АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №638/4342/14-ц Головуючий 1 інст. - Аркатова К.В.
Провадження № 22ц/790/290/15 Доповідач - Макаров Г.О.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А.,Кпенка І.С.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії, -

встановила:

21 березня 2014 року Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» звернулося до суду з позовом, у якому просить зобов'язати відповідача ОСОБА_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, надати безперешкодний доступ представникам ПАТ «Харківміськгаз» до житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої відповідача для огляду газового обладнання та проведення технічного обслуговування.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що ПАТ «Харківміськгаз» є ліцензіатом з постачання і розподілу природного газу та здійснює газопостачання природного газу населенню міста Харкова. Відповідач є абонентом ПАТ «Харківміськгаз» та споживачем природного газу, який не надає доступ працівникам ПАТ «Харківміськгаз» до його житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади за адресою: АДРЕСА_1, для огляду та технічного обслуговування газового обладнання, у зв'язку з чим вони звернулися до суду з дійсним позовом.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2014 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії відмовлено в повному обсязі.

В апеляційні скарзі Публічне акціонерне товариство «Харківміськаз» просить суд, скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2014 року та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд не взяв до уваги що акт про недопуск від 31.10.2013 року свідчить про відсутність доступу у працівників ПАТ «Харківміськгаз» до житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої для огляду газового обладнання та проведення технічного обслуговування, а також про неможливість вручення самого акту споживачу, про що свідчать надані позивачем докази, у відповідності з діючим законодавством.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» підлягає задоволенню, а рішення скасуванню, виходячи з наступного.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» суд першої інстанції виходив з того, що акт про відсутність доступу до системи газопостачання працівникам ПАТ «Харківміськгаз» у приміщення за адресою: АДРЕСА_1, був складений 30.10.2013 року, а позивач звернувся до суду з даним позовом лише 21.03.2014 року, тобто після спливу п'яти місяців з часу виходу представниками позивача за вказаною вище адресою, не вручення копії акту від 30.10.2013 року відповідачу ОСОБА_1, не повідомлення останнього належним чином про необхідність надання доступу до приміщення за вказаною вище адресою.

Але з цим висновком погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 11, 58, 60, 61, 179, 212, 213 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до п. 7) ч. 3 ст. 20, п.8) ч. 1 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24.06.2004 року, споживач зобов'язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку.

Виконавець має право доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань засобів обліку в порядку, визначеному законом і договором.

Відповідно до п. 29, п. 34, п. 35 «Правил надання населенню послуг з газопостачання» затверджених Постановою Кабінету міністрів України від 09.12.1999 року № 2246, споживач зобов'язаний виконувати вимоги Правил безпеки систем газопостачання та цих Правил.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: відмову у доступі до власних житлових і підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства для: - контрольного зняття показань лічильників газу; - демонтажу або монтажу лічильників газу, пов'язаного з проведенням їх планової повірки; порушення інших вимог цих Правил.

Про порушення, допущені споживачем під час користування газом, відповідальні представники газорозподільного (газопостачального) підприємства складають акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача.

На підставі акта визначається розмір завданих споживачем збитків, які відшкодовуються ним відповідно до законодавства.

Відповідно до п.п. 11 п. 28, п.п. 7, 8 п. 33 «Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання» затверджених постановою Кабінету міністрів України від 05.07.2006 року № 938, споживач зобов'язаний: забезпечити доступ представників виконавця до внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів після пред'явлення ними відповідного службового посвідчення для: локалізації та ліквідації аварійних ситуацій; відключення та заміни газових приладів і пристроїв, усунення порушень і несправностей в їх роботі, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів, перевірки показань лічильника газу, стану пломб на ньому та на газових приладах і пристроях, відключених від систем газопостачання; демонтажу або монтажу лічильника газу, пов'язаних з проведенням його періодичної та позачергової повірки; перевірки характеристики об'єкта надання послуг та видів споживання природного газу; установлення лічильника газу, що здійснюється з ініціативи та за кошти виконавця; звіряння показників фактично використаних у попередньому році та першому півріччі поточного року обсягів природного газу.

Споживач несе відповідальність згідно із законодавством за: відмову представникам виконавця у доступі до квартири, приватного будинку і підсобних приміщень, де прокладено внутрішньобудинкові системи газопостачання та дворові газопроводи, для: контрольного зняття показань лічильника газу; демонтажу або монтажу лічильника газу, пов'язаних з проведенням його періодичної та позачергової повірки; виконання робіт з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем газопостачання та дворових газопроводів; порушення вимог Правил газопостачання.

Як вбачається з матеріалів справи Публічне акціонерне товариство «Харківміськгаз» є ліцензіатом з постачання і розподілу природного газу та, зокрема, здійснює газопостачання природного газу населенню міста Харкова.

Послуги з газопостачання населенню ПАТ «Харківміськгаз» здійснює у відповідності до правил надання послуг з газопостачання, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 із змінами та доповненнями.

Відповідач ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, є абонентом ПАТ «Харківміськгаз» та споживачем природного газу.

30.10.2013 року представниками ПАТ «Харківміськгаз» Клочко С.М та Гущиним Р.Е. був складений акт про відсутність доступу до системи газопостачання працівникам ПАТ «Харківміськгаз», з якого вбачається, що представники позивача не мали доступу до приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, з метою здійснення поточного технічного обслуговування.

У зв'язку з викладеними вище представниками ПАТ «Харківміськгаз» Клочко С.М та Гущиним Р.Е. складений акт - претензія від 30.10.2013 року за порушення споживачем ОСОБА_1 договору, а саме не надання доступу до системи газопостачання та газового обладнання за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином споживачем ОСОБА_1 порушені вимоги «Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання», п. 29, п. 34, п. 35 «Правил надання населенню послуг з газопостачання», ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, достовірність яких відповідачем не оспорювалася, а тому підстави для відмови позивачу у позові відсутні.

За таких обставин оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати. З урахуванням зазначеного з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Харківміськагз" підлягає стягненню судовий збір сплачений за подання позовної заяви та апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції у розмірі 365 грн. 40 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 309, 313, 316, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» - задовольнити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 26 серпня 2014 року - скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити певні дії - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_1 надати безперешкодний доступ представникам Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» до житлових та підсобних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої за адресою: АДРЕСА_3, для огляду газового обладнання та проведення технічного обслуговування.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Харківміськагз» судові витрати у розмірі 365 (триста шістдесят п'ять) гривень 40 копійок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: -