Справа № 456/5129/12 Головуючий у 1 інстанції: Бучківська В.Л.
Провадження № 22-ц/783/6806/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В.,Федоришина А.В.

з участю секретаря Іванової О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 березня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства (далі - ПАТ) «ВіЕс Банк» до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

в с т а н о в и л а:

Позивач звернувся з позовом, з врахуванням збільшених вимог, прийнятих судом, про звернення стягнення на передане в іпотеку нежитлове приміщення салону краси «Імперія» у будинку № 10/71 на вулиці 50-річчя УПА у м.Моршин Стрийського району Львівської області, позначене №№ 1,3,4,6,710-16,20,22-34, загальною площею 356,4 кв.м; та передачу в управління позивачеві зазначеного нежитлового приміщення, для чого забезпечити ПАТ «ВіЕс Банк» права управителя, щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб визначених управителем до майна, що переданого в управління; укладення договорів оренди майна, переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління, з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань, повязаних з замовленням, посвідченням, отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням майна електроенергією, водо - та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо), підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством; інші права, необхідні для здійснення належного управління майном. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що відповідачем допущено заборгованість за кредитним договором. Вжиті банком заходи для погашення заборгованості не привели до позитивних результатів. Просить позов задовольнити.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 березня 2015 року позов задоволено. Ухвалено в рахунок погашення заборгованості перед ПАТ «ВіЕс Банк» за кредитним договором № КF 49804 від 6 червня 2008 року, згідно якого сума заборгованості складає 370 074 39 доларів США, що за курсом НБУ станом на 5 березня 2015 року становить 8 545 017,67 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 6 червня 2008 року, реєстровий № 4268, а саме: нежиле приміщення салону краси «Імперія», що знаходиться за адресою: Львівська обл., Стрийський район, м.Моршин, вул. 50- річчя УПА, 10/71, яке позначене №№ 1, 3, 4, 6 7, 10-16, 20, 22-34 (реєстраційний номер обєкта у електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23432607) загальною площею 356,4 кв.м, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) шляхом продажу майна ПАТ «ВіЕс Банк» від свого імені будь-якій особі згідно договору купівлі-продажу, за ціною визначеною уповноваженим експертом оцінювачем на день проведення продажу, для чого забезпечити право позивача щодо всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати будь-які документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органів БТІ та ЕО, нотаріату, тощо, необхідних для здійснення такого продажу. Закріпити за позивачем права управителя, щодо: вільного доступу представників управителя та інших осіб, визначених управителем, до майна, що передано в управління: укладення договорів оренди майна, переданого в управління з третіми особами; розпорядження коштами, отриманими за результатами управління майном; укладення договорів відповідального зберігання майна, що передається в управління з третіми особами; представляти інтереси у всіх установах чи підприємствах незалежно від організаційної форми та підпорядкування з питань повязаних з замовленням, посвідченням отриманням необхідних документів (в тому числі у відповідній райдержадміністрації, в органах місцевого самоврядування, в банківських установах, житлово-комунальних органах, в органах державної пожежної охорони, в органах газопостачання, у відповідному структурному підрозділі енергозабезпечувальної установи, в органах звязку, водоканалу та інших підприємствах, установах та організаціях) з питань, що стосуються належного здійснення управління майном, передачу в оренду, забезпеченням нерухомого майна електроенергією, водо - та газопостачанням, телефонним звязком; здійснювати реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (в тому числі але не виключно права власності, інших речових прав, обтяжень речових прав тощо, щодо їх виникнення, припинення, переходу, зміни тощо), підписувати і подавати заяви про надання витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, про державну реєстрацію припинення іпотеки та про державну реєстрацію припинення обтяження нерухомого майна; володіти, користуватися, і розпоряджатися майном у встановлених чинним в Україні законодавством та цим Договором; інші права необхідні для здійснення належного управління майном. Проведено розподіл судових витрат.

Рішення оскаржила ОСОБА_2 В апеляційній скарзі, посилаючись на незаконність та необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Вказує, що підстави для задоволення позову відсутні. Заборгованість по кредитному договору виникла у звязку з обєктивними причинами - знецінення національної валюти (гривні) відносно долара США.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити частково.

Відповідно до ст.ст. 10, 59-61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст.3, ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Рішення вважається обґрунтованим, якщо воно ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення цим вимогам в повній мірі не відповідає.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Встановлено, що 6 червня 2008 року між ВАТ «Електрон Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕс Банк», та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № КF 49804, згідно якого відповідач на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання отримала кредит у розмірі 333 000 доларів США із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,50% річних з кінцевим терміном повернення до 5 червня 2023 року. Сторони договору погодили графік погашення кредиту.

