Справа № 750/2160/15-ц Провадження № 22-ц/795/2046/2015 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Карапута Л. В. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.,
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М..
при секретарі:Покладі Д.В.,
за участю:представника позивача ОСОБА_5., представника відповідача та третьої особи адвоката Підгорного К.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства „Універсал Банк" до ОСОБА_8 про стягнення боргу,

- третя особа - ОСОБА_7, -

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2015 року як незаконне та необґрунтоване та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Оскаржуваним рішенням задоволено позов ПАТ „Універсал Банк" до ОСОБА_8 про стягнення боргу. Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ „Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором № 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року в розмірі 32642,09 доларів США. та 3654 грн. 00 коп. у повернення сплачених судових витрат.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції було порушено ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю". Апелянт зазначає, що грошовою одиницею України є гривня, а суд першої інстанції стягнув з відповідача заборгованість у доларах США навіть без зазначення еквівалента стягнутої суми в гривнях, чим позбавив відповідача законного права використовувати на території України для виконання своїх грошових зобов'язань грошову одиницю України. В цьому, на думку апелянта, полягає порушення судом першої інстанції норм матеріального права. Крім того, на думку апелянта, судом не враховано, що відбулася новація і зобов'язання поручителя за договором поруки від 06.08.2007 року №35-1/668П-07 були замінені на зобов'язання, визначені договором поруки від 28.08.2012 року б/н, у зв'язку з чим перші зобов'язання є припиненими, а позивач на адресу ОСОБА_8 жодної вимоги як до поручителя, за договором поруки б/н від 28.08.2012 року не надсилав. Тому строк виконання зобов'язань за цим договором поруки не можна вважати таким, що настав. До матеріалів справи додано копію адресованої ОСОБА_8 вимоги (повідомлення від 30.09.2014 року), у якій Банк з посиланням на договір поруки №35-1/668П-07 від 06.08.2007 року вимагає від поручителя з моменту отримання даної вимоги негайно сплатити прострочену заборгованість за Кредитним договором. Однак, в матеріалах справи відсутні докази того, що директор Департаменту по управлінню дебіторською заборгованістю ПАТ „Універсал Банк" ОСОБА_9 на момент складання вимоги мала повноваження підписувати її від імені позивача. Крім того, станом на 30.09.2014 року між ПАТ „Універсал Банк" та ОСОБА_8 вже діяв договір поруки від 28.08.2012 року б/н, тоді як вимога грунтувалася виключно на договорі поруки від 06.08.2007 року №35-1/668П-07. За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача ОСОБА_5., представника відповідача та третьої особи адвоката Підгорного К.Є., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 530 ЦК передбачає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно полягає виконанню у цей строк (термін).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з встановленості факту неналежного виконання з боку позичальника ОСОБА_7 умов кредитного договору № 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, забезпеченого укладеним з відповідачем ОСОБА_8 договором поруки, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 32642,09 дол. США, що підтверджується відповідним розрахунком.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, зважаючи на таке.

По справі встановлено, що між позивачем - ПАТ „Універсал Банк" та ОСОБА_7 укладено кредитний договір 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року (а.с.6-10).

Відповідно до умов Кредитного договору Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 50000 дол. США зі сплатою 12,45% річних та з кінцевим терміном повернення 05 серпня 2021 року.

У відповідності до умов Кредитного договору (п.п.6.1.1,6.1.2,4.5) Позичальник взяв на себе зобов'язання своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом та повернути кредит у визначені договором терміни.

Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором у повному обсязі, а саме: відповідно до п.4.2. Кредитного договору відкрив Позичальнику позичковий рахунок на який надав кредит відповідно до умов Кредитного договору.

Відповідно до п.п. 4.4. п. 4 Кредитного договору Позичальник зобов'язаний сплачувати проценти не пізніше 20-го числа наступного за звітнім місяцем. Відповідно до п. 4.7. кредитного договору платежі вважаються здійсненими в обумовлений термін, якщо сума платежу в повному розмірі поступила на рахунок Банку відповідно до пп. 4.4. - 4.5. Кредитного договору.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 06 серпня 2007 року між Позивачем та ОСОБА_8 укладено договір поруки № 35-1/668П-07 (а.с.85-86).

Відповідно до п. 1. договору поруки поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за невиконання позичальником усіх його зобов'язань, що випливають з кредитного договору 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року.

