Справа №463/2751/15-ц
Провадження №2/463/1378/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

25 листопада 2015 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді - Лакомської Ж. І.

з участю секретаря Магеровської Ю.Я.

представника позивача ОСОБА_1

в м. Львові у відкритому судовому засіданні,розглянувши цивільну справу за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення, суд

в с т а н о в и в:

Позивач ЛМКП «Львівводоканал» звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення в сумі 551,69 грн.

Позовні вимоги мотивують тим,що відповідачі зареєстровані і проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно ст.68 ЖК України, ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» зобов'язаний нести витрати по оплаті наданих житлово-комунальних послуг з водопостачання та водовідведення. Однак, користуючись наданими послугами, оплату за них в повному об'ємі не здійснював, а тому станом на 01.11.2015 року утворилась заборгованість в зазначеному розмірі. У зв'язку із тим, що позивач первинно звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення із відповідачів вказаної заборгованості, 01 листопада 2012 року судом було видано судовий наказ про стягнення з відповідачів заборгованості за водопостачання та водовідведення, однак ухвалою суду від 03 грудня 2012 року вказаний судовий наказ було скасовано. Відповідачі на скеровані їм попередження про необхідність погашення заборгованості не реагують, добровільно свої зобов'язання по оплаті житлово-комунальних послуг не виконують, просить позов задоволити.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні наведеним мотивам позову, просила позов задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 в судове засідання повторно не з»явились, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Враховуючи представлені докази, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності та ухвалити заочне рішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та перевіривши представлені суду докази, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав:

Згідно довідки з місця проживання, про склад сім»ї і прописки №3655 від 24.12.2014 року (а.с.2) вбачається, що відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані в квартирі № 5 в будинку по вул. Личаківській 101 в м.Львові.

З представлених розрахунків про нарахування та заборгованість по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення (а.с.4-6), станом на 01.02.2015 року за відповідачами ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4 рахується заборгованість в сумі 551,69 грн. і виникла вона у період з січня 1997р. по лютий 2015року.

Як зазначив ВСУ, під час розгляду справи № 6-59цс13 від 30.10.2013р., споживачі зобовязані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користуються ними, і відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг в такому випадку не може бути підставою для звільнення споживача від їх оплати у повному обсязі.

В розумінні ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідачі являються споживачами житлово-комунальних послуг, якими у відповідності до положень п.1 ч.1 ст.13 Закону є комунальні послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Як встановлено в судовому засіданні послуги з водопостачання та водовідвення відповідачам надавалися, однак витрати по їх оплаті відповідачі не здійснювали.

Одночасно вирішуючи питання про підставність позовних вимог суд враховує, що відповідно до положень ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Відтак суд приходить до висновку про те, що строки, які закінчились за правилами ст. 254 ЦК України, в подальшому, з підстав, передбачених ст. 264 ЦК України не можуть перериватись, оскільки закінчений строк може бути лише поновлений (ч. 5 ст. 267 ЦК України). Інститут переривання строку позовної давності, який закріплено в ст. 264 ЦК України не є інститутом поновлення, і відповідно, дії учасників цивільних правовідносин (ч. ч. 1, 2 ст. 264 ЦК України), які вчинені після припинення субєктивного права вимоги не можуть його поновлювати.

Як вбачається з представленого позивачем розрахунку, заборгованість у розмірі, який становить ціну позову виникла з червня 2008 року (а.с.5) і в подальшому не збільшувалась.

Оскільки заява про видачу судового наказу предявлена до суду згідно мотивів позовної заяви в жовтні 2012 року, тобто на момент, коли строк позовної давності вже закінчився, її подання не переривало строку позовної давності.

Аналогічно, не переривався цей строк з підстав, визначених у ч. 1 ст. 264 ЦК України, оскільки після червня 2008р. відповідачі не здійснювали оплати заборгованості.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що позов до суду предявлено 17.06.2015р., тобто після спливу трьохрічного строку позовної давності з моменту, коли виникла заборгованість, відтак, в задоволенні позовних вимог слід відмовити за наслідками спливу строку позовної давності, крім того у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем судові витрати у справі з відповідача не стягувати.

Керуючись ст. 10,60,61,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 15, 16, 206, 208, 257, 261, 264,267 ЦК України,ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», суд,-

в и р і ш и в:

В задоволенні позову Львівського міського комунального підприємства «Львівводоканал» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за водопостачання та водовідведення відмовити за спливом позовної давності.

На заочне рішення позивачем може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів, а відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з часу отримання копії рішення.

Суддя: Лакомська Ж. І.