АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді - Слободянюк С.В.,

суддів - Корчевного Г.В., Українець Л.Д.,

при секретарі - Абдуллаєвій Е.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року про задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд, з заявою про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 25 травня 2015 року по справі №715/15 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Обґрунтовуючи підстави для скасування рішення третейського суду, заявник ОСОБА_1 посилався та те, що 25 травня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу. Заявник ОСОБА_1 не погоджується з прийнятим рішенням та просить скасувати рішення третейського суду, оскільки третейський суд розглянув справу, яка непідвідомча третейському суду відповідно до положення ст.6 Закону України «Про третейські суди».

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року задоволено заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року. Скасовано рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року по справі № 715/15 за позовом ПАТ Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ПАТ «Універсал Банк» подав апеляційну скаргу, в якій з посиланням на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали, постановлення нової, якою відмовити в задоволені заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не в повному обсязі дослідив обставини, які мають значення для правильного вирішення справи.

Апелянт вказує, що у третейській справі третейський суд не розглядав спір щодо захисту прав споживача, а тому не було підстав для застосування п. 14 ст. 6 Закону України «Про третейські суди» у справі про скасування рішення третейського суду та скасування рішення третейського суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник - ОСОБА_4 апеляційну скаргу ПАТ «Універсал Банк»не визнали.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Скасовуючи рішення Постійно Діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року по справі № 715/15 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу, суд першої інстанції виходив з того, що цей спір непідвідомчий третейському суду, що дає підстави для його скасування.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, що 10 червня 2008 року між ВАТ Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір №014-2008-2014.

19 березня 2012 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено Додаткову угоду б/н до Кредитного договору №014-2008-2014 від 10 червня 2008 року (а.с.20-34).

Як передбачено у п.8.1 Додаткової угоди б/н до Кредитного договору №014-2008-2014 від 10 червня 2008 року, всі вимоги, які виникають при виконанні даного Договору або у зв'язку з ним, або випливають з нього, підлягають розгляду у Постійно діючому третейському суді при Асоціації українських банків, згідно з регламентом третейського суду, який є невід'ємною частиною даної третейської угоди (а.с.29).

Одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Відповідно до ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду є остаточним і оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених Законом.

Рішення третейського суду може бути оскаржено стороною у випадках, передбачених цим Законом, до компетентного суду відповідно до встановлених законом підвідомчості та підсудності справ.

Рішення третейського суду може бути оскаржене та скасоване, серед іншого, якщо справа, по якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Як вбачається зі змісту поданої ОСОБА_1 заяви, він вважає рішення третейського суду незаконним, мотивуючи це тим, що рішення прийнято з порушенням вимог діючого законодавства України.

Як вбачається з матеріалів справи, 25 травня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків третейський суддя Волошинович О.П. ухвалено рішення, яким задоволено позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Присуджено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь ПАТ «Універсал Банк» 89940 доларів 97 центів США заборгованості та 19 991 грн. 84 коп. витрат, пов'язаних з вирішенням спору третейським судом (а.с.5-9).

Слід зазначити, що третейський суд діє на договірній основі, тобто між сторонами спору повинна існувати домовленість про передання спору на розгляд третейському суду. Дана третейська угода повинна бути оформлена належним чином і мати законну силу.

Правова природа кредитних зобов'язань урегульована в нормах цивільно-правового зобов'язання інституту «Позика. Кредит. Банківський вклад» (глава 71 ЦК України). Кредитний договір кваліфікується як двосторонній, консенсуальний та оплатний. Предметом кредитного договору - є лише грошові кошти. Гроші, як предмет кредитного договору, відносяться до категорії речей, визначених родовими ознаками, які можуть вільно відчужуватися чи переходити від однієї особи до іншої.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Вказаний Закон визначає процедуру укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому, в разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену ст.ст. 15 і 23 цього Закону.

Рішенням Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року визначено, що дія Закону України «Про захист прав споживачів» щодо судового захисту прав споживачів поширюється на правовідносини між кредитором та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» звернувся до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи заявлені вимоги посиланням на норми ЦК України, спеціальне законодавство у системі кредитування, а також на порушення відповідачем умов договору. Третейський суд розглянувши справу в межах заявлених вимог не встановив порушень Закону України «Про захист прав споживачів».

З наведеного вбачається, що вказаний спір був підвідомчий третейському суду, який розглянув справу в межах третейської угоди, укладеної сторонами, а відтак висновки суду про те, що позов банку спрямований на захист прав споживача, а відтак справа належить до категорії справ щодо захисту прав споживачів є незаконними і необґрунтованими

Відповідно до положень ст. 389-5 ЦПК України, ст. 51 Закону України «Про третейські суди» рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо: 1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону; 2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішені питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди; 3) третейську угоду визнано судом недійсною; 4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону; 5) третейський суд вирішив питання про права і обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Визначені ст. 389-5 ЦПК України підстави для скасування рішення третейського суду є вичерпний і розширеному тлумаченню не підлягає

В своїй заяві про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року в справі за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу, ОСОБА_1 зокрема зазначав наступні підстави для скасування рішення суду: справа не підвідомча третейському суду, він не був повідомлений третейським судом про день, час та місце розгляду справи.

Відповідно до п. 22 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

З огляду на наведене, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, врегульованих спеціальним Законом «Про захист прав споживачів», вправі споживач.

ПАТ «Універсал Банк» не є споживачем та звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості внаслідок неналежного виконання боржником умов договору, а не за захистом прав споживача, в зв'язку із чим правовідносини у спорі за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення боргу регулюються цивільним законодавством про зобов'язальне право та, зокрема, про договірні (кредитні) зобов'язання.

Враховуючи те, що ПАТ «Універсал Банк» звернулось до Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків з метою захисту своїх порушених прав, передбачених ст.ст.1048, 1054 ЦК України, суд першої інстанції прийшов необґрунтованого висновку про те, що дана справа відноситься до категорії справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), а тому підвідомча третейському суду.

Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» звернувся до третейського суду з позовом про стягнення заборгованості, обґрунтовуючи заявлені вимоги посиланням на норми ЦК України, спеціальне законодавство у системі кредитування, а також на порушення відповідачем умов договору. Третейський суд розглянувши справу в межах заявлених вимог не встановив порушень Закону України «Про захист прав споживачів».

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації Українських банків від 25 травня 2015 року по справі №715/15 за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу задоволенню не підлягала.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про скасування ухвали суду першої інстанції, як такої, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права, постановлення нової ухвали, якою відмовити в задоволені заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року.

Керуючись ст.ст.303,307,312,313 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» задовольнити

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 04 серпня 2015 року скасувати, постановити нову ухвалу наступного змісту.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволені заяви про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації українських банків від 25 травня 2015 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів..

Головуючий:

Судді: