Справа № 203/3722/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2015 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур Ф.Ф.

при секретарі - Величко О.М.

за участю : позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської міської ради, територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права на приватизацію, зобовязання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.06.2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 звернулись до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської міської ради, територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради про визнання права на приватизацію, зобовязання вчинити певні дії (а.с. 2-6)

Позивачі у позовній заяві та у судовому засіданні в обґрунтування позовних вимог, посилались на те, що ОСОБА_2 вселилась до кімнати № 8 гуртожитку по вул. Гавриленка, 4-а як працівник КП «Жилсервіс - 3» ДМР та була зареєстрована в ній 25.07.2008 року, а ОСОБА_1 є її рідним сином та вселився до кімнати на підставі розпорядження КП «Жилсервіс-3» ДМР № 88 від 27.04.2010 року, та був там зареєстрований 30.04.2010 року. 01.03.2008 року на імя ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок по сплаті комунальних платежів, які сплачуються позивачами повністю та своєчасно, заборгованість відсутня. Вказана кімната є єдиним місцем мешкання позивачів. На підставі рішення Дніпропетровської міської ради з балансу КП «Жилсервіс - 3» ДМР було передано на баланс КП «Жилсервіс - 5» ДМР гуртожиток за адресою: вул. Гавриленко, 4-а у місті Дніпропетровськ. Рішенням Кіровського районного суду від 03.04.2014 року по справі № 0418/7519/2012, провадження № 2/0203/792/2013 встановлено, що позивачі користуються спірним приміщенням на законних підставах, а неотримання відповідного ордеру для вселення, не є підставою для позбавлення права користування житлом, оскільки суд вбачає провину балансоутримувача. Позивачі неодноразово звертались до УЖКГ Дніпропетровської міської ради, у тому числі з заявою від 04.12.2014 року про передачу в спільну сумісну власність жилого приміщення у гуртожитку та отримували відповіді - відписки, в яких зазначено, що позивачі фактично проживають та зареєстровані у гуртожитку на законних підставах менше пяти років, та фактичний склад сімї, на яку видавався ордер, управляння житлового господарства Дніпропетровської міської ради не має законних підстав для підготовки проекту рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради щодо передачі у власність та членам родини житлового приміщення у гуртожитку за вищевказаною адресою, а тому було запропонувало позивачам вирішити питання шляхом звернення з цього питання до суду. Враховуючи зазначене, позивачі звернулись до суду та просили визнати за ОСОБА_2, ОСОБА_1 право на приватизацію житлового приміщення - кімнати № 8 гуртожитку по вул. Гавриленко, 4-а у місті Дніпропетровську, зобовязати Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської міської ради підготувати проект рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про передачу в спільну часткову власність позивачів даного житлового приміщення та оформити свідоцтво про право власності на нього позивачам (а.с.2-5)

Позивачі у судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 громади в особі Дніпропетровської міської ради у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, оскільки порушень прав позивачів з боку даного відповідача відсутні (а.с. 62).

Представник відповідача - Управління Житлового господарства Дніпропетровської міської ради свого представника у судове засідання не направив, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив (а.с.43-44,55,58)

Вислухавши пояснення позивачів та представника відповідача, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 вселилась до кімнати № 8 гуртожитку по вул. Гавриленка, 4-а як працівник КП «Жилсервіс - 3» ДМР, а ОСОБА_1 є рідним сином позивачу - 1 та вселився до кімнати № 8 гуртожитку по вул. Гавриленко, 4-а на підставі розпорядження КП «Жилсервіс-3» ДМР № 88 від 27.04.2010 року, що відповідає нормам ст.. 128 ЖК України та що підтверджується копіями матеріалів справи та встановлення даного факту рішенням Кіровського районного суду від 03.04.2014 року по справі № 0418/7519/2012, провадження № 2/0203/792/2013 (а.с.10, 27-28)

Судом встановлено, що з 01.03.2008 року на імя ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок № 400008 по сплаті комунальних платежів. Житлово - комунальні послуги по вказаній адресі сплачуються позивачами повністю та своєчасно, заборгованість відсутня, що підтверджується копіями довідки від 11.10.2012 року та листом Дніпропетровської міської ради № 17-П/002 від 05.04.2013 року(а.с.11-12)

Встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована в кімнаті № 8 гуртожитку по вул. Гавриленка, 4-а у м. Дніпропетровську загальною площею 16,9 кв.м., з 27.05.2008 року, а ОСОБА_1 з 30.04.2010 року, що підтверджується копіями паспортів позивачів, копією довідки № 2894 та № 1478 від 27.11.2014 року, копією технічного паспорту (а.с.20-21)

Судом встановлено, що на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 30.05.2012 року № 35/24 «Про припинення як юридичної особи КП «Жилсервіс - 3» та рішення міської ради від 02.03.2011 року № 16/9, від 25.01.2012 року № 27/20, від 24.02.2010 року № 35/55 стосовно реорганізації комунальних житлово-експлуатаційних підприємств та балансоутримання житлового фонду, з балансу КП «Жилсервіс - 3» ДМР було передано на баланс КП «Жилсервіс - 5» ДМР гуртожиток за адресою: вул. Гавриленко, 4-а у місті Дніпропетровськ(а.с.27)

У судовому засіданні встановлено, що будь-якого іншого нерухомого майна ні позивачі на праві приватної власності не мають та ця кімната у гуртожитку є єдиним місцем постійного проживання позивачів, що підтверджується копіями витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно(а.с.18-19)

Встановлено, що 21.10.2014 року ОСОБА_1 на підставі розпорядження управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради № 579 від 17.10.2014 року, видано тимчасовий ордер серії НА № 149 на житлову площу за вищевказаною адресою(а.с.17)

Судом встановлено, що Рішенням Кіровського районного суду від 03.04.2014 року по справі № 0418/7519/2012, провадження № 2/0203/792/2013 за позовом КП «Жилсервіс 5» ДМР до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа СГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зустрічному позову ОСОБА_2, ОСОБА_1 до КП «Жилсервіс 5» ДМР, третя особа - СГІРФО Кіровського РВ ДМУ ГУМВС в Дніпропетровській області, про зобовязання вчинити певні дії, встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 користуються спірним приміщенням на законних підставах, а неотримання відповідного ордеру для вселення, не є підставою для позбавлення права користування житлом, оскільки суд вбачає провину балансоутримувача. Вказане судове рішення перевірено Апеляційним судом Дніпропетровської області (справа № 22-ц/774/6994/14 від 07.08.2014 року) та залишено без змін(а.с.25-28)

Встановлено, що позивачам було відмовлено у приватизації вказаної кімнати № 8 гуртожитку по вул. Гавриленко, 4-а у м. Дніпропетровську, оскільки у них відсутній ордер, який є єдиною підставою для вселення в жилу площу гуртожитку, а позивачі проживають в даній кімнаті самоправно, що підтверджується копіями листів відповідачів та КП «Жилсервіс 5» ДМР(а.с. 12-16,24)

Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Житлового Кодексу України, Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків».

Нормами ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішіть спір щодо його прав і обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органам місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.

Згідно зі статтею 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку, встановленому законом.

Стаття 9 Житлового Кодексу України передбачає право громадян на одержання житлового приміщення у встановленому законом порядку.

Відповідно до статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. Жила площа у спеціальних гуртожитках для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв'язку із захворюванням на туберкульоз, надається в порядку, що визначається відповідними органами місцевого самоврядування.

Згідно до ст. 129 ЖК України, єдиною підставою для вселення на надану жилу площу є ордер, який видається на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку відповідним балансоутримувачем.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих рад народних депутатів і житловий фонд, що знаходиться у повному господарському віданні або оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Особливості приватизації житлових приміщень у гуртожитках визначаються законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, в повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Органи приватизації та органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень в гуртожитках в приватизації займаного ними житла, крім випадків передбачених законом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» вказаний закон поширюється на громадян, які не мають власного житла, більше 5 років на законних підставах зареєстровані за місцем проживання в гуртожитках та фактично проживають в них.