У зв'язку з тим, що у позичальника виникли фінансові труднощі з погашенням кредиту, між позичальником та позивачем були укладені додаткові угоди до Кредитного договору, за якими передбачено зменшення відсоткової ставки за користування кредитними коштами, а саме:

- 10 серпня 2009 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, за якою сторони домовилися, що з 10 серпня 2009 року по 07 вересня 2009 року включно позичальник зобов'язаний сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 4,92% річних (а.с.11-12);

- 08 вересня 2009 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, за якою сторони домовилися, що в період з 08 вересня 2009 року по 09 серпня 2010 року включно позичальник зобов'язаний сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 4,92 % річних (а.с.13-26);

- 10 серпня 2010 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, за якою сторони домовилися, що в період з 10 серпня 2010 року по 25 серпня 2010 року включно позичальник зобов'язаний сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 4,44 % річних (а.с.27-28);

- 26 серпня 2010 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, за якою сторони домовилися, що в період з 26 серпня 2010 року по 09 серпня 2011 року включно позичальник зобов'язаний сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 4,44 % річних (а.с.29-46);

- 10 серпня 2011 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, за якою сторони домовилися, що в період з 10 серпня 2011 року по 22 серпня 2011 року включно позичальник зобов'язаний сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 6,03 % річних (а.с.47-48);

- 23 серпня 2011 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, за якою сторони домовилися, що в період з 23 серпня 2011 року по 09 серпня 2012 року включно позичальник зобов'язаний сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 6,03 % річних (а.с.49-67);

- 28 серпня 2012 року було укладено додаткову угоду до кредитного договору 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року, за якою сторони домовилися, що в період з 28 серпня 2012 року по 09 серпня 2013 року включно пзичальник зобов'заний сплачувати плату за користування кредитом у розмірі 8,01 % річних (а.с.68-84).

У відповідності до п.п. 2.4, 2.5, 2.6 Додаткової угоди б/н від 28 серпня 2012 року до Кредитного договору № 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року позичальник взяв на себе обов'язок щомісячно вносити платежі шляхом зарахування відповідної суми коштів на поточний рахунок, відкритий відповідно до п.2.1.3 Договору. Розмір щомісячного платежу встановлений графіком погашення кредиту, що викладений у додатку 2 до даного Договору.

У зв'язку з укладенням додаткових угод про внесення змін до виконання умов Кредитного договору 35- 1/666К-07 від 06 серпня 2007 року, між Банком та поручителем ОСОБА_8 було укладено додаткові угоди до договору поруки:

- 08 вересня 2009 року № 35-1/668П-07, відповідно до якої сторонами погоджено зміну відсоткової ставки по основному договору (а.с.87-88);

- 26 серпня 2010 року б/н, відповідно до якої сторонами погоджено зміну відсоткової ставки по основному договору (а.с.89-94);

- 23 серпня 2011 року б/н, відповідно до якої сторонами погоджено зміну відсоткової ставки по основному договору (а.с.95-99).

- 28 серпня 2012 року б/н відповідно до якої сторонами погоджено зміну відсоткової ставки по основному договору (а.с.100-104). Поручитель поручився перед кредитором за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з кредитного договору №35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року та Додаткової угоди № б/н від 28 серпня 2012 року (п.1.1). Поручитель відповідає за порушення зобов'язань боржником в повному обсязі. Поручитель засвідчив, що йому відомі всі умови основного договору і він погоджується з ними, зокрема стосовно повного виконання усіх зобов'язань позичальника за основним договором не пізніше 10 вересня 2021 року. Також п.п. 4.1, 4.2 Договору передбачено, що договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за основним договором,, що забезпечуються такою порукою.

Позичальником в порушення своїх зобов'язань, визначених договором та додатковими угодами, не сплачено плату за користування кредитом (процентів) у порядку, встановленому Кредитним договором та додатковими угодами до нього.

Банк повідомив поручителя ОСОБА_8 про наявну станом на дату повідомлення (30.09.2014 р.) заборгованість за кредитним договором № 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року в розмірі 32163,11 доларів США, що складалась із6

- 2269,08 - простроченої заборгованості за кредитом;

- 27083,66 - строкова сума заборгованості за кредитом;

- 2644,88 - відсотки, нараховані за користування кредитними коштами;

- 165,49 - підвищені відсотки за порушення виконання зобов'язань за кредитним договором.

Банк також повідомив ОСОБА_8 про те, що йому необхідно негайно сплатити прострочену заборгованість за кредитним договором, та що у випадку невиконання цієї вимоги термін повернення кредиту визнається Банком таким, що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги та Банк буде вимушений стягнути всю суму кредиту в примусовому порядку (а.с.119). Вказане повідомлення-вимога банку вручене ОСОБА_8 09.10.2014 р., що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.118).

