АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого Корчевного Г.В.,

Суддів Лапчевської О.Ф., Слободянюк С.В.,

при секретарі Абдуллаєвій Е.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ПрАТ «Українська охоронна-страхова компанія» та ОСОБА_4, в якому просила стягнути зі страхової компанії 32064,47 гривень страхового відшкодування внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_4, з якого в свою чергу просила стягнути 510 гривень матеріальної шкоди та 6000 гривень моральної шкоди. Ухвалою суду від 09.07.2014 р. за заявою представника позивачки залишені без розгляду вимоги до ОСОБА_4 З урахуванням уточнених позовних вимог позивачка просила повному обсязі відшкодовувати шкоду, розраховану згідно звіту №1970 від 13.04.2014 року про незалежну оцінку, а саме стягнути з ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 32064,47 гривень страхового відшкодування, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 застрахована ПрАТ «УОСК», в той час як останній ухиляється від виплати страхового відшкодування.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить суд апеляційної інстанції рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким частково задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування в сумі 24522 (двадцять чотири тисячі п'ятсот двадцять дві) грн. 21 коп.

Унікальний номер справи: 760/9236/14-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/29/2015
Головуючий у суді першої інстанції: Зінченко С.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Корчевний Г.В.
Вказує, що суд ухвалив оскаржуване рішення з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та з порушенням норм матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим воно є неправосудним та підлягає скасуванню.

Посилається, що суд фактично не оцінював як доказ звіт №1970 від 13.04.2014 р. про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, оскільки такий складений значно пізніше ніж звіт страховика, а саме майже після 8 тисяч кілометрів пробігу автомобіля після попереднього огляду, безпідставно його відкинув, а звіт наданий стороною відповідача поклав в основу рішення, не зважаючи на очевидність втручання в автоматизовану систему «Аudateх» при виконанні даного звіту.

Зазначає, що оскільки в судовому засіданні в суді першої інстанції представник відповідача подав доказ часткового виконання свого зобов'язання (вже після пред'явлення позову перерахував кошти на СТО) і позивач погоджується з поданим доказом, а також, оскільки за заявою представника позивача було залишено без розгляду частину позовних вимог, ціна позову на даний момент зменшилася та становить 24522 (двадцять чотири тисячі п'ятсот двадцять дві) грн. 21 коп.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що 02.12.2013 р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Лексус» д/н НОМЕР_4, який належить позивачу ОСОБА_1, та автомобіля марки «Пежо» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_4, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль марки «Лексус».

Постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 09.01.2014 р. винним в настанні вказаної ДТП визнано ОСОБА_4, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем за полісом АС№0444225, чинним на час настання ДТП.

Вказані обставини в судовому засіданні представниками сторін визнані та ніким не оспорювалися.

В обґрунтування вимог позивач посилався на звіт №1970 від 13.04.2014 року про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, згідно якого вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Лексус» складає 32574 гривні 47 копійок.

Судом першої інстанції встановлено, що страховою компанією виплачено позивачу страхове відшкодування в сумі 7542,26 гривень на підставі звіту №1929 від 12.01.2014 року, складеним ФОП ОСОБА_7.

Як вбачається з матеріалів справи, при проведенні 13.12.2013 р. огляду транспортного засобу, протокол якого був використаний при складанні звіту №1229, був присутній представник позивача (а.с. 55-56), який вказаний протокол підписав та висловив свою згоду із зазначенням пошкоджень.

23.01.2013 р. до ПрАТ «УОСК» надійшла заява ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування.

Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 цього ж закону передбачено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.

В свою чергу пунктом 36.2 ст. 36 цього ж закону визначено, що страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

З матеріалів справи встановлено, що 05.05.2014 року відповідачем було виплачено ОСОБА_1 страхове відшкодування в сумі 7542 гривні 26 копійок на підставі звіту №1929 від 12.01.2014 року, складеним ФОП ОСОБА_7, що підтверджується відповідним платіжним дорученням.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що звіт №1970 від 13.04.2014 р. про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку складений значно пізніше ніж звіт страховика, а саме майже після 8 тисяч кілометрів пробігу автомобіля після попереднього огляду.

Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року клопотання представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та представника відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» - ОСОБА_8 - задоволено частково.

В справі призначено судову експертизу, на розгляд якої поставлено питання:

1. Чи потребують заміни, чи можуть бути відремонтовані наступні деталі, встановлені на автомобіль марки «LexusIS250»,д/н НОМЕР_4: глушник задня частина; замок кришки багажника.

Якою була вартість станом на січень місяць 2014року наступних запасних частин на автомобіль марки «LexusIS250», (JТНВК83) необхідність заміни яких відповідачем не оспорюється: бампер задній; підсилювач бамперу заднього; абсорбер бамперу заднього; датчик парковки задній; емблема Lexus; позначення моделі; світловідбивач на задньому бампері лівий; ліхтар задній внутрішній лівий.

2. Чи можливо на підставі документів, що містяться в матеріалах справи (акту огляду транспортного засобу (дефектних відомостей) №1970р; протоколу огляду транспортного засобу №1929; фотографій до звітів; тощо), встановити вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_4 в результаті його пошкодження? Якщо так, то яка вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу д.н.з. НОМЕР_4 в результаті його пошкодження?

3. Яка вартість матеріального збитку, з урахування значення коефіцієнту фізичного зносу, завданого власнику транспортного засобу «LexusIS250», д/н НОМЕР_5, внаслідок пошкодження у дорожньо - транспортній пригоді, яка мала місце 02.12.2013 р., з урахуванням та без урахування податку на додану вартість?

4. Яка вартість пошкодженихдеталей, вузлів та агрегатів транспортного засобу «LexusIS250», д/н НОМЕР_5, що підлягають заміні в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02.12.2013 р.?

5. Чи допускається під час проведення оцінки по визначенню вартості заподіяного матеріального збитку ручне (експертом) внесення змін до калькуляції «Audatex», яка є невід'ємною частиною висновку? Якщо так, то в яких випадках?

Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз, який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Смоленська, 6. Експертів попереджено про кримінальну відповідальність за ст. ст. 384, 385 КК України. Для проведення експертизи в розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи № 22-ц/796/10995/2014. Зобов'язано учасників процесу на вимогу експерта надати автомобіль для огляду та необхідні матеріали документів. Провадження в справі зупинено до проведення експертизи.

14 вересня 2015 року на адресу Апеляційного суду м. Києва надійшли матеріали цивільної справи з висновком експерта відносно поставлених питань.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 14 вересня 2015 року провадження в справі відновлено.

На поставлені питання за результатами проведення комісійної судової авто товарознавчої експертизи експертами зроблено наступні висновки (а.с. 167 - 179).

На питання 1. Відповідно до проведеного аналізу наявних в розпорядженні експертів документів, а також результатів візуального обстеження об'єкта дослідження, встановлено, що задня частина глушника та замок кришки багажника отримали в результаті ДТП, яка мала місце 02.12.2013 р. пошкодження, які роблять неможливим їх подальше використання за прямим призначеним відповідно до технологічних вимог заводу-виробника та потребують заміни.

На питання 2. Вартість станом на січень 2014 року наступних запасних частин на автомобіль Lexus IS250, VIN-код № НОМЕР_6 необхідність заміни яких відповідачем не оспорюється: бампер задній, підсилювач бамперу заднього, абсорбер бамперу заднього, датчик парковки задній, емблема Lexus, позначення моделі, світловідбивач на задньому бампері лівий, ліхтар задній внутрішній лівий наведено в дослідницькій частині висновку (див. таблицю 1).

На питання 3. За умови достатності наявного матеріалах справи опису в т.ч. фотознімків об'єкта дослідження, визначення розміру матеріального збитку можливе із врахуванням визначених експертами обмежень. Відповідно до проведеного дослідження та із врахуванням прийнятих в дослідницькій частині висновку обмежень, матеріальний збиток, заподіяний власнику досліджуваного автомобіля станом на момент ДТП - 02.12.2013 складає 21933,92 грн. (двадцять одна тисяча дев'ятсот тридцять три грн. 92 коп.).

На питання 4. В розмір матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля Lexus IS250, держ. № НОМЕР_4, VIN-код № НОМЕР_6, внаслідок ДТП, яка мала місце 02.12.2013 із врахуванням обмежень, що викладені в дослідницькій частині висновку складала 21933,92 грн. (двадцять одна тисяча дев'ятсот тридцять три грн. 92 коп.). Питання виділення або нарахування із суми матеріального збитку IIДВ не відноситься до компетенції експертів- автотоварознавців і в межах даного дослідження не вирішувалось.

На питання 5. Поставлене питання не вирішувалося, оскільки вартість складових досліджуваного автомобіля, які були пошкоджені під час ДТП від 02.12.2013 коли вони перебували у пошкодженому стані, відповідає вартості металобрухту, встановити вартість якого в КНДІСЕ не вбачається можливим.

На питання 6. Вирішення питання, щодо правил використання спеціалізованого програмного комплексу для складання калькуляцій відновлювального ремонту Audatex в тому числі виконання коригування вартості замінюваних складових та інших параметрів вказаного комплексу не відноситься до переліку питань, які вирішуються судовою авто товарознавчою експертизою та не потребує спеціальних знань в галузі автотоварознавства. Правила користування та можливі варіанти експлуатації вказаного комплексу та його окремих функцій і процедур наведено у керівництві користувача, яке перебуває у вільному доступі на офіційному сайті компанії.

Згідно положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Таким чином, колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, що відповідачем страхове відшкодування було виплачено в повній відповідності до вимог п. 22.1 ст. 22, ст. 29, п. 34.2 ст. 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а отже в задоволенні позовних вимог слід відмовити, та вважає за необхідне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги слід задовольнити частково.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, Апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Як передбачає ст.16 Закону України „Про страхування" договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Згідно ст.29 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо- транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача гранспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме висновку комісійної судової авто товарознавчої експертизи, матеріальний збиток, заподіяний власнику досліджуваного автомобіля станом на момент ДТП - 02.12.2013 р. складає 21933,92 грн.

Крім того, під час проведення експертного дослідження судовими експертами було встановлено, що автомобіль частково відремонтовано (а.с. 170, абз. 3)

У відповідності до ст.9 Закону України „Про страхування" страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхова виплата - грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та/або розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладення договору страхування.

Колегія суддів вважає за таких обставин, що оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_4, винного у вказаному ДТП і нанесенні матеріальної шкоди позивачу, яка не викликає сумніву, була застрахована в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія», тому в межах ліміту відповідальності в розмірі 50 000 грн. та при франшизі - 510 грн. вартість відновлювального ремонту з урахування висновків судової експертизи необхідно стягнути із страховика ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок стягнення страхового відшкодування.

При цьому колегія суддів зазначає, що оскільки автомобіль був частково відремонтованим, тому шкода відшкодовується страховиком у вигляді різниці між вартістю матеріального збитку, заподіяного власнику досліджуваного автомобіля станом на момент ДТП - 02.12.2013 р., без урахування вартості ПДВ, без урахування суми франшизи та без врахування суми, вже сплаченої позивачу відповідачем , а саме:

(21 933.92 - 20%) - 510,00 - 7542,26 = 9 494,88 грн.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суду приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення вимог апеляційної скарги про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 309 ЦПК України апеляційний суд задовольняє апеляційну скаргу і скасовує рішення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309,312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 09 липня 2014 року - скасувати.

Ухвалити нове рішення наступного змісту: Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 9 494 (дев'ять тисяч чотириста дев'яносто чотири) гривні 88 коп.

Стягнути Приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору у розмірі 564 гривні 24 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: