Справа №: 398/1973/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" вересня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

за участю секретаря Дудченко О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Звенигородської сільської ради м. Олександрії, де треті особи Олександрійська міська рада Кіровоградської області та ПАТ «Державний ощадний банк України»

про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеною позовною заявою, де просить:

- визнати за нею, ОСОБА_1, право власності в порядку спадкування на житловий будинок (літ. «А») загальною площею 50,7 м.кв, у томі числі житловою 31,9 м.кв та належні до нього надвірні будівлі погріб (літ. «Б»), сарай (літ. «В»), гараж (літ. «Г»), вбиральня (літ. «Д»), огорожа (№1), розташовані за адресою: м. Олександрія, с. Звенигородка, вул.. Шевченка, 50.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.11.2003 року її тіткою ОСОБА_2 складено заповіт, посвідчений секретарем Звенигородської сільської ради ОСОБА_3, яким належний їй житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Звенигородка по вул. Шевченка, 50 м. Олександрії Кіровоградській області, вона заповіла їй, на той час ОСОБА_4.

Після смерті тітки, яка померла 13 червня 2014 року, відкрилась спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними будівлями.

У вересні 2014 року вона звернулась до Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та 25 вересня 2014 року державним нотаріусом зареєстровано спадкову справу за № 56572796.

З метою підтвердження належності нерухомого майна, що входить до складу спадщини спадкодавцеві, нотаріусом було зроблено відповідний запит до КП «Олександрійське міжміське бюро технічної інвентаризації».

Згідно архівної довідки № 3 від 05.01.2015 р. КП «ОМБТІ» повідомило, що право забудовника на розташоване по вул. Шевченка, 50 в с. Звенигородка за архівними даними КП «ОМБТІ» зареєстровано ОСОБА_2 на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради № 427/1 від 26.10.1989 р. Акт прийомки на будинок відсутній. Отже право власності на спірне домоволодіння за архівними даними КП «ОМБТІ» за спадкодавцем не зареєстроване.

Таким чином, вона не змогла подати нотаріусу правовстановлюючий документ на спадкове майно, у звязку з чим постановою державного нотаріуса Олександрійської міської державної нотаріальної контори № 1 ОСОБА_5 від 28 січня 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на нерухоме майно, що залишилось після смерті її тітки.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» (на даний час втратила чинність) вперше на законодавчому рівні встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

З аналізу положень Конституції України та Цивільного Кодексу України вбачається, не потребується введення в експлуатацію приватних житлових будинків, збудованих до 05.08.1992 року, при набутті права власності на такі обєкти (лист Державної архітектурно будівельної інспекції України від 01 вересня 2011 року № 40-12-2409 «Щодо прийняття в експлуатацію обєктів, закінчених будівництвом до 5 серпня 1992 року»).

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Таким чином, законодавством чинним на час завершення будівництва житлового будинку за адресою: вул. Шевченка,50 с.Звенигородка м.Олександрії, не було передбачено обовязкового введення обєкту в експлуатацію, з огляду на що право власності на зазначений обєкт вважається набутим з часу завершення його будівництва.

Згідно зі ст., ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) та до складу спадщини входять усі права та обовязки. Які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Посилаючись на ст., ст. 5, 25, 30, 346, 1216. 1218, 1268, 1297 ЦК України просить її вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позові, пояснивши, що її тітка ОСОБА_2, яка померла 13 червня 2014 року, за життя 20.11.2003 року склала заповіт на неї, згідно якого вона успадкувала її будинок, який розташований за адресою: вул. Шевченка. 50 с.Звенигородка м.Олександрії. Заповіт був складений на імя ОСОБА_4, це її дошлюбне прізвище, а 24.11.2010 року вона зареєструвала шлюб та змінила прізвище на ОСОБА_1. Ніяких документів на будинок вона не знайшла, але вона знає, що цей будинок фактично будував її дідусь, тобто батько тітки. Вона звернулась до нотаріуса з заявою на прийняття спадщини. Та на запит нотаріуса було отримано архівну довідку з КП «ОМБТІ» звідки вбачалось, що за ОСОБА_6 зареєстровано право забудовника на по вул.Шевченка,50 в с. Звенигородка. Акт прийомки на будинок відсутній. Вона не звертала уваги на те, що там вказано прізвище «Липунова», а не «Ліпунова». Вважає, що маються всі підстави для визнання за нею права власності на вищевказаний будинок, оскільки будинок був збудований до 05.08.1992 року, що підтверджується технічним паспортом на будинок, який виготовлений в 2014 році, інших доказів в підтвердження цього не має.

Представник відповідача на розгляд справи не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнають. Представник Олександрійської міської ради про причини неявки суд не повідомив. Суд, з врахуванням думки осіб, які приймають участь у справі, ухвалив провести розгляд справи у відсутність не явившихся осіб .