Стаття 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» визначено, що громадяни, мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Приватизація житлових приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Згідно п. 1 ст. 8. Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» «Громадяни, на яких поширюється дія цього Закону, які на законних підставах зареєстровані та тривалий час (не менш як п'ять років) проживають у гуртожитках, віднесених до недержавного житлового фонду (які перебувають у власності чи у повному господарському віданні відповідних державних чи комунальних підприємств, установ, організацій, а також підприємств та організацій, утворених шляхом корпоратизації чи приватизації колишніх державних підприємств, крім тих організацій, які створено органами державної влади, органами місцевого самоврядування для управління житловим фондом) та призначених для проживання працівників (членів їх сімей), які не мають можливості самостійно придбати чи побудувати власне житло, у разі, коли такі гуртожитки не передаються їх власниками у власність територіальних громад, мають право подальшого проживання в таких гуртожитках до розв'язання їх житлової проблеми.»

Відповідно до п. 18 Положення про порядок передачі квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у власність громадян, затвердженого Наказом Мінжитлокомунгоспу від 16.12.2009 року № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 109/17404 від 29.01.2010 року, до органу приватизації громадянином подається, в тому числі: оформлена заява на приватизацію квартири (будинку), жилого приміщення у гуртожитку, кімнати у комунальній квартири; довідка про склад сімї та займані приміщення; копія ордера про надання житлової площі (копія договору найму житлової площі у гуртожитку).

Відповідно до п. 11. Порядку надання житлової площі в гуртожитках комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська, затвердженого рішення виконкому Дніпропетровської міської ради № 179 від 23.04.2013 року «протягом одного місяця після видачі ордера між громадянином і балансоутримувачем гуртожитку укладаються договори про надання комунальних послуг з визначеними виконавцями цих послуг в місті Дніпропетровську довідки, про що надаються балансоутримувачу. Заселення у гуртожиток проводиться після створення в ньому необхідних житлово- побутових умов для проживання.

Відповідно до ст. 392 ЦК України особа має право предявити позов про визнання за нею права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати нею документа, який засвідчує право власності.

Суд при розгляді позовних вимог виходить з того, що позивачами доведено у судовому засіданні факт правомірного вселення ОСОБА_5 до кімнати № 8 гуртожитку по вул. Гавриленка, 4-а у м. Дніпропетровську як працівник КП «Жилсервіс - 3» ДМР, та її сина ОСОБА_1, а також є доведеним факт того, що не отримання ОСОБА_5 ордеру є провиною балансоутримувача я результаті якої порушено права позивачів.

Тимчасовий ордер, який був виданий ОСОБА_1 суд також розцінює як додатковий доказ правомірності проживання останнього в даній кімнаті.

Оцінюючи усі докази, які були досліджені судом у судовому засіданні у їх сукупності, суд приходить до висновку, що є всі підстави визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право на приватизацію житлового приміщення, а саме кімнати № 8 у гуртожитку будинку № 4-а по вул. Гавриленко у м. Дніпропетровську, та захистити їх порушене право, для подальшого оформлення права власності на житлову площу.

Щодо позовних вимог позивачів про зобовязання Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської міської ради підготувати проект рішення виконкому Дніпропетровської міської ради про передачу в спільну часткову власність позивачів даного житлового приміщення та оформити свідоцтво про право власності на нього позивачам, то суд вважає їх передчасними та такими, що відповідають закону та в результаті не підлягають задоволенню виходячи з того, що позивачами не надано доказів того, що після задоволення позовної вимоги про визнання за ними права на приватизацію у них виникнуть труднощі з подальшим оформленням приватизації кімнати та порушення прав з боку Управління житлово-комунального господарства Дніпропетровської міської ради чи територіальної громади в особі Дніпропетровської міської ради.

Враховуючи суть спору та позицію позивачів, суд приходить до висновку про необхідність покладення судових витрат на самого позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 47 Конституції України, ст.ст. 128,129 ЖК України, ст. ст. 317, 319, 321, 328, 368, 384, Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215, 226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_1 право на приватизацію житлового приміщення, а саме кімнати № 8 у гуртожитку будинку № 4-а по вул. Гавриленко у м. Дніпропетровську.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 у задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур