провадження 2/201/2989/2015
УХВАЛА

22 липня 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з матеріалами позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 21 липня 2015 року звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди.

З позовної заяви та викладу обставин, якими позивач обґрунтовує позовні вимоги витікає, що спірні правовідносини виникли з приводу нерухомого майна, а саме: спадщини до складу якої входить право власності на 1/3 частину будинку, який розташований за адресою: Дніпропетровська область, Юрївський район, Дніпропетровської області, с. Призово, вул. Зоряна, буд. 6, а також земельної ділянки (пай № 82) розташований на території Варварівської сільської ради Юрївського району, Дніпропетровської області, оскільки відповідач відмовляється скасувати державну реєстрацію заповіту щодо вказаного майна, в звязку з чим він позбавлений отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на вище вказане майно, яке належало спадкодавцю.

Частиною 1 ст. 114 ЦПК України встановлено, що позови, які виникають з приводу нерухомого майна, мають виключну підсудність та пред'являються в суд за місцезнаходженням майна або його основної частини.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, правила виключної підсудності застосовуються до позовів з приводу нерухомого майна та стосуються будь-яких вимог, пов'язаних з правом особи на нерухоме майно.

У пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК ). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК ); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364 , 367 ЦК ); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370 , 372 ЦК ); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Тобто, виключна підсудність застосовується до позовних вимог, які стосуються нерухомого майна, зокрема, права володіння, користування, розпорядження таким майном.

Також слід зазначити, що не можуть бути взяті до уваги посилання позивача, що зазначена справа підсудна цьому суду на підставі ч. 7 ст. 110 ЦПК України, оскільки для зазначеної справи встановлена виключна підсудність, крім того слід зазначити, що у разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при обєднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності.

З урахуванням зазначеного і вище викладеного та враховуючи спірні правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що відсутні передбачені законом підстави для розгляду зазначеної справи цим судом.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України заява повертається у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, та з урахуванням вище зазначеного, вважаю за необхідне позов повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Юрївського районного суду Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 114, ст. 115, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 філії Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання відмови неправомірною та зобовязання вчинити певні дії, відшкодування майнової та моральної шкоди вважати неподаною і повернути позивачу та рекомендувати звернутися до Юрївського районного суду Дніпропетровської області.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя