РІШЕННЯ

Іменем України

02 березня 2015 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування і повернення майна із чужого незаконного володіння, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, який уточнила у листопаді 2014 року (а.с.126-129), в якому просила суд витребувати та повернути із чужого незаконного володіння відповідача: 2 човнових двигуна, весла для користування прогулянковим судном «Крим», якірні пристрої - 6 шт., канат 30м. з діаметром 6мм. та швартовий- буксирний пристрій - 10 м.; зобов'язати відповідача відшкодувати вартість безпідставно набутого майна (при неможливості повернути в натурі), з визначенням розміру відшкодування на момент розгляду справи; стягнути моральну шкоду 10000,00 грн.; стягнути упущену вигоду 7308,00 грн.

Ухвалою суду від 02.03.2015р. провадження у справі в частині позовних вимог позивача про зобов'язання відповідача відшкодувати вартість безпідставно набутого майна (при неможливості повернути в натурі), з визначенням розміру відшкодування на момент розгляду справи було закрито у зв'язку з відмовою позивача від цих позовних вимог.

В іншій частині позовні вимоги позивачка підтримала. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Бердянського міськрайонного суду у справі №2-514/2010 суд поділив спільно нажите майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - прогулянкове судне «Крим» побудови 1983 року з бортовим номером НОМЕР_1. До механізмів прогулянкового судна, неподільної нерухомої речі, належать: човновий двигун «Вітерець», який ОСОБА_2 здав на металобрухт, що було доведено при розгляді цивільної справи №2-514/2010. Інший човновий двигун «Москва» з веслами та моторними пристроями ОСОБА_2 утримує у себе. Наявність та знаходження у ОСОБА_2 другого двигуна підтверджується постановами про відмову у порушенні кримінальної справи від 02.09.2009р. і 31.07.2009р. За весь час відповідач не повернув їй човнові двигуни, весла для користування прогулянковим судном «Крим», як не повернув якірні пристрої - 6 шт., канат 30м. з діаметром 6 мм. та швартовний- буксирний пристрій - 10 м., які відносяться до пристроїв, обладнання та спорядження судна і внесені до Свідоцтва про придатність малого судна до плавання. Прогулянкове судно «Крим» належить їй на праві приватної власності. Відповідач безпідставно утримує у себе другий човновий двигун, весла та пристрої з прогулянкового судна. Просить суд витребувати у нього та повернути їй із чужого незаконного володіння це майно. В результаті порушення її цивільного права відповідачем, їй були завдані збитки у вигляді упущеної вигоди, яку вона визначила у розмірі 7308,00 грн., яка вирахувана за період з 2009 по 2014 роки (6 років) з розрахунку 1218 грн. (сума проданих бичків на ринку за рік). Крім цього їй було завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 10000 грн. Моральна шкода полягає у тім, що у позивача було порушено нормальний спосіб життя, оскільки вона була змушена докладати додаткових зусиль для захисту своїх порушених прав, звертаючись до правоохоронних органів та до суду. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати приблизно у сумі 60 грн., здійснених нею на копіювання документів, поштових витрат при направленні документів до суду.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, надала пояснення ідентичні викладеним в уточненій позовній заяві. Просить позовні вимоги задовольнити.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений шляхом вручення судової повістки виконкому Бердянської міської ради, відповідно до вимог ч.3 ст. 76 ЦПК України, оскільки відповідач судові повістки, які неодноразово направлялися йому за адресою проживання не отримує.

Суд, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутності відповідача в заочному порядку.

Ухвалою суду від 30 квітня 2014 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без розгляду.

Ця ухвала була скасована ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 25.06.2014р., справа направлена до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

До початку розгляду справи позивач подавала заяву про відвід судді (а.с.107) і клопотання про призначення товарознавчої експертизи (а.с.165), які в подальшому не підтримала і просила суд їх не розглядати ( а.с.166,195).

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст.31,119 ЦПК України визначати підстави позову є виключним правом позивача.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 24.06.2005р., який був розірваний за рішенням суду від 29.01.2008р.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.11.2010р. (а.с.3-4) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя було встановлено, що у період шлюбу подружжям було придбано прогулянкове судно «Крим» побудови 1983 року з бортовим номером НОМЕР_1, право власності на яке було зареєстровано за ОСОБА_1 Вказане майно було поділено між позивачем та відповідачем, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було стягнуто ? частку вартості прогулянкового судна у розмірі 50 грн. Цим же рішенням було встановлено, що човновий двигун «Вітерець-12» ОСОБА_2 здав на металобрухт.

Позивач вважає, що до механізмів прогулянкового судна, як до неподільної нерухомої речі, належать: човновий двигун «Вітерець», який ОСОБА_2 здав на металобрухт, човновий двигун «Москва», весла для користування прогулянковим судном «Крим», якірні пристрої - 6 шт., канат 30м. з діаметром 6 мм. та швартовний - буксирний пристрій - 10 м., які відносяться до пристроїв, обладнання та спорядження судна і внесені до Свідоцтва про придатність малого судна до плавання. Оскільки прогулянкове судно при поділі майна подружжя було залишено їй, а тому є її особистою приватною власністю, то човнові двигуни, весла, якірні та швартовно-буксирні пристрої прогулянкового судна, які, як стверджує позивач, незаконно утримує у себе відповідач, мають бути витребувані у останнього, як безпідставно набуте майно.

Проте, як вбачається з рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09.11.2010р. ( а.с.3-4) у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, питання щодо поділу човнового двигуна «Москва», весел для користування прогулянковим судном «Крим», якірних пристроїв - 6 шт., канату 30м. з діаметром 6 мм. та швартовного- буксирного пристрою - 10 м., як приналежних речей до прогулянкового судна «Крим» не вирішувалося.

У біржовому договорі (угоді) купівлі-продажу транспортного засобу №520292, укладеному на українській товарній біржі 17.10.2005 року, за яким позивачем було придбано прогулянкове судно «Крим», ці предмети також не зазначені, як приналежні до прогулянкового судна «Крим», що підтверджується оглянутим у судовому засіданні біржовим договором і не заперечується самою позивачкою.

Позивач у своїх поясненнях також зазначила, що частину цих речей ( якоря, канати) вона придбавала за особисті кошти у приватних осіб, по оголошенням. Надати суду будь-які докази на підтвердження придбання речей, їх вартості вона не може через їх відсутність.

У запереченнях проти первісного позову, які відповідач ОСОБА_2 надавав ще 12.12.2013р., він вказує на те, що катер «Крим» він купив у гр. ОСОБА_4 у 2003 році без човнових моторів і весел. Човновий мотор «Вітерець» він купував у 1995 році у неробочому стані і згодом здав його на металобрухт. Мотору «Москва», 6 якорів у нього ніколи не було.

За статтею 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Статтями 1212,1213 ЦК України, на які посилається позивач у позовній заяві, зазначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно зі ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, передбачено ст. 23 ЦК України.

На підтвердження своїх вимог про витребування майна у відповідача, позивач посилається на те, що вона неодноразово зверталася до правоохоронних органів з заявами про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за крадіжку майна, але в порушенні кримінальної справи було відмовлено. Проте в постановах про відмову в порушенні кримінальних справ від 02.09.2009р., 31.07.2009р. було встановлено, що ОСОБА_2 утримує у себе ці речі.

Однак суд приходить до висновку, що постанови про відмову в порушенні кримінальної справи не є належним доказом, який би підтверджував у даному випадку наявність у позивача права власності на майно.

Позивач не надала суду належних та допустимих доказів на підтвердження права особистої приватної власності на речі, які вона просить витребувати у відповідача, не надала доказів на підтвердження наявності цих речей на час розгляду справи, доказів неправомірного заволодіння і утримання їх відповідачем.

З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову про витребування та повернення із чужого незаконного володіння 2 човнових двигунів, весел для користування прогулянковим судном «Крим», якірних пристроїв - 6 шт., канату 30м. з діаметром 6мм. та швартового- буксирного пристрою - 10 м. необхідно відмовити за його недоведеністю.

Оскільки позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди та упущеної вигоди є похідними від позовних вимог про витребування і повернення із чужого незаконного володіння майна, то у їх задоволенні теж необхідно відмовити за їх безпідставністю.

Керуючись ст. ст. 387,1212 ЦК України, ст.ст. 3,10,11,15,60, 61, 169, 208, 224-228, 212-218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити повністю.

Згідно зі ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.П. Прінь