Доводи апеляційної скарги про те, що вказане вище повідомлення-вимога від 30.09.2014 р. підписане директором Департаменту по управлінню дебіторською заборгованістю ПАТ «Універсал Банк», щодо якої в матеріалах справи відсутнє підтвердження повноважень підписувати документ від імені позивача, не можуть бути підставою для скасування судового рішення, оскільки відповідно до статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє, у разі наступного схвалення правочину цією особою, а дії ПАТ «Універсал Банк» свідчать про схвалення ним дій його представника - директора Департаменту по управлінню дебіторською заборгованістю.

Також не спростовує правильності висновків суду першої інстанції та обставина, що в повідомленні-вимозі від 30.09.2014 р. Банк послався на договір поруки № 35-1/668П-07 від 06.08.2007 р. Так, вказаний договір поруки дійсно був укладений між Банком та ОСОБА_10 для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року (а.с.85-86). Договір поруки б/н від 28 серпня 2012 року за своїми суттю та змістом є додатковою угодою до договору поруки № 35-1/668П-07 від 06.08.2007 р., забезпечує ті ж самі зобов'язання за кредитним договором № 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року з врахуванням укладеної між Банком та боржником 28 серпня 2014 р. додаткової угоди до кредитного договору щодо зменшення розміру відсоткової ставки в період з 28 серпня 2012 року по 09 серпня 2013 року включно у розмірі 8,01 % річних (по основному кредитному договору - 12,45% річних). Отже, в даному випадку відсутні підстави для припинення зобов'язань за договором поруки № 35-1/668П-07 від 06.08.2007 р. відповідно до положень ч.2 ст. 604 ЦК України про новацію зобов'язання.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 11.02.2015 року заборгованість ОСОБА_7 за кредитним договором № 35-1/666-07 від 06 серпня 2007 року складала:

- прострочена заборгованість по сумі кредиту - 3225,95 доларів США,

- сума дострокового стягнення по кредиту - 25471,51 доларів США,

- заборгованість по сплаті відсотків - 3650,72 доларів США,

- заборгованість по сплаті підвищених відсотків - 293,91 доларів США,

а всього 32642,09 доларів США (а.с.105-108).

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 22 вересня 2015 року, стягнуто солідарно з боржника ОСОБА_7 і поручителя ОСОБА_11 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованості за тим самим кредитним договором № 35-1/666К-07 від 06 серпня 2007 року та додатковою угодою до нього б/н від 28 серпня 2012 року в сумі 32642,09 доларів США.

Отже, суд першої інстанції оскаржуваним рішенням обґрунтовано стягнув з ОСОБА_8 заборгованість за кредитним договором станом на 11.02.2015 року в розмірі 32642,09 доларів США, що складається з простроченої заборгованості по сумі кредиту - 3225,95 доларів США, суми дострокового стягнення за кредитом 25471,51 доларів США, заборгованість по сплаті відсотків 3650,72 доларів , заборгованості по сплаті підвищених відсотків 293,91 доларів США.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 99 Конституції України, ст.ст. 192, 533 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» стягнув заборгованість за кредитним договором в доларах США, а не в національній валюті України - гривні, не можуть бути підставою для скасування оскаржуваного судового рішення, зважаючи на таке.

За кредитним договором Банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ст. 1054 ЦК).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність кошти є грошима в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент; у статтях 47 та 49 цього Закону визначені операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Ці кредитні операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (стаття 192 ЦК України).

Відповідно до статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Такий порядок встановлено Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19 лютого 1993 року № 15-93, статтею 5 якого визначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 ціього Декрету.

У зв'язку з наведеним, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо сме вона надавалась за договором і позивач просить стягнути суму у валюті. Разом зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за кредитним договором в іноземній валюті, оскільки такий процент є не фінансовою санкцією, а платою за користування грошима.

ПАТ «Універсал Банк» згідно з його Статутом є правонаступником усіх прав та обов'язків ВАТ «Банк Універсальний» (а.с.120-124), якому була видана банківська ліцензія на здійснення операцій з валютними цінностями (а.с.129-131). Кредитний договір у даній справі був укладений 06 серпня 2007 року. На час укладення цього кредитного договору Закон України «Про захист прав споживачів не передбачав заборони на надання споживчих кредитів іноземній валюті, отже, позивач має право на стягнення заборгованості й процентів за кредитним договором в іноземній валюті.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15; вона є обов'язковою для застосування судами згідно ст. 360-7 ЦПК України; правові підстави відступити від вказаної правової позиції відсутні.

За наведених обставин апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 17 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: