НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/187/15
№ 2/183/1153/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2015 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В.,

секретаря Тен І.О.,

за участю:

предстанвика позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя сособа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_3, третя особа: приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна», про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення злочину, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду у розмірі 15 167,65 грн. та моральну шкоду у розмірі 200 000,00 грн.

В обґрунтування свого позову позивач зазначає, що він є потерпілим у кримінальному провадженні за №0000633 від 22.12.2012 року відносно ОСОБА_3, якого визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 21.12.2012 року, близько 16 години 25 хвилин, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по автодорозі «під'їзна до м. Новомосковська», зі сторони м. Новомосковськ у напрямку м.Дніпропетровськ, де в районі зупинки "Одеська" + 300 метрів від знаку "Новомосковськ" скоїв наїзд на двох пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_6

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи позивачу були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому лобкової кістки зліва, дна кульшової западини зліва, відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки у нижній третині (метаепіфіз), підвивиху правої стоги, струсу головного мозку, забитих ран на лобі, у нижній третині правої гомілки, садн на голові, синця на спині, які призвели до розвитку травматичного шоку, що у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості.

В результаті даної ДТП ОСОБА_1 отримав II групу інвалідності та був змушений понести майнові витрати, що пов'язані з лікуванням та медичним оглядом отриманих травм.

Позивач звертався до ПрАТ "Страхова компанія "ПРОВІДНА" із заявою щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілої особи внаслідок ДТП, за участю транспортного засобу "MITSUBISHI", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого застрахована за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно листів-відповідей від 03.09.2013 року №26-09/13765 та від 09.12.2013 року №26-09/19448 ПрАТ "Страхова компанія "ПРОВІДНА" повідомила ОСОБА_1, що йому відшкодовуються витрати всього в сумі 5 623,79 грн.

В подальшому позивач поніс майнові витрати, що пов'язані з лікуванням та Медичним оглядом отриманих травм, на суму 1 059,12 грн., що підтверджується копіями відповідних фіскальна чеків: 20.12.2013 р. - 40,00 грн. (придбання ліків); 26.12.2013 р. - 279,03 грн. (придбання ліків); 07.02.2014 р. - 27,11 грн. (придбання ліків); 07.02.2014 р. - 167,12 грн. (придбання ліків); 08.02.2014 р. - 180,51 грн.(придбання ліків); 11.02.2014 р. - 177,49 грн. (придбання ліків); 14.02.2014 р. - 168,65 грн. (придбання ліків); 16.02.2014 р. - 19,21 грн. (придбання ліків).

У зв'язку з цим, 25.02.2014 року позивач подав до ПрАТ «СК "ПРОВІДНА» відповідного листа з копіями квитанцій. Проте, на даний час будь-якої відповіді, в тому числі грошової компенсації на зазначену суму, він не отримував.

Всього на лікування травм, отриманих під час ДТП, ОСОБА_1 був змушений понести витрати на суму 7 126,54 грн. На даний час йому не відшкодовано - 1 502,75 грн.

У зв'язку із завданими тілесними ушкодженнями, отриманими в результаті ДТП, позивач тривалий час перебував на лікарняному. В подальшому йому було встановлено ІІ групу інвалідності і він був звільнений, на даний час отримує пенсію по інвалідності.

Позивач зазначає, що розмір його заробітку, втраченого внаслідок втрати працездатності в результаті даної ДТП, з урахуванням того, що він змушений був звільнитись за станом здоров'я 18.04.2013 року та по теперішній час не працює, складає: 1 366,49 грн. х 10 місяців = 13 664,90 грн.

Крім того, внаслідок даної ДТП ОСОБА_1 було спричинено також моральну шкоду, яку він обґрунтовує тим, що отримав душевні страждання, у зв'язку з ситуацією, яка склалася у його житті.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав, просив в його задоволенні відмовити. При цьому, зазначив, що згоден на відшкодування шкоди в розмірі 1 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Щодо інших позовних вимог, ото у разі їх обґрунтованості, вони підлягають відшкодуванню страховою компанією.

Представник третьої особи - ПрАТ «Страхова компанія «Провідна» в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою просив справу розглянути у відсутність представника страхової компанії. Одночасно просив також відмовити в задоволенні позову в повному обсязі з тих підстав, що страховою компанією було здійснено відшкодування витрат на лікування ОСОБА_1 у повному обсязі - на суму 5 623,79 грн., тобто витрат, які були обґрунтовані та підтвердженні документально відповідним медичним закладом (а.с.35-38).

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

З матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_5 за ч.2 ст.286 КК України вбачається, що ОСОБА_1 є потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31.10.2014 року, визнано винним ОСОБА_3 у вчинені злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України (т.2 а.с.28-37 кримінального провадження 183/1478/14-к).

