Номер провадження: 22-ц/785/7729/15
Головуючий у першій інстанції Петренко В. С.
Доповідач Гончаренко В. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.10.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі головуючого Гончаренко В.М.

суддів Короткова В.Д., Комаровської Н.В.

з участю секретаря Абалдової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Ганченко Олени Миколаївни про визнання недійсним договору дарування, за апеляційною скаргою першого заступника прокурора Одеської області на рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.07.2015 року,-

встановила:

12.03.2015 року заступник прокурора Київського району м. Одеси звернувся з позовом в інтересах держави в особі Державної архітектурно-будівельної інспекції України до відповідачів про визнання недійсним договору дарування, посилаючись на те, що прокуратурою Київського району м. Одеси встановлено, що ОСОБА_3 з метою введення в експлуатацію самовільно реконструйованого житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, подано до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації.

На підставі вказаної декларації ОСОБА_3 20.12.2012 року видане свідоцтво про право власності на житловий будинок, розташований за вищезазначеною адресою.

Декларація про готовність об'єкта до експлуатації від 05.12.2012 подана та зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області з порушенням вимог законодавства України про містобудівну діяльність, оскільки ОСОБА_3 свідомо внесено недостовірні дані у декларацію про початок виконання будівельних робіт та здійснено реконструкцію житлового будинку, за зазначеною адресою без отримання належним чином затвердженого проекту будівництва.

Постановою Одеського окружного адміністративного суду України від 28.09.2013 року зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію цієї Декларації про початок виконання будівельних робіт від 02.11.2012 та про готовність об'єкту до експлуатації від 05.12.2012.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року визнано незаконним та скасовано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видане 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_3, зобов'язано ОСОБА_3 привести у попередній стан житловий будинок, відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН», а також вказано, що дане рішення є підставою для Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок, загальною площею 1142,5 кв.м, розташований за вищевказаною адресою.

Однак, як стало відомо прокуратурі Київського району м. Одеси згідно договору дарування від 23.09.2014 року ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_5 прийняли в дар житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1

Прокурор стверджує, що ОСОБА_3 на час укладання договору дарування знала про існування постанови Одеського окружного адміністративного суду України від 28.09.2013, і про рішення Київського районного суду м.Одеси від 03.12.2013 року, а тому вказаний договір дарування має бути визнаний недійсним як такий, що укладений під впливом обману.

ОСОБА_3 та її представник позов не визнали.

Справа розглянута у відсутність відповідача ОСОБА_2, Державної архітектурно-будівельної інспекції України, третьої особи приватного нотаріуса

Заступник прокурора Київського району м. Одеси просив визнати недійсним договір дарування від 23.09.2014 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_2, ОСОБА_7 щодо житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Київського районног суду м.Одеси у задоволенні позову заступника прокурора Київського району м. Одеси відмовлено.

Перший заступник прокурора Одеської області, вважаючи рішення суду незаконним та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права 05.08.2015 року надав до суду апеляційну скаргу про скасування рішення та постановлення нового про задоволення позову у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення на них, перевіривши матеріали справи, законність i обґрунтованість рішення суду першої iнстанцiї та доводiв апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне їх відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 18 червня 2012 року належав житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 850,9 кв.м, житловою площею 367,8 кв.м (а.с. 15, 16).

Земельна ділянка за вказаною адресою належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору дарування від 30.11.2010 року.

ОСОБА_3 здійснено реконструкцію зазначеного будинку, внаслідок чого його загальна площа збільшилася з 850,9 кв.м до 1142,9 кв.м.

На підставі вказаної декларації про готовність об'єкта до експлуатації виконавчим комітетом Одеської міської ради ОСОБА_3 20.12.2012 видано свідоцтво про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 1142,9 кв.м, житловою - 565,8 кв.м. (а.с. 17, 18).

Постановою Одеського окружного адміністративного суду України від 28.09.2013 року по справі № 815/5830/13, яка набрала законної сили, адміністративний позов прокуратури району задоволено у повному обсязі та зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію Декларації про початок виконання будівельних робіт від 02.11.2012 № ОД , зобов'язано Інспекцію ДАБК в Одеській області скасувати реєстрацію Декларації про готовність об'єкту до експлуатації від 05.12.2012 № ОД 9.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 по справі № 520/10203/13-ц позовні вимоги заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області до Виконавчого комітету Одеської міської ради, ОСОБА_3 про визнання незаконним та скасування свідоцтва про право власності, приведення житлової о будинку до попереднього стану задоволено у повному обсязі - визнано незаконним та скасовано свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видане 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_3; зобов'язано ОСОБА_3 привести у попередній стан зазначений житловий будинок відповідно до технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН», а також зазначено, що рішення суду є підставою для Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_3 на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 1142,5 кв.м.

