Справа № 366/2648/14 Головуючий у І інстанції Гончарук О.П.
Провадження № 22-ц/780/5147/15 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв В. О.
Категорія 1 06.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Фінагєєва В.О.,

Суддів Ігнатченко Н.В., Лащенка В.Д.

за участю секретаря Нагорної Г.О.

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» на рішення Іванківського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - департамент Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, про визнання права власності на автомобіль, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та просив визнати за ним право власності на автомобіль марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 грудня 2013 року ОСОБА_2 придбав у ОСОБА_5 за 24 000 доларів США автомобіль марки HUINDAI SONATA. Факт придбання автомобіля підтверджується розпискою та нотаріально посвідченою довіреністю. В подальшому, з метою уникнення обов'язку від сплати податків, позивач зареєстрував автомобіль на ім'я своєї матері ОСОБА_3 Відповідач не визнає право власності ОСОБА_2 на зазначений автомобіль.

У вересня 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом та просила визнати за нею право власності на автомобіль марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 та зняти зазначений автомобіль з розшуку.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01 грудня 2013 року разом зі своїм сином ОСОБА_2 придбала у ОСОБА_5 автомобіль за 24 000 доларів США, який в подальшому був зареєстрований за нею. При цьому ОСОБА_2 утримує автомобіль у себе, фактично позбавивши ОСОБА_3 права володіння та розпорядження автомобілем, а також не визнає її права власності на автомобіль.

Рішенням Іванківського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року у задоволенні первісного позову ОСОБА_2 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності на автомобіль марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1. Зобов'язано Департамент ДАІ МВС України зняти автомобіль марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1 з розшуку зазначивши про це в інформаційних базах ДАІ МВС України.

ПАТ "Кредобанк", який не брав участі у справі, вважаючи, що зазначеним судовим рішенням порушені його права, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції через порушення норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт зазначає, що 17 жовтня 2012 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, згідно якого банк надав позичальнику кошти у розмірі 224 526 грн. 25 коп. для придбання спірного автомобіля. Зазначений транспортний засіб є предметом застави. Рішенням суду від 20 листопада 2013 року на користь банку стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість у розмірі 249 161 грн. 87 коп. Однак, дане рішення так і не виконане, а апелянт, маючи намір звернути стягнення на автомобіль в процедурі виконавчого провадження, позбавлений такої можливості, так як автомобіль за ОСОБА_4 не зареєстрований. ПАТ "Кредобанк" не надавав дозвіл на відчуження автомобіля ані ОСОБА_4, ані будь-якій іншій особі. Визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_3 без згоди банку є перешкодою для передання позичальником предмету застави у власність апелянта в рахунок повного виконання зобов'язань за кредитним договором. Що стосується кримінальної справи стосовно викрадення автомобіля, ОСОБА_4 було з'ясовано те, що спірний автомобіль було по підроблених документах знятий з обліку та оформлений на ОСОБА_6, яка перепродала його ОСОБА_3 Для оформлення довіреності нотаріусу було надано підроблений кредитний договір та довідка ПАТ "Кредобанк" про надання згоди на зняття заставного майна з реєстрації. Зняття арешту з автомобіля унеможливить виконання вироку суду, яким вирішено повернути вкрадений автомобіль його законному власнику - ОСОБА_4

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що 17 жовтня 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №137-12, згідно якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 224 526 грн. 25 коп. для здійснення опати за договором купівлі-продажу транспортного засобу марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1.

18 жовтня 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 було укладено договір застави, предметом якого є вищезазначений автомобіль.

01 грудня 2014 року ОСОБА_3 придбала у ОСОБА_5 автомобіль марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску за 24 000 доларів США, що підтверджується розпискою ОСОБА_5 від 01 грудня 2014 року та довідкою-рахунком серія ВІА № 262915 від 28 грудня 2013 року.

01 грудня 2013 року ОСОБА_6 видала довіреність, згідно якої уповноважила, зокрема, ОСОБА_2 розпоряджатися (в тому числі вчиняти правочини щодо експлуатації, страхування, здавання в оренду, а також продажу за ціну та на умовах, йому відомих) при умові сплати всіх передбачених чинними законодавством України податків, належним їй на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ автомобіля марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1.

В подальшому ОСОБА_3 зареєструвала у встановленому законом порядку зазначений автомобіль на своє ім'я, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 28 грудня 2013 року.

Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 02 грудня 2014 року встановлено, що ОСОБА_7 за грошову винагороду збув невстановленим особам автомобіль марки HUINDAI SONATA, 2012 року випуску, шасі (кузов, рама) № НОМЕР_1. ОСОБА_7 визнано винним у вчинені злочину, передбаченого ст. 356 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 680 грн.

Ухвалюючи рішення про задоволення зустрічного позову, суд першої інстанції входив з того, що ОСОБА_3 набула право власності на автомобіль з моменту його придбання та станом на момент розгляду справи є власником та належним добросовісним набувачем.

Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України N 1388, від 07.09.1998 року - Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, ОСОБА_3 придбала автомобіль в установленому законом порядку, а тому є власником зазначеного транспортного засобу.

За змістом ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 зазначає, що її право власності на автомобіль не визнається ОСОБА_2 Однак, зазначена обставина не порушує прав останньої на володіння, користування та розпорядження автомобілем.

Враховуючи вищезазначене, підстави для визнання за ОСОБА_3 права власності на автомобіль відсутні, оскільки за нею право власності на спірний автомобіль зареєстроване в установленому законом порядку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 292 ЦПК України - сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Згідно із ч. 1 ст. 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи; застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги.

Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна.

За змістом ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов'язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, а отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Враховуючи те, що автомобіль перебуває у заставі банку, який не надавав згоду на зняття заставного автомобіля з реєстрації та продаж, визнання за ОСОБА_3 права власності призведе до порушення прав ПАТ "Кредобанк".

Крім того, колегія суддів також не може погодитися з висновками суду щодо зобов'язання Департаменту ДАІ МВС України зняти спірний автомобіль з розшуку, зазначивши про це в інформаційних базах ДАІ МВС України з наступних підстав.

Як вбачається зі змісту зустрічної позовної заяви, департамент Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України є третьою особою, а не відповідачем по справі.

Відповідно до ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні та юридичні особи, а також держава.

Згідно ч. 1 ст. 33 ЦПК України суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача.

Отже, суд першої інстанції безпідставно зобов'язав департамент Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України зняти автомобіль марки HUINDAI SONATA з розшуку зазначивши про це в інформаційних базах ДАІ МВС України.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову. Рішення суду в частині відмови у задоволенні первісного позову сторонами не оскаржувалося, а відтак, в апеляційному порядку не переглядалося.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» задовольнити.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - департамент Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, про визнання права власності на автомобіль скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - департамент Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, про визнання права власності на автомобіль відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3, проживаючої АДРЕСА_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк», місце знаходження - вул. Сахарова, 78, м. Львів, , судовий збір у розмірі 744 (сімсот сорок чотири) грн. 50 коп.

В іншій частині рішення Іванківського районного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Фінагєєв В.О.

Судді: Ігнатченко Н.В.

Лащенко В.Д.