У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

Наумчука М.І., Олійник А.С.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 липня 2014 року, ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 році ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, просила визнати недійсним договір іпотеки від 25 вересня 2008 року № 2706/0908/71-591-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 25 вересня 2008 року між нею та відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Омега Банк», було укладено договір іпотеки, предметом якого є належна їй квартира АДРЕСА_1.

На час укладення договору іпотеки в зазначеній квартирі проживав її неповнолітній син ОСОБА_3 У порушення ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» договір іпотеки було укладено без згоди органу опіки та піклування. При укладенні договору іпотеки вона не могла надати відомості про неповнолітнього сина, оскільки договір укладався в стандартній формі без можливості запропонувати їй свої умови.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 липня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення в справі, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що неповнолітній син позивача не є власником або співвласником спірної квартири, не був зареєстрований, не проживав та не мав права користування нею на час укладення договору іпотеки, тому згода органу опіки та піклування не є обов'язковою.

Судами встановлено, що 25 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Омега Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір кредиту № 2706/0908/71-91, за умовами якого позичальнику було надано кредит у розмірі 73 750 доларів США строком до 25 вересня 2038 року для здійснення розрахунків за договором купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 25 вересня 2008 року (а.с. 9-12).

У забезпечення виконання зобов'язання за договором кредиту 25 вересня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Омега Банк», та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 2706/0908/71-591-2-1 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, предметом якого є квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6-8).

28 листопада 2012 року між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу № 15, за умовами якого публічне акціонерне товариство «Сведбанк» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» права вимоги заборгованості за кредитними договорами (а.с. 36-42).

Відповідно до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 18 листопада 2012 року, укладеного між публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», публічне акціонерне товариство «Сведбанк» разом з відступленням права вимоги заборгованості за кредитними договорами відступило одночасно і права вимоги за іпотечними договорами (а.с. 51-53).

Згідно із договором факторингу від 28 листопада 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» відступило товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за кредитними договорами (а.с. 43-50).

Відповідно до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» разом з відступленням права вимоги заборгованості за кредитними договорами відступило одночасно і права вимоги за іпотечними договорами товариству з обмеженою відповідальінстю «Кредитні ініціативи» (а.с. 54-56) .

Згідно із зазначеними договорами відбулося відступлення права вимоги за договором кредиту № 2706/0908/71-591 від 25 вересня 2008 року та за договором іпотеки № 2706/0908/71-591-2-1 від 25 вересня 2008 року, укладеними між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_3, на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи (а.с. 57,58).

Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів такого виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ст. 32 ЦК України, ст. 177 СК України, ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права, без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування, що надається відповідно до закону. Посадові особи органів опіки та піклування несуть персональну відповідальність за захист прав та інтересів дітей при наданні дозволу на вчинення правочинів щодо нерухомого майна, яке належить дітям.

Із урахуванням зазначених положень норм матеріального права, суди повинні виходити з того, чи мала дитина право власності чи право користування на предмет іпотеки на момент укладення договору іпотеки.

Будь-які дії, вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про дотримання згоди органу опіки та піклування.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Укладаючи договір іпотеки ОСОБА_3 підтвердила, що треті особи не мають на предмет іпотеки будь-яких прав, в тому числі прав та вимог, що підлягають державній реєстрації відповідно до вимог чинного законодавства України; житлові права, охоронювані законом інтереси дітей, захист яких передбачений ст. 12 Закону України «Про умови соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» вчиненням цього правочину не зменшуються та не обмежуються (п. 4 договору іпотеки).

Як убачається матеріалів справи та встановлено судами, в п. 2.7 заяви-анкети на отримання кредиту ОСОБА_3 не зазначено осіб, які знаходяться на її утриманні (а.с. 126).

У матеріалах справи відсутні докази, що в момент укладання договору іпотеки ОСОБА_3 розпорядилась майном неповнолітнього сина, чи він мав право користування квартирою.

Крім того, представник позивача в апеляційному суді визнала, що неповнолітня дитина проживала з ОСОБА_3 до придбання предмета іпотеки в орендованій квартирі та не була зареєстрована в ньому на момент укладення договору іпотеки.

За таких обставин, суди першої та апеляційної інстанції дійшли обгрунтованого висновку, що укладення договору про передачу в іпотеку спірної квартири не порушує прав та законних інтересів неповнолітньої дитини позивача, й отримання дозволу на укладення такого договору від органу опіки і піклування у такому випадку чинним законодавством не передбачено.

Згідно зі ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді судами першої та апеляційної інстанції допущені порушення норм матеріального або процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 липня 2014 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 28 жовтня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов

Судді: Т.Л. Ізмайлова

Г.І. Мостова

М.І. Наумчук

А.С. Олійник