Справа № 297/2210/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Драб В. І., при секретарі Гарані О. А., за участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, перекладача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Берегово, цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення частки померлої у спільному майні та визнання права власності на частину житлового будинку, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 звернувся до Берегівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення частки померлої у спільному майні та визнання права власності на частину житлового будинку.

Позов мотивований тим, що у 1982 році дід і бабка позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з батькової сторони збудували житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (далі - спірний будинок).

Зазначений спірний будинок є спільною сумісною власністю останніх.

Враховуючи, що спірний будинок будувався спільно його дідом і бабкою, то частки кожного з них у ньому є рівними і становлять1/2 його частину.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер батько позивача ОСОБА_6.

Незабаром, ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла бабка ОСОБА_5 Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй 1/2 частину спірного будинку, яку в рівних частках мали б успадкувати чоловік останньої (дід позивача) і їхній син (батько позивача) - по 1/4 частині кожен. Однак, так як батько позивача помер раніше його бабки, то спадщину після смерті останньої прийняли її чоловік і позивач - за правом представлення (замість батька).

У серпні 2015 року позивач звернувся до Берегівської державної нотаріальної контори Закарпатської області для оформлення спадщини після смерті бабки ОСОБА_5, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок. Для вирішення даного питання було запропоновано звернутися до суду.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказавши, що це він будував спірний будинок і його внук не має на нього жодного права.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, враховуючи всі обставини, що мають істотне значення по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до частини першої статті 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно з частиною другою статті 370, частиною другою статті 372 ЦК України в разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду; у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до частини першої статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Оскільки на день смерті бабки позивача ОСОБА_5 він проживав разом із нею, то вважається таким, що прийняв спадщину, відповідно до частини третьої статті 1268 ЦК України, згідно з якою спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Таким чином, виходячи з усього вищенаведеного, позивач успадкував після смерті своєї бабки 1/4 частину спірного будинку (1/2 частину з належної його бабці 1/2 частини спірного будинку).

Відповідно до статті 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Водночас, оскільки склад спадщини згідно зі статтею 1218 ЦК України визначається на момент відкриття спадщини, до спадкоємця перейде частка у спільній власності спадкодавця в тому обсязі, в якому вона існує на цей момент.

Таким чином, у разі смерті одного з учасників права спільної сумісної власності передусім необхідно визначити частку померлого у спільному майні, яка і буде об'єктом спадкування.

З даного приводу необхідно зазначити, що не всі співвласники мають право у безспірному нотаріальному порядку оформити свідоцтво про право власності на частку в спільному майні. Таким правом з усіх можливих учасників спільної сумісної власності наділений лише другий з подружжя, що спадкує частку у спільній сумісній власності (стаття 71 Закону України «Про нотаріат»). Видачі нотаріусом свідоцтва про право власності на частку в спільному майні за заявою інших учасників спільної сумісної власності, крім подружжя, законодавство не передбачає.

Слід також зауважити, що чинне законодавство не надає нотаріусу права здійснювати виділ частки із майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

Разом з тим, при спадкуванні частки в спільному майні, розмір якої не визначено, спадкоємець не позбавлений законом права на визначення частки померлого, оскільки таке його право витікає із самої суті спадкування, що відповідно до статті 1216 ЦК України є переходом прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визначити, що частки ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, та ОСОБА_2 у житловому будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, є рівними і кожна з них складає 1/2 частину даного будинку.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 1/4 частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Драб В. І.