ВІЛЬНОГІРСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 жовтня 2015 року. Справа № 174/730/15-ц

п/с № 2/174/316/2015

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області,

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Пелипас Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

У С Т А Н О В И В:

11.08.2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 04 липня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль», (надалі - "Позивач», «Банк») та ОСОБА_2 (надалі - "Відповідач", «Позичальник») було укладено Кредитний договір № 014/100480/3101/82 (надалі - "Кредитний договір"), згідно п. 1.1 якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу кредит у розмірі 12 800,00 (дванадцять тисяч вісімсот доларів США 00 центів) строком на 36 місяців, а саме до 04.07.2009 року, а Відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 14.00% річних відповідно до Графіку погашення кредиту (Додаток до Кредитного договору).

Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, перерахувавши кошти в розмірі 12800,00 доларів США на поточний рахунок № 71 Відповідача, відповідно до меморіального ордеру №80/3101/82 від 04.07.2006 року, який надалі на підставі заяви на видачу готівки № 520 від 05.07.2006 року зняв готівкою через касу Відповідача суму в розмірі 12 800,00 доларів США.

В забезпечення виконання Кредитного договору між Позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки № 014/08-02/969 від 04.07.2006 року, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Договір іпотеки нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1309.

В зв'язку з систематичним невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору, а саме п.5.1, не дотримання Графіку щомісячного погашення кредиту та відсотків, 13.07.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О М. за заявою Банку вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на майно - предмет іпотеки. Виконавчий документ направлено на примусове виконання до ВДВС Вільногірського МУЮ. 03.08.2007 року відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа.

Відповідно до постанови старшого державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_7 від 18.08.2014 року виконавчий документ повернуто Банку в зв'язку з тим, що встановлена Законом заборона щодо звернення стягнення на майно, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

23.03.2007 року на адресу Відповідача було направлено вимогу вих. № 1027 про те, що Боржник порушує вимоги Кредитного договору та попередження про дострокове стягнення всієї суми боргу.

Починаючи з 03.08.2007 року та до 18.08.2014 року виконавчий документ про звернення стягнення на предмет іпотеки знаходився на примусовому виконанні ВДВС Вільногірського МУЮ, окрім цього Відповідач частково погашав заборгованість по кредиту, останнє погашення ним було здійснено 03.08.2012 року в сумі 400,00 доларів США, що не давало можливості Банку звернутися з позовом про стягнення всієї заборгованості.

Згідно п.9.1. Кредитного договору за порушення строків повернення кредиту, процентів за користування кредитом, передбачених положеннями Кредитного договору, Відповідач сплачує Позивачу пеню в розмірі 0,1 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

Сума заборгованості Відповідача перед Позивачем за Кредитним договором станом 09.04.2015 - 40180,26 (сорок тисяч сто вісімдесят доларів 26 центів) доларів США, що за офіційним курсом НБУ (1 дол. США= 23,510335 гривень) складає 944 651,37 (дев'ятсот сорок чотири тисячі шістсот п'ятдесят одна гривна 37 копійок) гривень, з яких: 9 000,00 доларів США (211 593,02 гривень) - сума неповернутого кредиту; 11 099,13 доларів США (260 944,26 гривень) - заборгованість за відсотками; 20 081,13 доларів США (472 114,09 гривень) - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків. Розрахунок заборгованості додається.

Згідно ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.625 ЦК України, Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

З огляду на викладене, та керуючись ст. ст. 526, 610-612, 625, 629, 1055, 1056і ЦК України, ст. ст. 1, 3, 4,109,118, 119,120 ЦПК України, позивач прохає: Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» заборгованість за кредитним договором № 014/100480/3101/82 на загальну суму 944 651,37 грн. (дев'ятсот сорок чотири тисячі шістсот п'ятдесят одна гривна 37 копійок), з яких: 211 593,02 гривень - заборгованість по кредиту; 260 944,26 гривень - заборгованість по відсоткам; 472 114,09 гривень - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків; витрати по справі покласти на Відповідача.

В судове засідання представник позивача не з'явився, але надав заяву про розгляд справи за його відсутності, де зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі і не заперечує проти заочного розгляду справи у випадку неявки відповідача в судове засідання.

Відповідач в судове засідання не зявився, причину неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та заперечень проти позову не надав, але сам був повідомлений про місце і час судового засідання належним чином 21.09.2015 р., відповідно до вимог ч.3 ст. 76 ЦПК України. З врахуванням того, що позивач в заяві не зазначив заперечень проти винесення заочного рішення у справі, суд, на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України, дійшов висновку про проведення розгляду справи заочно, за відсутності відповідача.

Дослідивши надані докази, оцінивши їх в сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав.

