Номер провадження: 22-ц/785/2877/15
Головуючий у першій інстанції Кожокар Т.Я.
Доповідач ЖЖуравльов ОО. ГГ.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Журавльова О.Г.,

суддів: Ісаєвої Н.В., Комлевої О.С.,

при секретарі Феленко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації за частку майна, набутого під час шлюбу, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Саратського районного суду Одеської області від 04 липня 2014 року,

встановила:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вказаним позовом. Зазначила що 08 березня 2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем.

В період шлюбу ними було придбано два автомобілі: "HYUNDAI ACCENT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 70000 гривень та "ВАЗ 210700-20", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 вартістю 47000 гривень, всього на загальну вартість 117000 гривень, які були зареєстровані на ім'я відповідача.

19 серпня 2013 року рішенням Саратського районного суду Одеської області шлюб між сторонами було розірвано.

На теперішній час вони проживають окремо. Автомобілі, які є їх спільною власністю знаходяться у відповідача, а позивачка не має можливості розпоряджатися та користуватися своєю часткою майна.

На підставі наведенного, просила суд з посиланням на ст. ст. 60, 70, 71 СК України, стягнути з відповідача на свою користь компенсацію за частку майна, набутого під час шлюбу в розмірі 58500 гривень, що складає половину вартості обох автомобілів.

Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 04 липня 2014 року позов ОСОБА_3 було задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 компенсацію за частку майна, набутого під час шлюбу: автомобіль "HYUNDAI ACCENT", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 - 35000 гривень, автомобіль "ВАЗ 210700-20", державний реєстраційний номер НОМЕР_2 - 16000 гривень, всього 51000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 349 гривень.

Зазначене рішення суду оскаржує в апеляційному порядку ОСОБА_4 В скарзі з посиланням на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставиться питання про скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася. Про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялася належним чином. Від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.

Згідно із ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із засад і змісту законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпаними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення у повному обсязі не відповідає.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що з відповідача на підставі ч. 4 ст. 71 СК України підлягає стягненню компенсація за ? частину спірних автомобілів.

Проте, повністю погодитись з такими висновками районного суду колегія суддів не може, оскільки суд внаслідок порушення норм матеріального та процесуального права дійшов цього висновку без всебічного, повного й обґрунтованого з'ясування дійсних обставин справи, а надані докази по справі оцінені судом першої інстанції односторонньо.

Встановлено, матеріалами справи підтверджено, що сторони з 08 березня 2002 року перебували у шлюбі.Рішенням Саратського районного суду Одеської області від 19 серпня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано.

За час перебування у шлюбі сторонами було придбано два автомобілі Hyundai Accent", державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та ВАЗ 210700-20, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, право власності на які зареєстровано на відповідача. (а.с.70-72)

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжя за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Отже спірні автомобілі є спільною сумісною власністю сторін, а доводи апелянта про те, що вказані автомобілі були відчужені по генеральним довіреностям під час шлюбу іншим особам, а кошти були витрачені в інтересах сім'ї не заслуговують на увагу.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Пунктами 22, 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" роз'яснено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжя, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної її вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суду мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження такої компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитних рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній часткової власності.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60, ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оскільки вартість спірних автомобілів між сторонами неузгоджена і належних доказів дійсної їх вартості на час розгляду справи матеріали справи не містять та судом першої інстанції не встановлено, експертне дослідження вартості спірних автомобілів не проводилось та відповідних клопотань з приводу призначенні відповідної експертизи сторонами не заявлялося, положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, а за відсутності такої згоди за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з відповідним позовом (ст. ст. 365, 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитних рахунок суду відповідної грошової суми не застосовано, тому розглянувши спір згідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів, судова колегія прийшла до висновку, що позовні вимоги у спосіб обраний позивачем (стягнення компенсації за частку спірного майна) є передчасними та задоволенню не підлягають.

Ураховуючи встановлене, рішення районного суду на підставі п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволені позову.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 305, 307, 309 ч. 1 п.п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Саратського районного суду Одеської області від 04 липня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення компенсації за частку майна, набутого під час шлюбу відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання ним законної сили.

Головуючий О.Г.Журавльов

Судді

Н.В.Ісаєва

О.С.Комлева