Гусятинський районний суд Тернопільської області
Справа № 596/2050/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" грудня 2015 р.

Гусятинський районний суд Тернопільської області

в складі: головуючого суду судді Лисюк І.О.

при секретарі Федорів О.П.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Гусятин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, повернення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що на даний час шлюб між сторонами по справі розірвано на підставі рішення Гусятинського районного суду від 21 травня 2015 року.

За час шлюбу сторонами було набуте майно, а саме: житловий будинок, автомобіль Opel Astra 2007 року випуску, грошову суму в розмірі 6700 доларів США. Відповідачем ОСОБА_2 без згоди ОСОБА_1 самовільно забрано грошові кошти в розмірі 6700 доларів США, а також спільно нажиті бензопилу, масло для автомобіля, бензин, сумку з інструментами, зварювальний апарат, електродрельку. Також відповідач одноособово користується автомобілем Opel Astra 2007 року випуску.

Зазначені дії, на думку позивача, порушують її право власності. Просить суд зобов'язати ОСОБА_2 повернути грошові кошти в розмірі 6700 доларів США, а також усунути перешкоди у здійсненні права користування автомобілем Opel Astra, 120 літрами бензину, інструментами, бензопилою, зварювальним апаратом, електродрелькою.

В суді позивачем зменшено позовні вимоги, позивач просить усунути перешкоди у здійсненні права користування автомобілем Opel Astra, 120 літрами бензину, інструментами, бензопилою, зварювальним апаратом, електродрелькою. Вимоги щодо повернення грошових коштів не підтримує.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала уточнені позовні вимоги. просить суд усунути перешкоди в користуванні зазначеним майном, покладаючи на суд питання визначення меж користування спільним майном сторонами.

Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав повністю, посилаючись на те, що вирішувати питання про почергове користування майном не можливо, поки суд не поділить нажите під час шлюбу майно між сторонами.

Суд, заслухавши пояснення сторін, показання свідків, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з пояснень сторін, підтверджується матеріалами справи шлюб між сторонами розірвано 21.05.2015 року. Сторони проживають окремо. Перебувають в неприязних відносинах. Згоди щодо поділу майна, а також користування спільним майном не досягли. Майно, яке є предметом позову, є речами неподільними з точки зору Цивільного кодексу України.

07.06.2013 року ОСОБА_2 було придбано автомобіль Opel Astra 1600 (2007), червоного кольору та зареєстровано в 4-ВРЕР УДАІ в Тернопільській області на підставі довідки-рахунку ААВО 29136 від 21.05.2013 року, вартістю 82 000 грн. (а.с.64-66).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснила, що автомобіль ними придбано під час шлюбу. Відповідач обмежує її право користування автомобілем, а тому вона просить усунути перешкоди, чітко визначивши межі та порядок почергового користування ним, а також іншим майном, зокрема, пальним, інструментами, бензопилою, зварювальним апаратом, електродрелькою. На даний час наміру ділити це майно вона не має.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив факт придбання автомобіля за їх спільні з колишньою дружиною кошти, посилаючись на те, що грошові кошти на автомобіль в розмірі 70 000 грн. йому напередодні покупки в 2013 році дав батько ОСОБА_3 в присутності свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Щодо іншого майна, зокрема бензину, то відповідач пояснив, що використовував зазначене пальне для заправки автомобіля в інтересах сім'ї в період перебування з позивачем у шлюбі. Щодо інструментів, то окремі з них він взяв в свого батька, ними і надалі користується. Зварювальний апарат належить його батьку, а тому він його повернув останньому. Бензопилу та електродрельку він придбав під час шлюбу. Вважає, що він мав право забрати окремі речі, посилаючись на те, що позивач чинить перешкоди йому в користуванні іншим спільно нажитим майном, зокрема, житловим будинком та майном, що знаходиться в ньому. З приводу цього суд виніс рішення щодо зобов'язання ОСОБА_1 не чинити перешкоди в користуванні житловим будинком. Також позивач без згоди відповідача продала болгарку.

Позивач ОСОБА_1 зазначені обставини визнала, посилаючись на те, що дійсно судом винесено зазначене рішення, найближчим часом вона виготовить та передасть відповідачу дублікат ключів від будинку. Болгарку вона продала без згоди відповідача, тому що вони перебувають з останнім в неприязних відносинах, а також їй були необхідні кошти для доньки.

Допитані в судовому засіданні в якості свідків ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6 підтвердили передачу ОСОБА_3 сину ОСОБА_2 грошових коштів в розмірі 70 000 грн. для придбання автомобіля.

Свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 підтвердили факт одноосібного користування після припинення шлюбу автомобілем ОСОБА_2

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст.ст.69, 70 Сімейний кодекс України дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Аналогічні норми містять в ст.ст. 368, 372 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст.71Сімейного кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси, у спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних справ та інтересів, що міститься в статті 16 ЦК України не є вичерпним, і суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений законом або договором.

Зі змісту позовної заяви, пояснень позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні вбачається, що метою її звернення до суду було захистити своє права власності на спільне з відповідачем майно, усунувши перешкоди в користуванні ним. При цьому позивачем не зазначено яким чином слід усунути перешкоди.

Як вбачається із змісту позову, ОСОБА_1 не пред'явила позову про визнання зазначеного майна спільною сумісною власністю та його реальний поділ, або визначення за сторонами права власності на ідеальні частки подружжя в майні без його реального поділу, або про припинення права власності на частку в майні одного з подружжя та присудження йому компенсації. ОСОБА_1 заявлено вимоги про усунення перешкод в користуванні спільно нажитим майна.

При цьому суд відповідно до ст. 10 ЦПК України сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснюючи сторонам їх права та сприяв у їх здійсненні.

Як встановлено судом, позивач ОСОБА_1 не надала належних та допустимих доказів того, що зазначене майно є спільно набутим в період шлюбу, що воно існує та має певні технічні характеристики, вартість, тощо.

Наявні матеріали справи також свідчать про те, що за змістом ст.ст. 3,4,15 ЦПК України, позивач вибрала неналежний спосіб захисту своїх порушених прав, а тому в задоволенні позову слід відмовити, що не позбавляє ОСОБА_1 повторно звернутись до суду.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 1,3,4, 10,11,60,61,209,212,214-215,218 Цивільно процесуального кодексу України, ст.ст.15,16,355, 368-372 Цивільного кодексу України, ст.ст. 60-63, 65, 68-71 Сімейного кодексу України,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів до апеляційного суду Тернопільської області через Гусятинський районний суд з дня його проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом вірно

Суддя Гусятинського районного суду І.О.Лисюк