Відповідач ОСОБА_2 зобовязалася погашати кредит та відсотки за користування кредитом в розмірах та терміни, встановлені умовами кредитного договору. Однак, своїх зобовязань по своєчасному поверненню кредиту та нарахованих відсотках згідно умов кредитного договору не виконує, внаслідок чого станом на 22 серпня 2012 року виникла заборгованість на загальну суму 370 074,39 доларів США, яка відповідачем не погашена.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором із відповідачем 6 червня 2008 року укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір згідно з яким в іпотеку передано спірне нежитлове приміщення.

Про необхідність належного виконання зобовязань за кредитним договором позивач попереджав відповідача листом № 09-3/3603 від 18 лютого 2011 року. На даний лист відповідач не відреагувала.

Відповідно до ст.ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредити і сплатити проценти. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1 ст. 1048 ЦК України). Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі ст.ст. 526, 629 зазначеного Кодексу зобовязання має виконуватись належним чином. Договір є обовязковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобовязання не допускається.

Відповідно до ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

У ст. 35 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі порушення основного зобовязання і/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно зі ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Суд першої інстанції на підставі аналізу наявних у справі доказів прийшов до вірного висновку, що вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки є підставною і підлягає до задоволення для забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором і у звязку з невиконанням обовязку з повернення кредитних коштів та наявності заборгованості. Підставним є позов і в частині про закріплення за позивачем прав управителя іпотечним майном, що відповідає вимогам ст.34 Закону України «Про іпотеку». З такими висновками суду належить погодитися.

Разом з цим суд не виконав в повній мірі вимог ст.39 Закону України «Про іпотеку» та не зазначив у рішенні всі відомості, які передбачені зазначеною вище нормою. Зокрема, не зазначив початкову ціну продажу предмета іпотеки у грошовому виразі, не вказав розмір заборгованості та її складові частини, з чим погодитися не можна.

З матеріалів справи вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 370 074,39 доларів США, що еквівалентно 2 958 004,60 грн., та складається з: 318 537,17 доларів США - заборгованість по тілу кредиту, 31 652,40 доларів США - заборгованість за нарахованими та не сплаченими відсотками, 19 884,82 доларів США - пеня, а також 1 820 грн. заборгованість по комісії.

При укладенні договору іпотеки 6 червня 2008 року його сторони погодили, що загальна вартість предмету іпотеки становить 164 012 грн. Доказів про іншу ціну предмета іпотеки не надано. Відтак, належить вважати, що початкова ціна предмету іпотеки має бути визначена субєктом оціночної діяльності, але не повинна бути меншою ніж 164 012 грн.

Колегія суддів прийшла до висновку про наявність підстав для зміни оскаржуваного рішення суду першої інстанції з вказівкою у грошовому виразі початкової ціни предмета іпотеки, на який звернуто стягнення. В решті рішення належить залишити без змін.

Керуючись ст. 303, п.п.1,3 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 309, 313, ч.2 ст.314, ст.316, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 5 березня 2015 року змінити.

Абзац другий рішення викласти у наступній редакції: «В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № КF 49804 від 6 червня 2008 року, яка складається з: 370 074,39 доларів США (триста сімдесят тисяч сімдесят чотири долари США 39 центів), що за курсом НБУ 7,9930 становить 2 958 004,50 грн. (два мільйони девятсот пятдесят вісім тисяч чотири грн. 50 коп.); та утворюється з: 318 537,17 доларів США - заборгованість за кредитом; 31 652,40 доларів США - заборгованість по процентах за користування кредитом; 19 884,82 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; та 1 820 грн. заборгованості по комісії; звернути стягнення на нежиле приміщення салону краси «Імперія», що знаходиться за адресою Львівська область, Стрийський район, місто Моршин, вулиця 50-річчя УПА, будинок № 10/71, яке позначене №№ 1,3,4,67,10-16,20,22-34, реєстраційний № обєкта в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 23432607, загальною площею 356,4 кв.м та належить ОСОБА_2 АДРЕСА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1); шляхом продажу вказаного предмету іпотеки Публічним акціонерним товариством «ВіЕс Банк» (79000, м. Львів, вул. Грабовського,11, кор../рахунок 0 в ЛТУ НБУ м.Львова, МФО 325213, ) з наданням всіх повноважень продавця (в тому числі, але не виключно: отримання дублікатів правовстановлюючих документів з відповідних установ, організацій, підприємств незалежно від форм власності та підпорядкування, чи органів нотаріату, здійснення будь-яких платежів за продавця, отримувати документи, довідки, витяги з реєстру прав на нерухоме майно в органі БТІ та ЕО, нотаріату, тощо), необхідних для здійснення продажу з початковою ціною, визначеною субєктом оціночної діяльності на час реалізації предмета іпотеки, але не меншою ніж 164 012 грн. (сто шістдесят чотири тисячі дванадцять) грн.».

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: