Провадження № 2-о/161/284/15
ЛУЦЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі:

головуючого судді Рудської С.М.,

народних засідателів Гуменюк О.В., Саверської В.Й.

при секретарі Марчак Е.Є.

за участю:

заявника ОСОБА_1

зацікавленої особи ОСОБА_2

особа, щодо якої ставиться питання про госпіталізацію ОСОБА_3

прокурора Католик І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Луцьку цивільну справу за заявою лікаря-психіатра відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька ОСОБА_1 про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку

В С Т А Н О В И В:

07.10.2015 року лікар-психіатр відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про госпіталізацію до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_3 на обґрунтування вказавши, що остання була госпіталізована відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька черговим лікарем-психіатром ВОПЛ № 1 м. Луцька ОСОБА_4 06.10.2015 р. по невідкладних показах за направленням лікаря-психіатра поліклініка ВОПЛ № 1 м. Луцька ОСОБА_5 Доставлена ОСОБА_3 мамою ОСОБА_2 При госпіталізації ОСОБА_3 не дала добровільної згоди на перебування у відділенні. У звязку з хворобливим станом психіки 07.10.2015 р. ОСОБА_3 була представлена на лікарсько-консультативну комісію лікарні, згідно висновку якої хвора ОСОБА_3 страждає на тяжкий психічний розлад у формі прийому їжі (нервова анорексія), внаслідок якого вона виявляє реальні наміри чинити дії, які являють небезпеку для неї. Оскільки ОСОБА_3 потребує психіатричної допомоги, надання якої можливе лише у стаціонарних умовах, просить в порядку ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» госпіталізувати ОСОБА_3 до Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька в примусовому порядку.

В судовому засіданні заявник лікар-психіатр Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 ОСОБА_1 заяву підтримав, надав пояснення аналогічні до викладених у заяві. Крім того, заявник пояснив, що у ОСОБА_3 мають місце розлади зі сторони психіки (хибне бачення власної системи харчування), які впливають на її соматичний стан, викликають зміни у гормональному фоні. Є підозри щодо наявності у ОСОБА_3 тяжкого психічного розладу, що створює загрози її життю. Крім того, ОСОБА_3 негативно налаштована по відношенню до своєї матері, є агресивною по відношенню до неї. За ОСОБА_3 як лікар він спостерігає добу. Аналізи ОСОБА_3 знаходяться в межах допустимих показників. Вважає, що в даному випадку існує реальна загроза її життю. Просить заяву задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_3 є її донькою. Розлади в системі харчування доньки почалися три роки тому. Так, спочатку донька відмовилася від споживання мяса, риби, потім - від яєць та молочних продуктів, згодом від термічно оброблених продуктів. Приблизно рік донька практикує сироїдіння споживає тільки сирі овочі та фрукти, не вживає сіль, цукор. В результаті такого харчування донька втратила 15 кг ваги, замкнулася в собі, стала агресивною, свариться з нею. До 05 жовтня 2015 року вона за наданням медичної допомоги доньці не зверталася. Вважає, що донька добровільно не змінить систему свого харчування, яка загрожує її життю та здоровю, а тому її треба терміново госпіталізувати в примусовому порядку.

Особа щодо якої ставиться питання про примусову госпіталізацію ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що хворою себе не вважає. Дійсно, вона виключила зі свого продукти тваринного погодження та термічно оброблені продукти, практикує сироїдіння. На цьому грунті між нею та матірю ОСОБА_2 виникають сварки. Проте, вона є дорослою людиною і вправі обирати та дотримуватись своїх поглядів на життя. Сварки між нею та матір"ю виникають через несприйняття останньою її способу життя. Просить у задоволенні заяви про її примусову госпіталізацію відмовити.

Прокурор в судовому засіданні вважала заяву такою, що підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до вимог ст. 235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Згідно ч.1. та 2 ст. 280 ЦПК України у заяві про проведення психіатричного огляду фізичної особи у примусовому порядку, про надання особі амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку та її продовження, про госпіталізацію до психіатричного закладу у примусовому порядку та продовження такої госпіталізації повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом.

До заяви про психіатричний огляд або надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку додається висновок лікаря-психіатра, а про продовження примусово амбулаторної психіатричної допомоги, про примусову госпіталізацію, її продовження - висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

З заяви ОСОБА_2 (а.с 2) вбачається, що з заявою про примусову госпіталізацію її доньки ОСОБА_6, до Волинської обласної психіфатричної лікарні № 1 вона звернулася 07.10.2015 року.

З висновку комісії лікарів-психіатрів Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 від 07.10.2015 року (а.с. 3) слідує, що ОСОБА_3 було встановлено діагноз: «Порушення вживання їжі. Нервова анорексія». Динамічне спостереження за хворою викликає обґрунтовану підозру на тяжкий психічний розлад, а також високий ризик суспільно-небезпечних дій зі сторони хворої як по відношенню до себе (фізичне виснаження зі шкодою для здоровя) так і до оточуючих (злобність зі спрямованістю на маму та можливістю агресивних дій), що зумовлює необхідність інтенсивного, невідкладного медикаментозного лікування в стаціонарних умовах під контролем медичного персоналу від якого хвора категорично відмовляється.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Таким чином законодавством визначено вичерпний перелік підстав для госпіталізації особи без її усвідомленої згоди до психіатричного закладу, а ч. 2 ст. 280 ЦПК України встановлено, що до заяви про примусову госпіталізацію має бути надано крім висновку комісії лікарів-психіатрів й інші відповідні матеріали, які б свідчили про необхідність такої госпіталізації без згоди самої особи.

Під «іншими матеріалами» про які йдеться у даній статті процесуального закону, слід розуміти виписки з історії хвороби, довідки про психіатричні огляди встановленого зразка; пояснення осіб на підтвердження фактів вчинення чи виявлення реальних намірів вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для особи, відносно якої ставиться питання про примусову госпіталізацію, чи оточуючих, тощо.

Відповідно до ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави.

Отже, виходячи із засад приорітету забезпечення прав і свобод людини і громадянина при вирішенні питання про надання громадянинові психіатричної допомоги в примусовому порядку, активної ролі суду у справах даної категорії, заявником суду не надано для дослідження безпосередньо у судовому засіданні (ч. 1 ст. 159 ЦПК України), крім висновку лікарів-психіатрів, інших доказів, які підтверджують або спростовують вимоги заявника і, зокрема, щодо необхідності лікування ОСОБА_3 лише в стаціонарних умовах; реальних намірів ОСОБА_3 вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї та оточуючих.

За таких обставин суд вважає, що у задоволенні заявилікаря-психіатра відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_3 необхідно відмовити за необгрунтованістю.

На підставі ст.ст. 11, 60, 212-215, 279, 281, 282 ЦПК України, ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні заяви лікаря-психіатра відділення № 10 Волинської обласної психіатричної лікарні № 1 м. Луцька ОСОБА_1 про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку ОСОБА_3 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного

суду Волинської області ОСОБА_7

Народні засідателі: В.Й. Саверська

ОСОБА_8