Кредитний договір між сторонами був укладений в письмовій формі і відповідає вимогам, які предявляються до договорів такого роду як по формі так і по змісту.

Згідно копії кредитного договору № 014/100480/3101/82 від 04.07.2006 року, укладеного між позивачем та відповідачем (а.с.5); копії графіку платежів від 04.07.2006 р. (а.с.6); копії договору іпотеки № 014/08-02/969 від 04.07.2006 року (а.с.7-12; копії розпорядження ОСОБА_2 про перерахування коштів з його позичкового рахунку на його поточний рахунок від 04.07.2006 р. (а.с.13); копії виконавчого напису нотаріуса від 13.07.2007 р. (а.с.14); копії постанови про відкриття виконавчого провадження від 03.08.2007 року (а.с. 16); копії постанови про повернення виконавчого документу стягувачу від 18.08.2014 року (а.с.18); розрахунку заборгованості по Кредитному договору станом на 09.04.2015 року (а.с.20-24); копії сторінок паспорту та ідентифікаційного номера платника податків на імя ОСОБА_2 (а.с. 25-27); копії листа-вимоги вих. № 1027 від 23.03.2007 року (а.с.52); копії меморіального валютного ордеру № 80/3101/82 від 04.07.2006 року (а.с.54); копії меморіального ордеру № 520 від 05.07.2006 року (а.с.55); - відповідач прийняв на себе зобовязання протягом строку дії договору, шляхом щомісячних виплат частками, здійснювати повернення отриманого кредиту та процентів за користування кредитом.

Позивач свої зобовязання по кредитному договору виконав повністю і надав відповідачу кредит на суму 12 800,00 (дванадцять тисяч вісімсот доларів США 00 центів) строком на 36 місяців, а саме до 04.07.2009 року, в свою чергу відповідач свої зобовязання виконав частково та має станом на 09.04.2015 р. заборгованість по кредитному договору на загальну суму -944 651,37 грн. (дев'ятсот сорок чотири тисячі шістсот п'ятдесят одну гривню 37 копійок), тобто 40180,26 доларів США (сорок тисяч сто вісімдесят доларів США 26 центів за офіційним курсом НБУ 1 дол. США=23,510335 гривень), з яких: - 211 593,02 грн., тобто 9 000,00 доларів США, - сума неповернутого кредиту станом на 09.04.2015 р.; - 260 944,26 грн., тобто 11 099,13 доларів США - заборгованість за відсотками; - 472 114,09 грн. тобто 20 081,13 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків, що підтверджується всією сукупністю наданих позивачем вищезазначених письмових документів.

Згідно копії паспорта громадянина України (а.с.25-26), та довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Дніпропетровській області від 04.09.2015 р. (а.с.38, ОСОБА_2, 30.04.1980 р. н., зареєстрований за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно платіжного доручення № 403450 від 17.04.2015 року, позивачем сплачено судовий збір 3654.00 грн.

Суд вважає, що для вирішення спору слід керуватися наступними нормами права.

Згідно ст.ст.10,11,60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст.ст.11,626 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із договору, в силу зобовязання одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої особи (кредитора) визначені дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання.

Згідно ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на отримання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій сумі, що була передана йому, в строк и в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно ст.625 цього Кодексу.

Згідно ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процент річних не встановлений договором або законом.

Згідно ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків.

Згідно ст. 623 ЦК України: 1. Боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. 2. Розмір збитків, завданих порушенням зобов'язання, доказується кредитором.

Згідно ст. 546 ЦК України: 1. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. 2. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання.

Згідно ст. 547 ЦК України: 1. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі. 2. Правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Згідно ст. 548 ЦК України: 1. Виконання зобов'язання (основного зобов'язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом. 2. Недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом. 3. Недійсність правочину щодо забезпечення виконання зобов'язання не спричиняє недійсність основного зобов'язання.

Згідно ст. 549 ЦПК України: 1. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. 2. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. 3. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ст. 550 ЦК України: 1. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. 2. Проценти на неустойку не нараховуються. 3. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

Згідно ст. 224 ЦПК України, 1. У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Позивач, в обгрунтування заяви про поновлення йому пропущеного строку для подачі даного позову до суду, зазначив, що 04 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 Аваль» (надалі за текстом «Позивач») та ОСОБА_2 (надалі за текстом «Відповідач») укладено кредитний договір № 014/100480/3101/82 (надалі «Кредитний договір»), згідно пункту 1.1 якого Позивач зобов'язався надати Відповідачу споживчий кредит в сумі 12 800,00 (дванадцять тисяч вісімсот доларів 00 центів) доларів США на 36 місяців до 04.07.2009 року, а Відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати щомісячно проценти за користування кредитом у розмірі 14,00 % відсотків річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно графіку (додаток № 1 до Кредитного договору). Позивач виконав свої зобов'язання за Кредитним договором належним чином, перерахувавши кошти в розмірі 12 800,00 (дванадцять тисяч вісімсот доларів 00 центів) доларів США на поточний рахунок № 71 Відповідача, відповідно меморіального валютного ордеру № 80/3101/82 від 04.07.2006 року, який надалі на підставі заяви на видачу готівки № 520 від 05.07.2006 року зняв готівкою через касу Відповідача суму в розмірі 12 800,00 доларів США.

В забезпечення виконання Кредитного договору між Позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки № 014/08-02/969 від 04.07.2006 року, відповідно до якого в іпотеку Банку було передано нерухоме майно - квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Договір іпотеки нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 1309.

В зв'язку систематичним невиконанням Відповідачем умов Кредитного договору, а саме п.5.1 не дотримання Графіку щомісячного погашення кредиту та відсотків, 13.07.2007 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_8 за заявою Банку вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на майно - предмет іпотеки. Виконавчий документ направлено на примусове виконання до ВДВС Вільногірського МУЮ.

03.08.2007 року відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_6 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документа. Відповідно до постанови старшого державного виконавця ВДВС Вільногірського МУЮ ОСОБА_7 від 18.08.2014 року виконавчий документ повернуто Банку в зв'язку з тим, що встановлена Законом заборона щодо звернення стягнення на майно, положеннями Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Починаючи з 03.08.2007 року та до 18.08.2014 року виконавчий документ про звернення стягнення на предмет іпотеки знаходився на примусовому виконанні ВДВС Вільногірського МУЮ, окрім цього Відповідач частково погашав заборгованість по кредиту, останнє погашення ним було здійснено 03.08.2012 року в сумі 400,00 доларів США, що не давало можливості Банку звернутися з позовом про стягнення всієї заборгованості.

Строк виконання погашення кредитних коштів отриманих Відповідачем визначено згідно умов кредитного договору до 04.07.2009 року. Загальні та скорочені строки позовної давності встановлені у ст. ст. 257 та 258 Цивільного кодексу України. Статтею 257 Цивільного кодексу України встановлено загальна позовна давність для захисту порушеного права тривалістю у три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України, перебіг строку позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно з ст. 267 Цивільного кодексу України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивач в межах строку позовної давності, звернувся до приватного нотаріуса та скористався правом звернення стягнення на майно, шляхом вчинення виконавчого напису.

Виходячи з наведеної норми закону, у випадку пропуску позивачем строку позовної давності суд повинен встановити причини такого пропуску та оцінити їх поважність. Якщо буде встановлено, що право позивача порушене і строк позовної давності пропущено з поважної причини, суд на підставі ст. 267 Цивільного кодексу України за заявою сторони у спорі про застосування позовної давності, при визнанні причини пропуску цього строку поважною, порушене право підлягає захисту.

На виконанні в ВДВС тривалий час знаходився виконавчий напис про звернення стягнення на предмет застави, а саме: з 03.08.2007 року та аж до 18.08.2014 року.

В даному випадку, не подаючи позову до Боржника, Позивач намагався уникнути можливості подвійного стягнення боргу з позичальника. Оцінити, без проведення реалізації предмету застави в процедурі виконавчого провадження, в якій визначається початкова ціна для його подальшої реалізації незалежним експертом, скільки коштів буде зараховано після реалізації (при проведені такої) в рахунок погашення заборгованості по кредитному договору не можливо. За цих обставин позивач вважає перебіг строку позовної давності переривався поданням виконавчого напису до виконання ВДВС Вільногірського МУЮ 03.08.2014 року, та отримання даного виконавчого документа лише 04.09.2014, в даному випадку підлягає застосуванню ч. 2 ст. 267 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 257, 261, 264, 267 ЦК України, позивач прохає: Визнати поважними причини пропуску позовної давності та відновити пропущений строк позовної давності по Кредитному договору № 014/100480/3101/82 від 04.07.2006 року з ОСОБА_2.

Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність для захисту порушеного права установлена тривалістю у три роки.

Згідно ст. 263 ЦК України: 1. Перебіг позовної давності зупиняється:

1) якщо пред'явленню позову перешкоджала надзвичайна або невідворотна за даних умов подія (непереборна сила);

2) у разі відстрочення виконання зобов'язання (мораторій) на підставах, встановлених законом;

3) у разі зупинення дії закону або іншого нормативно-правового акта, який регулює відповідні відносини;

4) якщо позивач або відповідач перебуває у складі Збройних Сил України або в інших створених відповідно до закону військових формуваннях, що переведені на воєнний стан.

