Справа № 686/9930/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.09.2015

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

при секретарі - Дякович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним

встановив:

В травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним, в обґрунтування якого вказав, що 25 квітня 2013 року між ним та ОСОБА_2 був укладений спадковий договір, зареєстрований приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 За цим договором у разі смерті позивача, квартира № 6 по вул. Інститутській. 10 в м. Хмельницькому, належна йому на праві власності, переходила у власність відповідачки. ОСОБА_2 за цим договором взяла на себе зобов'язання виконати обов'язки в майбутньому щодо поховання позивача, а також після спливу одного року після його смерті встановити на могилі пам'ятник з чорного мармуру. Позивач вказує, що є особою похилого віку, потребує стороннього догляду і піклування, однак, помилково, через юридичну необізнаність під час укладення договору, не передбачив умови щодо його догляду, тобто укладаючи спадковий договір 23 квітня 2013 року позивач помилився в його самій природі, оскільки вважав, що укладає договір довічного утримання. У звязку з цим, звернувся до суду та просить визнати спадковий договір від 23 квітня 2013 року недійсним, як такий що вчинений під впливом помилки.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

25 квітня 2013 року між ОСОБА_1 як відчужувачем та ОСОБА_2 як набувачем було укладено нотаріально посвідчений спадковий договір, за умовами якого набувач зобов'язується виконувати передбачені в договорі розпорядження відчужувача і в разі його смерті набуває право власності на належну відчужувачу квартиру № 6 по вул. Інститутській. 10 в м. Хмельницькому. За згодою сторін на набувача покладається зобов'язання в разі смерті відчужувача взяти на себе обов'язки по його похованню та після спливу одного року після смерті встановити на його могилі пам'ятник з чорного мармору. Право власності на квартиру, вказану в договорі, переходить до набувача в разі виконання умов договору та після смерті відчужувача. Зміна або розірвання договору за згодою сторін вчиняється в нотаріальній формі. Зі змістом ст.ст. 1302-1307 Цивільного кодексу України сторони ознайомлені. (п.п. 1, 7, 8, 14, 15 договору).

У відповідності до ст.ст. 1302, 1303, 1304, 1305, 1307, 1308 Цивільного кодексу України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобов'язується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. Набувачем у спадковому договорі може бути фізична або юридична особа. Спадковий договір укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а також державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України. Набувач у спадковому договорі може бути зобов'язаний вчинити певну дію майнового або немайнового характеру до відкриття спадщини або після її відкриття. Відчужувач має право призначити особу, яка буде здійснювати контроль за виконанням спадкового договору після його смерті. У разі відсутності такої особи контроль за виконанням спадкового договору здійснює нотаріус за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту визнання правочину недійсним, позивач у силу статті 10 ЦПК України зобов'язаний довести правову та фактичну підставу недійсності правочину.

На спадковий договір, як і на будь-який інший правочин, поширюються загальні вимоги щодо їх дійсності, додержання яких є необхідною умовою його чинності. Так, відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити нормам ЦК, іншим актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, а також правам і інтересам малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до частин третьої, п'ятої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст. 229 ЦК України, якщо особа, яка вчинила правочин, помилялася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнано судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, установлених законом.

Згідно з роз'ясненнями, наданими в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», обставини, щодо яких помилялася сторона правочину (ст. 229 ЦК України), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в узагальненні «Практика розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними» (лист від 24 листопада 2008 року), обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати або, навпаки, бути відсутніми саме на момент вчинення правочину. Сторона на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка насправді мала місце, тобто надати докази, які б свідчили про її помилку щодо істотних обставин правочину.

Отже, предметом доказування у даному випадку має бути наявність помилки позивача у розумінні правочину, його наслідків, прав і обов'язків сторін, які існують на момент вчинення правочину.

З матеріалів справи вбачається, що позивач є інвалідом війни 2 групи, хворіє на цукровий діабет, перебуває на Д-обліку в Хмельницькій міській поліклініці № 4, потребує інсулінотерапії двічі на добу. Відповідач зареєструвала своє місце проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 22.09.2011 року. Вказані обставини підтверджуються копією посвідчення серія ААБ № 023848, довідкою Хмельницької міської поліклініки № 4 від 09.09.2015 року, довідкою Жилово-експлуатаційної контори № 3 від 09.09.2015р.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 деякий період часу доглядала позивача, готувала іжу, придбавала ліки, проте в подальшому догляд за позивачем припинила. В листопаді 2014 року свідок та його дружина дізнались що позивач потрапив у лікарню, після чого надавали йому допомогуі підтирмуують до цього часу, оскільки дружина позивача онкохвора, відповідач станом здоровя позивача не цікавилась.

Досліджені судом доказіи достовірно вказують на те, що ОСОБА_1 є людиною похилого віку, постійно хворіє та потребує сторонньої допомоги. ОСОБА_1 намагався отримати від ОСОБА_2 необхідну допомогу та догляд для покращення якості свого життя. Після укладення сторонами оспорюваного договору ОСОБА_1 продовжує проживати в квартирі і самостійно сплачує комунальні послуги.

Отже, укладаючи спадковий договір ОСОБА_1 помилявся стосовно обставин, які мають істотне значення, зокрема, щодо правової природи названого правочину, прав та обовязків сторін, оскільки вважав цей правочин договором довічного утримання, відповідно до умов яких ОСОБА_2 зобовязалася здійснювати постійний догляд за ним за його життя.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, а спадковий договір від 25 квітня 2013 року укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за № 1711 визнанню недійсним.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь держави належить стягнути судовий збір в розмірі 487,20грн., оскільки позивач при поданні позову від сплати судового збору звільнений.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-59, 60,61, 88, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 2015, 229 ЦК України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину недійсним задовольнити.

Визнати спадковий договір, укладений 25 квітня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Хмельницької області ОСОБА_3 (реєстраційний № 1711), недійсним.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 487,20грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Хмельницький міськрайонний суд до Апеляційного суду Хмельницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя :