Справа № 494/679/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області у складі:

судді - Римаря І.А.,

за участю: секретаря - Авдєєвій С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області цивільну справу за позовом товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 12468 грн. 40 коп.,-

ВСТАНОВИВ

21.05.2015 року представник позивача звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 12468 грн. 40 коп. та судових витрат. На обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача вказав, що 19.05.2013 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1 19.01.2014 року ОСОБА_1 керуючи вказаним транспортним засобом здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген. Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2014 року ОСОБА_3 визнано винним в настанні ДТП. Окрім цього, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки на момент вищевказаного ДТП, відповідач перебував у стані сп'яніння. До ТДВ СК «Альфа-Гарант» із претензією на виплату страхового відшкодування в порядку регресу звернувся постраждалий власник автомобіля Фольксваген ОСОБА_4 Після аналізу усіх наданих документів Страховик виплатив на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 12468 грн.40 коп.Однак, всупереч п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив позивача про настання ДТП. Таким чином, до ТДВ СК «Альфа-Гарант» у порядку регресу перейшло право вимоги до ОСОБА_1 на вищевказану суму. З метою досудового врегулювання спору позивачем направлено регресну вимогу від 16.10.2014 року, яка отримана останнім 21.10.2014 року . На даний час вимога не виконана та борг не сплачений. З огляду на вищевикладене просили стягнути суму у розмірі 12468 грн. 40 коп. з ОСОБА_1

Ухвалою суду від 25.05.2015 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

12.06.2015 року позивач виконав вимоги суду, передбачені ухвалою суду від 25.05.2015 року.

08.07.2015 до суду надійшла відповідь №22/972 від Березівського РС ГУДМС України в Одеській області, згідно якої вбачається, що відповідач ОСОБА_1 зареєстрований: АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 09.07.2015 року відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд справи.

В судові засідання представник позивача не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час, день та місце розгляду справи. Разом з цим, 24.07.2015 року (а.с.77), від представника позивача надійшли клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує.

Представник відповідача у судове засідання 22.07.2015 року та 03.09.2015 року не з'явився, однак 02.09.2015 року надав заяву в якій просив відкласти розгляд справи, у зв'язку з зайнятістю на роботі та зазначив, що справу без його участі не проводити (а.с.84). (а.с.85-89). Разом з цим, відповідач не з'явився у судові засідання 29.09.2015 року та 06.10.2015 року, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.87,92). Причини своєї неявки суду не повідомив та заяви про розгляд справи за його відсутності не подавав, що дає підстави вважати суду про ігнорування останнім відвідувати судові засідання.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи у суді, недобросовісно користується своїми процесуальними правами та зловживає ними, а тому справа розглядалась за його відсутності за наявними в матеріалах справи доказами.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, проаналізувавши положення чинного законодавства, врахувавши вимогу позивача про наполяганні на позовних вимогах, викладену в клопотанні про розгляд справи за відсутності представника позивача, суд доходить висновку про задоволення вимог ТДВ СК «Альфа-Гарант», виходячи з наступного.

Згідно із частиною першою статті 11 Цивільно-процесуального кодексу України від 18.03.2004 року зі змінами та доповненнями станом на 16.07.2015 року (далі - ЦПК України): «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.».

У частинах першій, другій та третій статті 60 ЦПК України встановлено: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу… Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.».

Судом встановлено, що 19.05.2013 року між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_2 укладено Договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оформлений полісом №АС/ (а.с.4). Забезпечений транспортний засіб ВАЗ 21011, д.н. НОМЕР_1.

19.01.2014 року ОСОБА_1 керуючи вказаним транспортним засобом здійснив зіткнення з автомобілем Фольксваген, д.н.НОМЕР_3, по вул. Бочарова в м. Одесі.

Відповідно до постанови Суворовського районного суду м. Одеси від 18.03.2014 року (а.с. 11-12) ОСОБА_3 визнано винним в настанні ДТП. Окрім цього, постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 26.02.2014 року (а.с.10) ОСОБА_1 притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки на момент вищевказаного ДТП, відповідач перебував у стані сп'яніння.

Судом також встановлено, що до ТДВ СК «Альфа-Гарант» із претензією на виплату страхового відшкодування в порядку регресу звернувся постраждалий власник автомобіля Фольксваген ОСОБА_4 (а.с.5-9).

На виконання вимог закону та після дослідження обставин справи, страховик виплатив на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 12468 грн.40 коп., що підтверджується платіжним дорученням від 15 липня 2014 року (а.с.37).

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України: «шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку».

Відповідно до підпунктів 33.1.2, 33.1.4 пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» № 1961-IV зі змінами та доповненнями, у редакції яка діяла на час скоєння ДТП (далі - Закон України №1961), у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний: вжити заходів з метою запобігання чи зменшення подальшої шкоди; невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

За умовами ст.38 вказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених пп.33.1.2 п.33.1 ст. 33 Закону.

Однак, всупереч п.38.1 ст.38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідач не повідомив позивача про настання ДТП.

Окрім того, відповідно до підпункту а пункту 38.1 ст.38 вищевказаного Закону, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду , якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Як встановлено вище, ОСОБА_1 здійснив ДТП у стані алкогольного сп'яніння.

Суд вважає зазначити, що Верховний Суд України у постанові від 12.02.2014 року у справі № 6-1ЦС14 зробив правовий висновок, про те, що виходячи з аналізу статей 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції з вересня 2011), слід зазначити, що у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами було збережено як обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, так і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив його про настання ДТП. Неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 статті 33 та підпунктів пункту 38.1 статті 38 Закону, після внесених до них змінЗаконом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування», не може обмежувати встановлене статтею 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про дорожньо-транспортну пригоду, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову.

Відповідно до ст.1191 ЦК України передбачено: «особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом».

Згідно ст. 993 ЦК України ввстановлено: «До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки».

Виходячи з наведеного вище, враховуючи той факт, що ОСОБА_1 у порушення вимог Закону України №1961 не повідомив письмово страховика про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 19 січня 2014 року з його вини та у стані сп'яніння, а також те, що страховиком здійснено виплату потерпілій особі страхового відшкодування в розмірі 12468 грн. 40 коп., суд вважає, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» набуло право регресної вимоги до відповідача в розмірі виплаченого страхового відшкодування.

З матеріалів справи вбачається, що ТДВ СК «Альфа-Гарант» направило регресну вимогу за №03/2385 від 16.10.2014 року (а.с.38-39), яку отримано відповідачем 21.10.2014 року(а.с.40).

На час розгляду справи судом шкода у вказаному вище розмірі відповідачем не відшкодована.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що позов ТДВ СК «Альфа-Гарант» ґрунтується на вимогах закону, тому на його користь з ОСОБА_1 в порядку регресу підлягає стягненню шкода в розмірі виплаченого страхового відшкодування в сумі 12468 грн. 40 коп.

Також на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215 Цивільно-процесуального кодексу України, ст.ст. 993, 1187, 1191 Цивільного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «Альфа Гарант» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди у розмірі 12468 грн. 40 коп. - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_2, Ідентифікаційний номер НОМЕР_4, зареєстрований за адресою: 67354, АДРЕСА_1) на користь товариства з додатковою відповідальністю страхова компанія «Альфа-Гарант» (, МФО 351005, р/р 4100 Банк: ПАТ «Укрсиббанк» м. Київ) матеріальну шкоду у розмірі 12468 (дванадцять тисяч чотириста шістдесят вісім) грн. 40 коп. та судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.А. Римар