Справа № 535/690/15-ц
Провадження № 2/535/320/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2015 року Котелевський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Якименко Т.О.,

при секретарі Балала Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Котельва Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просив стягти з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 32 504,00 євро в гривневому еквіваленті, дійсному на час розгляду справи у суді, обґрунтовуючи позов тим, що 10 січня 2013 року, між ним та ОСОБА_2 було укладено договір позики, згідно якого останній взяв у нього в борг кошти в сумі 32504,00 євро, які зобовязався повернути до 10 січня 2014 року, що підтверджується розпискою наданою відповідачем 10.01.2013 року. В порушення умов договору позики, ОСОБА_2 не повернув йому кошти, що і стало підставою для звернення до суду з відповідним позовом.

08.10.2015 року, позивач ОСОБА_1 надав суду заяву про збільшення позовних вимог і остаточно просить стягти з ОСОБА_2 заборгованість за договором позики в сумі 778892 грн. 38 коп., судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 4141 грн. 20 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 4409 грн. 60 коп. Збільшення розміру позовних вимог мотивує тим, що станом на 08.10.2015 року офіційно збільшився курс 1 євро відносно гривні, отже сума заборгованості відповідача за договором позики в гривневому еквіваленті на момент розгляду справи становить 778892 грн. 38 коп.

Позивач ОСОБА_1 та його представник, адвокат ОСОБА_3, яка діє на підставі договору про надання юридичних послуг від 08.09.2015 року, у судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримали повністю, з підстав викладених у позовній заяві, та у заяві про збільшення позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи в суді був повідомлений у встановленому законом порядку.

Представник відповідача, адвокат ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 30.09.2015 року, збільшені позовні вимоги визнав в повному обсязі. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України, представнику відповідача відомі та зрозумілі.

Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до абз.3 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції, у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Визнання відповідачем предявленого позову є безумовним, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Наслідки визнання позову, передбачені ч.4 ст.174 ЦПК України відповідачам відомі та зрозумілі.

Відповідно до змісту вимог ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Цивільний кодекс України у ст. 204 ЦК установлює презумпцію правомірності правочину, а саме - правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов 'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання повинне виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 533 ЦК України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Згідно зі п. 14 постанови Пленуму ВСУ від 18.12.2009 № 14 "Про судове рішення у цивільній справі" при поданні позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. У резолютивній частині розмір суми, що підлягає стягненню, вказується в гривнях.

Позивачем по справі були понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу, які відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до переконання про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_5 у повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 526, 530, 625, 1048-1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, задоволити повністю.

Стягти з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, вул Коцюбинського, 6, рєєстрацівйний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3, рєєстрацівйний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2, заборгованість за договором позики в сумі 778892 (сімсот сімдесят вісім тисяч вісімсот дев`яносто дві) грн. 38 коп., судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 4141 (чотири тисячі сто сорок одну) грн. 20 коп. та витрати на правову допомову в сумі 4409 (чотири тисячі чотириста дев`ять) грн. 60 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя