Провадження № 2/742/1630/15
Єдиний унікальний № 742/3714/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року

Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі: головуючого судді Білокур В.І., при секретарі Сірій І.В., за участю сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Прилуки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 зверувшись до суду із зазначеним позовом вказує на те, що з 02.11.1985 року по 20.11.1990 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який з 2011 року значиться зареєстрованим у їй належній квартирі №10, що розташована в будинку №62-В по вул. Пушкіна в м. Прилуках. Цю квартиру вона придбала згідно договору купівлі-продажу від 10.08.2001 року у особисту приватну власність за особисті кошти та після розлучення з відповідачем. Оскільки її бувший чоловік (відповідач) перестав бути членом її сімї та з червня 2011 року добровільно залишив місце проживання за цією адресою, але не виписався з цієї житлової площі, що створює їх перешкоди, як власнику, в користуванні цим житловим приміщенням, а тому просить суд винести рішення про визнання відповідача як таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтримала заявлену вимогу із наведених вище підстав, про що надала відповідні пояснення.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив проти задоволення позову і вказує, що він з поважних причин не проживає в квартирі позивачки, бо доглядає за своєю тіткою проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свідок ОСОБА_3 суду пояснила, що вона є головою ОСББ за адресою розташування спірної квартири АДРЕСА_1, вона особисто та керуючись поясненнями сусідів стверджує про фактичне непроживання відповідача за цією адресою тривалий час, більше 2-х років, про що і було зазначено в 2-х комісійно складених актах.

Вислухавши пояснення сторін, свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги підлягають до задоволення , з таких підстав.

Судом безспірно установлено, що позивачка з 10.08.2001 року є одноособовим власником однокімнатної квартири №10, що розташована в будинку №62-В по вул. Пушкіна в м. Прилуках (а.с.6), а шлю з відповідачем було розірвано судовим рішенням від 27.06.1990 року (12). Сторони (бувше подружжя) мають двоє дорослих дітей.

Копією домової книжки підтверджується, що відповідач значиться зареєстрованим у спірній квартирі з 11.02.2011 року (а.с.10-зворот).

Відповідно до 2-х актів комісійного обстеження зазначеної квартири, відповідач ОСОБА_2 не проживає в квартирі №10 розташованої в будинку №62-В по вул. Пушкіна в м. Прилуках з 2011 року, а в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 уточнила дату його вибуття - червень 2011 року. (а.с.14).

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю;ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт відсутності відповідача у однокімнатній квартирі №10, що розташована в будинку №62-В по вул. Пушкіна в м. Прилуках понад 4 роки, суд приходить до переконливого висновку, що вимоги позовної заяви про визнання його як таким, що втратив право користування зазначеним вище жилим приміщенням, підлягають задоволенню.

Суд не може визнати поважними причини відсутності відповідача у спірній житловій (однокімнатній) квартирі, оскільки відсутні будь-які докази на їх підтвердження, а тому, голослівну заяву про це відповідача суд не приймає до уваги.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 15, 59, 60, 61, 88, 213215, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 10 яка розташована в будинку № 62-В по вулиці Пушкіна в місті Прилуки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Білокур В.І.