Справа № 590/1090/15-ц
Провадження № 6/590/14/15
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"09" грудня 2015 р.

Ямпільський районний суд Сумської області

в складі: головуючого-судді - Сатарової О.В.,

при секретарі - Данченко І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ямпіль Сумської області справу за поданням державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника СТОВ «Зоря» ОСОБА_2,-

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції ОСОБА_1 звернувся до суду з вищевказаним поданням, погодженим з в.о. начальника цього відділу ДВС, в якому просить тимчасово обмежити ОСОБА_2 керівнику СТОВ «Зоря» у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань, покладених на нього рішенням Господарського суду Сумської області, обґрунтовуючи подання тим, що в них на виконанні знаходиться наказ №920/256/15 від 27.04.2015 року, виданий Господарським судом Сумської області про стягнення з боржника СТОВ «Зоря» боргу в сумі 281606,31 грн. на користь ОСОБА_3. 08.05.2015 року було відкрито виконавче провадження №47475989, про що повідомлено боржника. Державним виконавцем було перевірено майновий стан боржника, майно на яке можливо накласти стягнення виявлено, але для виконання рішення суду його не достатньо.

В судове засідання державний виконавець відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі /а.с. 20/.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню.

Як встановлено, на виконання рішення господарського суду Сумської області від 26 березня 2015 року по справі № 920/256/15 Господарський суд Сумської області 27.04.2015 року видав наказ про примусове виконання рішення та стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» на користь Фізичної особи підприємця ОСОБА_3 213986 грн. 00 коп. основного боргу, 54553 грн. 42 коп. інфляційних втрат, 7545 грн. 20 коп. 3% річних, а також 5521 грн. 69 коп. судового збору /а.с. 18/.

Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.05.2015 року державною виконавчою службою було відкрито виконавче провадження з виконання Наказу № 920/256/15, боржнику надано строк для самостійного виконання до 15.05.2015 року /а.с. 19/.

Відповідно до ч.1, 4 ст.313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування і може бути обмежена у здійсненні такого права лише у випадках, встановлених законом.

Ч. 2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Відповідно до п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в ч. 1 цієї статті, без виклику чи

повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Положення ст.377-1 ЦПК України є спеціальною нормою, яка застосовується на стадії виконання судових рішень, ухвалених незалежно від виду судочинства та рішень інших органів (посадових осіб).

Відповідно до положення ч. 2 статті 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника/керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язання.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника/ керівника боржника - юридичної особи тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України за поданням державного виконавця за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника/ керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобов'язань.

Під поняттям «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце тільки у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст.33 Конституції України та ст.313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

В судовому засіданні було встановлено, що будь-які докази того, що керівник боржника - юридичної особи СТОВ «ЗОРЯ» ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, відсутні.

Саме по собі посилання на заборгованість за наказом за відсутності відповідних доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення керівника боржника - юридичної особи від виконання зобов'язання. Крім того, державним виконавцем не надано жодного доказу, що підтверджували те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, займає відповідну посаду, є керівником СТОВ «ЗОРЯ».

Також державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання постанови або всі вони виявилися безрезультатними.

До речі, державний виконавець не повідомив боржника/керівника боржника - юридичної особи про направлення до суду подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду щодо нього, як це передбачено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 2 квітня 2012 року № 512/5.

Дане подання обумовлене лише тим, що СТОВ «ЗОРЯ» не виконано рішення суду. Як вбачається з матеріалів справи, державним виконавцем було перевірено майновий стан боржника. З метою виявлення майна, на яке можливо здійснити стягнення, було здійснено ряд запитів, а саме: до Відділу Держземагенства (згідно листа Відділу Держземагенства в Ямпільському районі Сумської області від 18.06.2015 року № 8-28-05-1468/2-15 зареєстрованих земельних ділянок, належних на праві власності за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «ЗОРЯ» не зареєстровано /а.с. 12/), до Державної інспекції сільського господарства в Сумській області (згідно наданої інформації від 22.06.2015 року за СТОВ «Зоря» зареєстрована техніка: трактор колісний марки ЮМЗ-6, причіп 2ПТС-4, Трактор колісний марки Т-150К, два комбайни зернозбиральних СК-5М-1 Нива, трактор колісний МТЗ-80, Причіп 2ПТС-4 /а.с.9/), до управління агропромислового розвитку /а.с.11/, до ВДАІ про надання інформації про наявність зареєстрованих транспортних засобів /а.с. 15/, до Державної податкової служби України про номери рахунків /а.с. 16/, до управління агропромислового розвитку про структуру посівних площ /а.с.8/. Також було накладено арешт на кошти на банківських рахунках /а.с. 6,7/ та арешт на майно боржника /а.с. 9,10/.

Відсутні будь-які докази і того, що ОСОБА_2 взагалі має документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон та має намір виїхати за межі України.

До того ж, до подання не було додано жодних доказів щодо наявності (відсутності) коштів на рахунку СТОВ «Зоря» та попередження про кримінальну відповідальність керівника. Крім того, саме по собі таке попередження не свідчить про факт ухилення.

Всупереч вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України держаний виконавець не довів належними доказами факту ухилення від виконання рішення суду керівником юридичної особи боржника, а сама наявність заборгованості за виконавчим листом / наказом про таке ухилення не свідчить, а тому суд не вбачає підстав для застосування передбаченого ст.377-1 ЦПК України, ч.2 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.18 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» обмеження гарантованого ст.33 Конституції України і ст.313 ЦК України права особи на свободу пересування.

За таких обставин, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження керівника ТОВ «Зоря» ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України є передчасним, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення керівника боржника - юридичної особи від виконання постанови в контексті положень ст.377-1 ЦПК України, ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», тому підстав для встановлення щодо керівника боржника юридичної особи такого обмеження немає.

Керуючись ст.33 Конституції України,ст.ст.11, 31, 52, 68 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.ст.10, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Відмовити в задоволені подання державного виконавця відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Сумської області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника СТОВ «Зоря» ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ямпільський районний суд Сумської області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, - протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ямпільського районного суду О.В. Сатарова