Представник ПАТ «Державний ощадний банк України» надав письмово викладене заперечення та вважає, що позов не підлягає задоволенню, оскільки за померлою не було оформлено право власності, а лише право забудовника. Крім того, їм незрозуміло на підставі чого нотаріусом в 2008 році було внесено обтяження з 1990 року. Станом на день розгляду справи заборгованості за ОСОБА_2 немає.

Заслухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

За положеннями ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.,ч. 1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч. 1 ст.221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно ст., ст. 1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Судом встановлено наступне.

ОСОБА_2 померла 13 червня 2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії I-ОЛ № 188640 (а.с.10).

За життя ОСОБА_2 склала заповіт на спадкове майно, згідно якого на випадок її смерті зробила розпорядження, що жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в селі Звенигородка по вул. Шевченка,50 міста Олександрії Кіровоградської області вона заповіла ОСОБА_4, який 20 листопада 2003 року був посвідчений секретарем Звенигородської сільської ради, реєстр № 28 (а.с. 8, 34).

А відтак спадкування після її смерті здійснюється за заповітом.

24.11.2010 року ОСОБА_4 зареєструвала шлюб та її прізвище після реєстрації шлюбу ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9).

З дотриманням вимог статті 1270 ЦК України у шестимісячний строк позивач звернулись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, тобто 25.09.2014 року позивач звернулась до Олександрійської міської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини (а.с. 30 на звороті).

На запит нотаріуса, КП «ОМБТІ» дало архівну довідку від 05.01.2015 року про те, що право забудовника по вул. Шевченка №50 в с.Звенигородка за архівними даними КП «ОМБТІ» зареєстровано за ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради № 427/1 від 26.10.1989 р. Акт прийомки на будинок відсутній. Загальна площа 50,7 кв.м, житлова площа 31,9 кв.м. Надвірні будівлі: погріб літ. «Б», сарай літ «В», гараж літ. «Г», вбиральня літ. «Д», огорожа №1. Вказана інформація актуальна станом на 01.01.2013 року (а.с.37).

Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, в свідоцтві про смерть та в заповіті тітка позивачки зазначена як «Ліпунова», а в довідці КП «ОМБТІ» - зазначено, що право забудовника зареєстровано за ОСОБА_6, тобто маються розбіжності в прізвищі.

28.01.2015 року держаний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори виніс постанову про відмову у вчинені нотаріальної дії, оскільки право власності за ОСОБА_2І, яка померла 13.06.2014 року, не зареєстроване у встановленому законодавством порядку (а.с.16).

Відповідно до положень ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі на житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Згідно Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст.331 ЦК України. якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст.3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Позивач посилається на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів державного замовлення» (на даний час втратила чинність) вперше на законодавчому рівні було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію обєктів будівництва, тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності.

Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ.

Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державного комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року №12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється по збудованих до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови КМУ від 5 серпня 1992 року № 449, об'єктах порядок, відповідно до якого для оформлення права власності одним з документів є висновок бюро технічної інвентаризації про технічний стан (будівлі).

Судова практика орієнтує на те, що на будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи, можливо визнавати право власності в порядку спадкування за умови наявності акту відведення земельної ділянки під забудову, дозволів на забудову, висновку бюро технічної інвентаризації про технічний стан будинку (будівлі) тощо.

Згідно архівної довідкою № 3 від 05.01.2015 року КП «ОМБТІ» повідомило, що право забудовника на розташоване по вул.. Шевченка, 50 в с. Звенигородка за архівними даними КП «ОМБТІ» зареєстровано ОСОБА_6 на підставі рішення виконкому Олександрійської міської ради № 427/1 від 26.10.1989р. Акт прийомки на будинок відсутній.

При цьому, позивач не надала до суду рішення виконкому про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку, рішення виконкому Олександрійської міської ради № 427/1 від 26.10.1989 р., посилаючись в своїх поясненнях в суді, що такого рішення не знайшли; не надано первинної технічна інвентаризація житлового будинку з посиланням на те, що ніяких документів на будинок не знайшли; не надано висновку БТІ про технічний стан будинку.

Як вбачається з технічного паспорту (а.с.14, 15), який виготовлений 19.12.2014 року, там вказано рік побудови спірного житлового будинку 1992, але позивачкою не надано доказів того, що він був побудований до 05.08.1992 року, клопотань про витребування інвентаризаційної справи з КП «ОМБТІ» не заявлялось.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд не вбачає підстав для визнання за позивачкою права власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 на вищевказаний житловий будинок.

Відповідно до п.8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику в справах про спадкування», якщо будівництво здійснювалось згідно із законом, то у разі смерті забудовника до завершення будівництва його права та обов'язки як забудовника, входять до складу спадщини.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору не вбачається.

Керуючись ст., ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до Звенигородської сільської ради м.Олександрії, де треті особи - Олександрійська міська рада Кіровоградської області та ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд.

Суддя: О.Б.Ковальова