Провадження № 2/0202/801/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 вересня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Мороза В.П.

при секретарі: Овечко А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на ? частину квартири,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права власності на ? частину квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона перебувала з позивачем у законному шлюбі, який розірвано рішенням суду від 13.06.2008 року. За позивачем на підставі рішення Індустріального районного суду від 23.12.2008 року визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. На даний час позивач не проживає в спірній квартирі, оскільки проживає за межами України, а відповідач у свою чергу чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою, а саме - змінює вхідні замки на дверях, у зв?язку з чим позивач вимушена звернутись до суду.

З урахуванням викладеного позивач просила суд стягнути з неї на користь відповідача ОСОБА_2 197 409,50 грн., як виплату матеріальної компенсації за ? частини квартири АДРЕСА_1, що є у спільній частковій власності сторін; припинити право власності ОСОБА_2 на ? частини квартири АДРЕСА_1; визнати ОСОБА_1 власником ? частини квартири АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 та стягнути судові витрати з відповідача на її користь.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, на його задоволенні наполягав, посилаючись на обставини викладенні в позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в їх задоволенні, надав суду письмові заперечення.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у законному шлюбі, який розірвано рішенням суду від 13.06.2008 року.

За позивачем ОСОБА_1 на підставі рішення Індустріального районного суду від 23.12.2008 року визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні та розпорядженні спірним нерухомим майном. В зв'язку з конфліктними стосунками між сторонами, позивач готова виплатити відповідачу матеріальну компенсацію за ? частину квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до технічної характеристики квартири, спірна квартира АДРЕСА_1 розташована на 11 поверсі 16 поверхового будинку та складається з трьох кімнат житловою площею 45,2 кв.м., загальна площа 76,1 кв.м.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 364 ЦК України якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласника може бути надана лише за його згодою.

Доданий до матеріалів справи з боку позивача висновок ТОВ «ВКП «Електра» про оцінку ринкової вартості спірної квартири не може бути прийнятий судом, як належний та допустимий доказ, оскільки висновок експертизи може бути доказом у справі лише в тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами та в якій експертом залучено особу, яка відповідає вимогам, установленими Законом України «Про судову експертизу», і внесена до Державного реєстру атестованих експертів.

Також дана оцінка нерухомого майна була проведена 11.01.2013 року та була проведена за замовленням відповідача, тоді як позивачка звернулася до суду з даним позовом лише в 2014 році, що перешкоджає законному, незалежному, об'єктивному і повному дослідженню обставин, що мають значення при розгляді даної цивільної справи.

Відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім?ї.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Відповідно до положень цивільного законодавства згода співвласника на компенсацію є обов?язковою та не має спричинити істотної шкоди співвласнику, тому суд не вбачає законних та обґрунтованих підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 16, 316, 317, 358, 364, 391 України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права власності на ? частину квартири - відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 - денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: В.П. Мороз