Як вірно всановив суд першої інсанції, згідно договору дарування від 23.09.2014 року за реєстровим № 1222, посвідченим приватним нотаріусом Ганченко О.М., ОСОБА_3 подарувала, а ОСОБА_2 та ОСОБА_7 прийняли у дар в рівних частках кожний 502/1000 спірного житлового будинку загальною площею 1142,9 кв.м, житловою площею 565,8 кв.м за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, 23.09.2014 року, тобто через дев'ять місяців після набрання законної сили рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03.12.2013 року по справі № 520/10203/13-ц, яким визнано незаконним та скасовано свідоцтво НОМЕР_1 про право власності на житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1, видане 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради на ім'я ОСОБА_3, остання безперешкодно уклала та нотаріально посвідчила договір, здійснивши відчуження 502/1000 спірного будинку на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_7

На момент укладання оспорюваного прокурором договору дарування право власності ОСОБА_3 на спірний будинок, який належав їй на підставі свідоцтва НОМЕР_1 від 20.12.2012 року не скасовано Реєстраційною службою, та зареєстровано в реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов'язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме право власності на нерухоме майно.

Згідно ч.1, 3 ст. 3 цього закону державна реєстрація прав є обов'язковою. Права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Наведені положення нормативно-правових актів свідчать про те, що законодавець пов'язує момент як виникнення так і припинення прав на нерухоме майно з державною реєстрацією цих прав.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що на момент укладання оспорюваного договору дарування ОСОБА_3 була власником спірного будинку, який належав їй на підставі свідоцтва НОМЕР_1 виданого 20.12.2012 року виконавчим комітетом Одеської міської ради, будь - які обтяження щодо відчуження спірного нерухомого майна були відсутні.

Також заслуговує на увагу судження суду першої інстанції, що ані прокурором, ані позивачем за цим позовом не було належним чином обґрунтовано, в чому саме полягає порушення прав Державної архітектурно - будівельної інспекції України при укладанні оспорюваного договору дарування 502/1000 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, ОСОБА_7

Позивач за цим позовом не є стороною оспорюваного договору, його не укладав та вказаний договір дарування жодним чином не впливає на зміст прав, обов'язків та компетенції Державної архітектурно - будівельної інспекції України.

Згідно п.8 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. У зв'язку з цим судам необхідно правильно визначати момент вчинення правочину.

Зміст оспорюваного правочину щодо дарування 502/1000 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, не суперечить вимогам законодавства, та його сторонами були додержані усі вимоги, які встановлені статтею 203 ЦК України, на момент вчинення правочину, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ст.41 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» державний архітектурно-будівельний контроль - сукупність заходів, спрямованих на дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів і правил під час виконання підготовчих і будівельних робіт.

Державний архітектурно-будівельний контроль здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, яка затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 09.07.2014 № 294 основними завданнями Держархбудінспекції України є реалізація державної політики з питань державного архітектурно будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства, а саме здійснення в межах своїх повноважень державного контролю за дотриманням законодавства, стандартів, нормативів, норм, порядків і правил із зазначених питань, дотримання встановленого порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів.

Суд першої інстанції діійшов вірного висновку, що оспорювання прокурором в інтересах Державної архітектурно-будівельної інспекції України договору дарування приватноправового характеру виходить за межі визначеної чинним законодавством компетенції Державної архітектурно - будівельної інспекції України, а також вірно вважав помилковим посилання прокурора на положення ст. 230 ЦК України як на підставу недійсності договору дарування.

Згідно ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Державно архітектурно - будівельну інспекцію України ніхто під час укладання договору дарування в оману не вводив, оскільки позивач не є стороною цього правочину, його не укладав та не підписував, а сторони договору дарування з позовом про визнання його недійсним на підставі ст. 230 ЦК України до суду не зверталися та не уповноважували прокурора на звернення з таким позовом.

Не є даний договір і правочином, який порушує публічний порядок, в розумінні ч. 1 ст. 228 ЦК України.

За таких обставин,як вірно зазначив суд першої інстанції, позов слід залишити без задоволення.

Виходячи з викладеного, висновок суду відповідає обставинам справи та узгоджується з нормами матеріального і процесуального права, які ним правильно застосовані.

При цьому, доводи скарги та матеріали справи не дають підстав вважати, що судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені статтями 309 ЦПК України, як підстави для скасування рішення.

Скаржникине надали жодних доказів, які б обґрунтовували та підтверджували ті обставини, на які вони посилаються в апеляційній скарзі.

Таким чином, приведені в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення скаржниками норм права.

Відповідно ж до ст.212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1.ч.1 ст.314 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу першого заступника прокурора Одеської області відхилити.

Рішення Київського районного суду м.Одеси від 24.07.2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий В.М.Гончаренко

Судді Н.В.Комаровська

В.Д.Коротков