2. У разі виникнення обставин, встановлених частиною першою цієї статті, перебіг позовної давності зупиняється на весь час існування цих обставин.

3. Від дня припинення обставин, що були підставою для зупинення перебігу позовної давності, перебіг позовної давності продовжується з урахуванням часу, що минув до його зупинення.

Згідно ст. 264 ЦК України:

1. Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

2. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

3. Після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Згідно ст. 266 ЦК України:

1. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Згідно ст. 267 ЦК України:

1. Особа, яка виконала зобов'язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності.

2. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності.

3. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

4. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

5. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Суд враховуючи встановлені обставини справи, стосовно укладення кредитного договору та часткового виконання його відповідачем, дійшов висновку, що позивач порушив загальний строк позовної давності 3 роки, оскільки відповідач останній раз сплатив кошти - 400.00 доларів США на погашення кредиту 03.08.2012 р., тобто здійснив дії, які свідчили про визнання ним боргових зобовязань (ч.1 ст. 264 ЦК України), при цьому перебіг трирічного строку був перерваний і розпочався заново (ч.3 ст. 264 ЦК України) і закінчився 03.08.2015 року. Позивач звернувся до суду з позовом 07.08.2015 р. через пошту, про що свідчать поштові штемпелі з зазначенням дати на конверті (а.с.35), в якому позов був надісланий до Вільногірського міського суду.

Приймаючи до уваги, що обставини, на які посилається позивач, відповідно до ст. ст. 263, 264 ЦК України, не є такими, що тягнуть за собою зупинення перебігу строку позовної давності чи його переривання, що інших таких обставин суд не вбачає, що підстав для визнання поважними причини пропуску позовної давності, на яких наполягає позивач, немає, оскільки ці обставини, а саме, перебування на примусовому виконанні у державній виконавчій службі вимог за договором іпотеки в період з 03.08.2007 року до 18.08.2014 року, та накладення мораторію згідно ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року, не перешкоджали позивачу наряду з зазначеними обставинами звернутися до суду з даним позовом в межах трирічного строку позовної давності.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст. 67-73 ЦПК України, суд доходить висновку, що в задоволенні клопотання про поновлення позивачу трирічного строку позовної давності слід відмовити.

Одночасно суд приймає до уваги, що сторонами, в тому числі відповідачем, не заявлено вимог про застосування наслідків пропуску строку позовної давності, згідно ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, якими передбачено: що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, відповідно до умов договору, згідно наданих доказів та згідно вимог закону, враховуючи відсутність будь-яких заперечень з боку відповідача, в тому числі відсутність заяв про застосування наслідків пропущення строку позовної давності, суд доходить висновку, що є всі необхідні підстави для задоволення позову в повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд, керуючись ст. 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», доходить висновку про покладення судових витрат у справі в виді судового збору на загальну суму 14169.77 грн. на відповідача, ОСОБА_2, стягнувши з нього на користь позивача, ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», - 3654.00 грн. для відшкодування судових витрат в виді сплаченого судового збору, та в дохід держави України, додатково, судовий збір в сумі 10515.77 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215, 222-233, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2, 30.04.1980 р. н., уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, і/к НОМЕР_1, зареєстрованого за місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль», юридична адреса: 49044, м. Дніпропетровськ, пр. К.Маркса, 35, банківські реквізити: МФО 305653, р/р 0002, , - 944 651,37 грн. (дев'ятсот сорок чотири тисячі шістсот п'ятдесят одну гривню 37 копійок), тобто 40180,26 доларів США (сорок тисяч сто вісімдесят доларів США 26 центів за офіційним курсом НБУ 1 дол. США=23,510335 гривень), з яких:

- 211 593,02 грн., тобто 9 000,00 доларів США, - сума неповернутого кредиту станом на 09.04.2015 р.;

- 260 944,26 грн., тобто 11 099,13 доларів США - заборгованість за відсотками;

- 472 114,09 грн. тобто 20 081,13 доларів США - заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків.

В задоволенні заяви позивача, ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», про поновлення трирічного строку позовної давності, відмовити, за відсутності поважних причин пропуску цього строку.

Судові витрати у справі в виді судового збору на загальну суму 14169.77 грн. покласти на відповідача, ОСОБА_2, стягнувши з нього на користь позивача, ПАТ «ОСОБА_1 Аваль», - 3654.00 грн. для відшкодування судових витрат в виді сплаченого судового збору, та в дохід держави України, додатково, судовий збір в сумі 10515.77 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається, протягом десяти днів з дня його проголошення, через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.