінальної справи, суду не надано достовірних доказів на спростування зазначених доказів, а судом таких доказів здобуто не було, а тому приймаються судом як докази.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що ОСОБА_7, як власник будинку АДРЕСА_1 не підписував 28 січня 2006 року договір купівлі -продажу будинку АДРЕСА_1 із ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а тому вказаний будинок вибув із володіння ОСОБА_7 поза його волі та всупереч встановленому законом порядку, а тому підлягає до визнання недісним.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи(спадкодавця), яка померла, до інших осіб(спадкоємців).

Згідно з ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

За наведених обставин суд прийшов до висновку, що ОСОБА_4 є належним позивачем та не пропустив строку звернення до суду.

Крім того, судом встановлено, що останнім власником згідно договору купівлі-продажу між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 остання стала власником спірного домоволодіння, яке вона придбала за 50 000,00 грн., посвідчений 05.07.2012р. приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Киселюк О.В., внесений в реєстр за № 1967, відміткою БТІ в будинковій книзі (дублікат), договір було зареєстровано в БТІ 18.07.2012р.

З листа начальника ВГІРФО Рівненського МВ УМВС від 19.06.2006р. № 50/7-12076, ОСОБА_7 був знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 по дорученню серії ВСІ № 231454.

Постановою від 02.11.2012р. було повернуто ОСОБА_4 апеляцію на постанову Рівненського міського суду від 05.03.2012р. про обвинувачення ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 358 КК України, ОСОБА_15 за ч.2 ст. 27, ч.4 ст. 358 КК України. Так, зі змісту мотивувальної частини зазначеної постанови вбачається, що відносно зазначених осіб була винесена постанова про звільнення від кримінальної відповідальності у зв'язку із закінченням строку давності, що є не реабілітуючою обставиною.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 восени 2014р. знесла будинок АДРЕСА_1, а на земельній ділянці згідно акту перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 24.11.2014р. виконала будівельні роботи згідно будівельного паспорту від 30.12.2013р. № 01-П/390.

На виконання ухвали Рівненського міського суду від 09.07.2015р.про забезпечення позову, отримана інформація, згідно якої підтверджується що за ухвалою Рівненського міського суду від 20.06.2014р. (справа № 569/9359/14-ц) на будинок АДРЕСА_1 було накладено арешт нерухомого майна.

Відповідно до ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно зі ст. 330 ЦК України майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених ч. 1 ст. 388 ЦК України.

Таким чином, враховуючи достовірно встановлені судом докази, суд прийшов до висновку, що повернення спірного майна в натурі неможливе в наслідок його знесення , а тому підлягає до стягнення його вартості з ОСОБА_2 в сумі 50 000,00 грн., так як встановити вартість майна на день розгляду справи неможливо.

За наведених обставин, суд прийшов до висновку, що позов до ОСОБА_2 підлягає до задоволення.

Судові витрати понесені позивачем підлягають до стягнення з ОСОБА_5,ОСОБА_6 в сумі 108,00 грн. на користь позивача, та з ОСОБА_2 в прибуток держави в сумі 500,00 грн.

На підставі викладеного ст..ст. 202,203, 215,658,1216, 1218,1268 ЦК України,керуючись ст.ст. 10, 60, 82, 88, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу домоволодіння АДРЕСА_1, укладений 28 січня 2006 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_5, ОСОБА_6, зареєстрованим за реєстровим № 145.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 50 000 (п'ятдесят тисяч) грн. 00 коп., як відшкодування вартості домоволодіння АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 судові витрати в сумі 108 (сто вісім) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в сумі 500 (п'ятсот) грн. 00 коп. в прибуток держави України.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Панас