Апеляційний суд Житомирської області
Справа №285/1789/15-ц Головуючий у 1-й інст. Заполовська Т. Г.
Категорія 50 Доповідач Забродський М. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Забродського М.І.

суддів: Шевчук А.М., Талько О.Б.

з участю секретаря

судового засідання: Кучерявого О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та на своє утримання

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року позивач звернулася із зазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1200 грн. щомісячно та на своє утримання у розмірі 500 грн..

В обґрунтування позову зазначала, що однією сім'єю разом з ОСОБА_3 не проживають, а відтак він допомоги на утримання доньки не надає. Крім того вона перебуває у декретній відпустці, не працює внаслідок чого у сім'ї склався тяжкий матеріальний стан.

Батько дитини є фізично здоровим та працездатним, їздить до Росії на заробітки, а тому має можливість сплачувати аліменти.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання доньки ОСОБА_4 аліменти у розмірі 600 грн., щомісячно та 100 грн. на утримання позивачки починаючи з 13 травня 2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення її позову в повному обсязі.

Посилається на те, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, внаслідок чого прийняв не обґрунтоване рішення, яким поставив її та дитину в скрутне матеріальне становище.

Зменшуючи позовні вимоги суд не мотивував таке рішення, а сам відповідач не надав переконливих доказів про не можливість ним сплачувати аліменти. На утриманні відповідача не має інших осіб. Крім того він проживає з батьками які надають йому допомогу. Суд не врахував, що батько дитини має набагато краще матеріальне становище, оскільки отримує великі суми грошей від роботи за кордоном, які витрачає лише на свої потреби.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Батько дитини разом з сім'ю не проживає, а малолітня дитина знаходиться на утриманні матері, що підтверджується довідкою з місця проживання(а.с.5).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 4 статті 84 СК України передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови,, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Пленум Верховного Суду України в п. 17 постанови №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснив, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен врахувати: стан здоров'я; матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки та на її утримання суд першої інстанції належним чином перевірив доводи сторін, які мають значення для правильного вирішення справи, врахував стан здоров'я відповідача, його можливість сплачувати аліменти у визначеному розмірі позивачем та прийняв обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 їздить на заробітки та має великі доходи від цього, а відтак повинен сплачувати аліменти у більшому розмірі є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на матеріалах справи. Тому районний суд на припущеннях позивача не міг постановити рішення.

Крім того відомості про доходи відповідача з 01січня 2014 року по 31 березня 2015 року відсутні у Державному реєстрі фізичних осіб ДФС України, що підтверджується довідкою відділу із обліку платників податків Новоград-Волинської об'єднаної державної податкової інспекції від 31 липня 2015 року №32458.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і на правильність рішення не впливають. Тому підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новоград- Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: