Р І Ш Е Н Н Я І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 вересня 2015 року місто Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді при секретаріОСОБА_1 ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_4, треті особи, що не заявляють самостійних вимог: Інститут олійних культур Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_5, про визнання незаконним та скасування наказу,

встановив:

В грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_4 в якому просив визнати незаконним та скасувати наказ Національної академії аграрних наук України №329-К від 10.12.2014 року «Про призначення ОСОБА_5А.».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2014 року позивачу стало відомо про видання президентом Національної академії аграрних наук України (надалі «Академія») ОСОБА_4 наказу №329-К від 10.12.2014 року про призначення на посаду директора Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України (надалі «Інститут») з 12.12.2014 року ОСОБА_5.

Позивач вважає наказ №329-К від 10.12.2014 року незаконним, винесеним з порушенням його законних прав та інтересів, зокрема через те, що наказом ОСОБА_6 №196-к від 31.07.2013 року його було призначено на посаду директора Інституту, та 01.08.2013 року з ним укладено контракт строком до 01.08.2016 року.

Позивач продовжує виконувати умови вказаного контракту та займає посаду директора Інституту, що підтверджується копією трудової книжки та Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Зазначає, що на момент звернення до суду президією ОСОБА_6 рішень про дострокове звільнення його з посади не приймалось, контракт від 31.07.2013 року між ним та Академією не розривався.

В наказі №329-К від 10.12.2014 року, як підстава вказаний контракт від 12.12.2014 року, проте станом на дату видання вказаного наказу контракт не міг бути підписаний. Крім того, рішення президії ОСОБА_6 щодо затвердження призначення на посаду директора Інституту ОСОБА_5 та контракт ОСОБА_5 з Академією відсутні.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити повністю, додатково зазначивши, що президент ОСОБА_6 ОСОБА_4 погоджуючи штатний розпис Інституту та зміни до його в жовтні 2014 року, січні та квітні 2015 року позиціонує позивача, як директора Інституту.

Представник Національної академії аграрних наук України позовні вимоги заперечив, зазначивши, що ОСОБА_3 не перебуває в трудових відносинах ні з Академією, ні з Інститутом, оскільки наказом ОСОБА_6 №282-К від 08.10.2014 року «про звільнення ОСОБА_3А.» позивач був звільнений із займаної посади директора Інституту за грубе порушення трудових обов'язків. ОСОБА_6 №353-К від 29.12.2014 року «Про внесення змін до наказу №282-К від 08.10.2014 «Про звільнення ОСОБА_3А.» днем звільнення встановлено день виходу позивача з лікарняного.

Позивач оскаржував у судовому порядку наказ ОСОБА_6 №282-К від 08.10.2014 року, проте погодився з наказом ОСОБА_6 №353-К від 29.12.2014 року, оскільки не вимагав його скасувати. За результатами розгляду справи за позовом ОСОБА_3 суд визнав незаконним та скасував наказ ОСОБА_6 №282-к від 08.10.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3А.», проте в задоволенні вимоги про поновлення було відмовлено.

Оскільки рішення суду набрало законної сили 01.04.2015 року ОСОБА_6 мала право прийняти наказ про призначення нового директора. Оскільки, ОСОБА_5 призначено на посаду директора на строк менше одного року, відповідно до абз.2 п.80 ОСОБА_7, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №315 від 28.03.2012 року погодження контракту президією ОСОБА_7 не потрібно. Відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

ОСОБА_5 підтримав позицію ОСОБА_7 додатково повідомив, що ситуація з численним призначенням та звільненням директорів Інституту повязана з складною ситуацією, що склалася у трудовому колективі Інституту. Його призначали на посаду директора Інституту, проте контракт в подальшому було розірвано, він не працює в Інституті.

Позивач ОСОБА_3 участі в судових засіданнях не приймав, клопотав суд розглядати справу без його участі (а.с.148).

ОСОБА_4 до суду не прибув, разом з Інститутом олійних культур Національної академії аграрних наук України не забезпечив участі своїх представників у судовому засіданні, хоча зазначені особи належним чином були повідомлені про час та місце судового розгляду.

В поясненнях, надісланих до суду, Інститут висловив згоду з позовними вимогами, в поданій довідці вказав, що ОСОБА_3 працює на посаді директора на підставі наказу ОСОБА_7 №196-к від 31.07.2013 року, контракту від 01.08.2013 року та наказу Інституту №03-05/89к від 12.08.2013 року (а.с.212).

Заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у судовому розгляді, зясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозвязок, суд дійшов наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, ОСОБА_5 наказом ОСОБА_7 №329-к від 10.12.2014 року призначений на посаду директора Інституту з 12.12.2014 року (а.с.32). 12.12.2014 року між директором та Академією укладено контракт (а.с.221). ОСОБА_6 №53-к від 30.03.2015 року ОСОБА_5 звільнено з посади директора Інституту (а.с.138, 167).

ОСОБА_3 призначений на посаду директора Інституту наказом ОСОБА_6 №196-к від 31.07.2013 року (а.с.8). 01.08.2013 року з ним укладено контракт на термін по 01.08.2016 року (а.с.9-12).

08.10.2014 року Академією видано наказ за №282-к «Про звільнення ОСОБА_3А.» відповідно до якого ОСОБА_3 було звільнено з посади директора Інституту з 08.10.2014 року за грубе порушення трудових обовязків на підставі п.1 ст.41КЗпП України (а.с.49). Звільнення ОСОБА_3 продубльовано наказом по Інституту №03-05/86К від 06.11.2014 року (а.с.50).

Судом встановлено, що не погоджуючись зі звільненням ОСОБА_3 06.11.2014 року звертався до Запорізького районного суду Запорізької області з позовом до Інституту олійних культур Національної академії аграрних наук України, Національної академії аграрних наук України про визнання незаконними та скасування наказів про своє звільнення та поновлення на посаді директора (а.с.51-55).

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29.12.2014 року, яке набрало законної сили 01.04.2015 року (а.с.160-164) позов задоволено частково, визнано незаконними та скасовано накази ОСОБА_6 №282-к від 08.10.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3А.». та наказ Інституту №03-05/86К від 06.11.2014 року «Про звільнення ОСОБА_3А».

В частині задоволення вимог про поновлення на роботі позивачу було відмовлено.

Зазначене рішення позивачем не оскаржувалося.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 01.04.2015 року прийнято відмову від апеляційної скарги Інституту на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29.12.2014 року.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З викладеного вбачається, що Національною академією аграрних наук України наказ про призначення ОСОБА_5 на посаду директора Інституту приймався в час коли позивач ОСОБА_3 був звільнений з зазначеної посади та до прийняття рішення про поновлення його на посаді директора.

Відповідно підстави для задоволення позову в цій частині відсутні.

Суд погоджується з доводами відповідача і про відсутність необхідності затверджувати контракт ОСОБА_5 президією ОСОБА_6, оскільки як вбачається з Виписки з контракту (а.с.221), останній укладався з ОСОБА_5 з 12.12.2014 року по 11.12.2015 року, тобто менше одного року.

Відповідно до п.79 ОСОБА_7 НААН, затвердженого постановою Кабінету міністрів України №315 від 28.03.2012 року, керівники наукових та інших установ, підприємств та організацій, що перебувають у віданні академії, призначаються на посаду та звільняються з посади шляхом укладення та розірвання (припинення дії) укладеного з ними президентом академії контракту в порядку, передбаченого законодавством.

Відповідно до абз.2 п.80 ОСОБА_7 НААН, контракт з керівниками зазначених наукових та інших установ, підприємств та організацій строком до одного року може бути укладений президентом академії, як виняток, без дотримання процедур, передбаченим пунктом 79 цього ОСОБА_7 та абзацом першим цього пункту, зокрема щодо затвердження їх президією академії.

Сама процедура укладення контракту не впливає на законність прийняття рішення про призначення ОСОБА_5 на посаду директора Інституту, оскільки контракт укладається по факту прийняття самого рішення.

Разом з тим суд не приймає до уваги посилання представника позивача на витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 78, 208), оскільки ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 27.11.2014 року забезпечувався позов ОСОБА_3, державному реєстратору заборонялося вносити будь-які зміни до відомостей щодо керівника юридичної особи (а.с.81).

Згідно ст.61 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В силу вказаної норми предметом доказування є обставини, які свідчать про дійсні права та обовязки сторін у справі та складаються з фактів, якими позивач обґрунтовує підстави позову, та фактів, якими відповідач обґрунтовує заперечення проти позову.

Приписами ЦПК України встановлено, що цивільний судовий процес здійснюється на засадах змагальності та рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. При цьому принцип змагальності передбачає покладання тягаря доказування на сторони, покладання на них відповідальності за доведеність їхніх вимог чи заперечень; вимагає від сторін ініціативи та активності в реалізації їхніх процесуальних прав.

Розглянувши дану цивільну справу за участю усіх зацікавлених осіб, у рамках заявлених вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності і справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до Національної академії аграрних наук України, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О.Ю.Бойко