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що 21.12.2012 року, близько 16 години 25 хвилин, водій ОСОБА_5, керуючи автомобілем НОМЕР_1, рухався по автодорозі «під'їзна до м. Новомосковська», зі сторони м. Новомосковськ у напрямку м.Дніпропетровськ, де в районі зупинки "Одеська" + 300 метрів від знаку "Новомосковськ" скоїв наїзд на двох пішоходів ОСОБА_1 та ОСОБА_6

В результаті цієї дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи ОСОБА_1 були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді закритого перелому лобкової кістки зліва, дна кульшової западини зліва, відкритого перелому великогомілкової та малогомілкової кісток правої гомілки у нижній третині (метаепіфіз), підвивиху правої стопи, струсу головного мозку, забитих ран на лобі, у нижній третині правої гомілки, саден на голові, синця на спині, які призвели до розвитку травматичного шоку, що у своїй сукупності відносяться до середнього ступеню тяжкості.

Суду надано довідку ПрАТ «Токмацьке автопідприємство 12308» від 25.02.2014 року № 11, згідно якого ОСОБА_1 працював на підприємстві з 31.10.2003 року по 18.04.2013 року (а.с.5), звільнився за власним бажанням (а.с.9).

Згідно довідки про доходи, виданої ПрАТ «Токмацьке автопідприємство 12308» 25.02.2014 року № 12, заробіток ОСОБА_1 з червня по листопад 2012 року склав 8 198,94 грн. (а.с.7).

Згідно довідки, виданої ПрАТ «Токмацьке автопідприємство 12308» 25.02.2014 року № 10 вбачається, що ОСОБА_1 за період з 21.12.2012 року по 18.04.2013 року було нараховано та виплачено по листкам непрацездатності 4 997,76 грн. (а.с.8).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звертався 25.02.2014 року до ПрАТ «СК "ПРОВІДНА» із заявою щодо відшкодування шкоди, заподіяної життю та здоров'ю потерпілої особи внаслідок ДТП, за участю транспортного засобу "MITSUBISHI", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_5, цивільно-правова відповідальність якого застрахована за Договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

До даної заяви ним було додано: фіскальні чеки за придбання лікарських препаратів на суму 3 201,24 грн., квитанція про сплату транспортування на суму 710,00 грн. від 01.03.2013 р. квитанція про сплату транспортування від 03.01.2013 р. на суму 800,00 грн., квитанції про сплату допомоги до благодійного фонду "Розквіт" на суму 375,00 грн., квитанція про сплату благодійного внеску на суму 95,00 грн., фіскальні чеки за придбання лікарських препаратів на суму 181,18 грн., квитанція про сплату КТ дослідження на суму 800,00 грн., квитанція про сплату страхового платежу на суму 80,00 грн., - всього на суму 6067,42 грн.

Згідно листів-відповідей від 03.09.2013 року №26-09/13765 та від 09.12.2013 року №26-09/19448 ПрАТ "Страхова компанія "ПРОВІДНА" повідомила ОСОБА_1, що йому відшкодовуються витрати на суму 5 623,79 грн., які він і отримав (а.с.14-17).

Судом встановлено, що ОСОБА_1 поніс майнові витрати, що пов'язані з лікуванням та Медичним оглядом отриманих травм, на суму 1 059,12 грн., що підтверджується копіями наданих ним суду відповідних фіскальних чеків: 20.12.2013 р. - 40,00 грн. (придбання ліків); 26.12.2013 р. - 279,03 грн. (придбання ліків); 07.02.2014 р. - 27,11 грн. (придбання ліків); 07.02.2014 р. - 167,12 грн. (придбання ліків); 08.02.2014 р. - 180,51 грн.(придбання ліків); 11.02.2014 р. - 177,49 грн. (придбання ліків); 14.02.2014 р. - 168,65 грн. (придбання ліків); 16.02.2014 р. - 19,21 грн. (придбання ліків) (а.с.18-19, 20).

Однак, дані чеки не підтверджуються лікарськими призначеннями.

Крім того, згідно з пп. 1.3, 1.4 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон),потерпілими є юридичні та фізичні особи, життю, здоров'ю та/або майну яких заподіяна шкода внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з використанням транспортного засобу; особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Статтею 3 Закону передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди .

Відповідно до ст. 5 Закону об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Згідно з вимогами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону, страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

За змістом положень цього Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України покладає на суд певні обов'язки зі створення для сторін змагального процесу; суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Згідно з п. 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Оскільки відповідно до ст. 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення ст. 1194 ЦК України, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого ст. 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги до страховика не заявив, залучивши страховика лише у якості третьої особи.

Таку позицію пояснив тим, що страховик вже виплатив певну суму відшкодування, яка є значно меншою, ніж розмір збитків, на відшкодування яких наполягає потерпілий, а, відтак вданому позові він пред'являє вимоги безпосередньо до особи, винної у спричиненні шкоди потерпілому.

Таким чином, що стосується витрат на лікування, то дана позовна вимога задоволенню не підлягає, оскільки відповідно до ст.24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров'я.Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану з лікуванням потерпілого, становить 1/30 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на дату настання страхового випадку, за кожний день лікування, підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я, але не більше 120 днів.Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір витрат, зазначених у пункті 24.1 цієї статті, або їх документально підтверджений розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 24.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування у розмірі, визначеному в пункті 24.2 цієї статті.

Як встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось сторонами, витрати на лікування, підтверджені у встановленому Законом порядку страховик виплатив (а.с.14-16), дії страховика позивачем не оскаржувались, позов до страховика не пред'являвся, а відтак позовні вимоги в цій частині не обґрунтовані та не підлягають задоволенню.

З цих же підстав суд вважає за необхідне відмовити і в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача втраченого заробітку внаслідок непрацездатності, оскільки,відповідно до ст.26 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, пов'язана із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, відшкодовується у розмірах, визначених відповідно доЦивільного кодексу України.Мінімальний розмір страхового відшкодування (регламентної виплати) за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності потерпілим внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, становить:

у разі встановлення I групи інвалідності - 36 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення II групи інвалідності - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі встановлення III групи інвалідності - 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку;

у разі визнання неповнолітньої (малолітньої) особи дитиною-інвалідом - 18 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на дату настання страхового випадку.Якщо страховику (МТСБУ) не надані документи, що підтверджують розмір шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим, або цей розмір є меншим, ніж мінімальний розмір, визначений відповідно до пункту 26.2 цієї статті, страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування в розмірі, визначеному у пункті 26.2 цієї статті.

Як встановлено в судовому засіданні, потерпілому (позивачу ОСОБА_1.) встановлена ІІ група інвалідності безстроково (а.с.92).

А відтак дані виплати підлягають стягненню зі страховика, однак доказів того, що позивач звертався до Страхової компанії, а йому було відмовлено у виплаті даного виду відшкодування, суду в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ані позивачем, ані його представником не надано.

У зв'язку з чим і в задоволенні цієї частини позовних вимог, суд вважає за необхідне відмовити.

Що стосується відшкодування моральної шкоди, то суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно положень ст.ст. 1167, 1188 ЦК України, моральна шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: моральна шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до п. 22.3 ст. 22 Закону України«Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку, потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується страховиком у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Пунктом 9.3 ст. 9 Закону в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку, передбачений ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих, який становить 100 000,00 грн. на одного потерпілого. Отже, Законом передбачається також відшкодування страховиком потерпілому і моральної шкоди, передбаченої п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, у розмірі, визначеному судом, але не більше 5 000,00 грн. (100 000,00 х 5%).

Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.ч.3,4 ст. 23 ЦК України).

Суд вважає, що ОСОБА_1 дійсно спричинена моральна шкода, яка зумовлена наслідками ДТП - фізичнимистражданнями (біллю), лікуванням, духовними стражданнями через порушення нормальних життєвих зв'язків, негативним психо-емоційним станом тощо.

Розмір моральної шкоди оцінюється судом в 70 000,00 гривень, яка, на думку суду, відповідає характеру правопорушення, глибині фізичних та душевних страждань позивача, є адекватною і такою, що відповідає вимогам розумності та справедливості. При цьому, враховуючи те, що моральна шкода відповідає критеріям, що визначені п.1 ч. 2 ст. 23 ЦК України, з урахуванням положень ст. 1194 ЦК України, п. 22.3 ст. 22 Закону в редакції, яка діяла на час настання страхового випадку, сума відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню зі страховика - 5 000,00 грн. (відповдно до вимогпункту 9.3 ст. 9 Закону); і з ОСОБА_7 - в розмірі- 65 000,00 грн.

Однак, як зазначачлося вище, позовні вимоги до страховика не предявлялися, а відтак з відповідачаЗабололотнього І.Ю. підлягає стягненн.ю сумма моральної шкоди у розмірі - 65 000,00 грн.

В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне відмовити.

Крім того, на підставі ст.ст.79,88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 гривень.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд, -

в и р і ш и в :

ОСОБА_8 до ОСОБА_3, третя сособа - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна» про відшкодування моральної та матеріальної шкоди- задовольнити частково.

Стягнути ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користьОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2, моральну шкоду, спричинену здоровью у розмірі 65 000,00 гривень (сорок пять тисяч грн. 00 коп.)

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Стягнути ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користьдержави судовий збір у розмірі 243 гривні 60 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковский міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Березюк