АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 536/895/15-ц Номер провадження 22-ц/786/3200/15Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов А. В. Доповідач ап. інст. Триголов В. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Триголова В.М.,

суддів : Бондаревської С.М., Дорош А.І.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 серпня 2015 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, Апеляційного суду Кіровоградської області, Держави України в особі Кабінету Міністрів України про визнання права власності на житловий будинок та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26серпня 2015 рокувідмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 до Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області, Апеляційного суду Кіровоградської області, Держави України в особі Кабінету Міністрів України про визнання права власності на житловий будинок та відшкодування моральної шкоди.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2, який його оскаржив, просив скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, оскільки вважає, що рішення суду прийнято із порушенням норм матеріального та процесуального права.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник КМУ України просив у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_2 відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання власності на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться на земельній ділянці, площею 510 кв.м. в АДРЕСА_1, після смерті їх батька ОСОБА_5

Рішенням Світловодського міськрайсуду Кіровоградської області від 20.12.2007 року у справі №2-2726/2007 за позивачем ОСОБА_2 було визнано право власності на спадковий житловий будинок, однак ухвалою цього ж суду від 28.11.2008 року зазначене рішення було скасовано за нововиявленими обставинами за заявою відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

30.09.2010 року Світловодським міськрайсудом прийняте нове рішення, яким в позові ОСОБА_2 відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено, визнано за кожним зі спадкоємців право власності по 1/3 частині на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами. Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 11.01.2011 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25.10.2011 року рішення Світловодського міскрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2010 року залишено без змін.

Таким чином, рішеннями судів першої, апеляційної та касаційної інстанції визнано за спадкоємцями ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право власності на спадковий житловий будинок з господарськими спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 510 кв.м. в АДРЕСА_1, після смерті їх батька ОСОБА_5

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в визначеному законом.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, заборонені законом.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосудця, суд захищає права, свободи та і фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 223, 319, 349 ЦПК України після набрання рішенням суду законної сили сторони не можуть заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав, а також оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини.

Згідно з положеннями п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 13.06.2007 року «Про незалежність судової влади» виключне право перевірки законності та обгрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, що позивач звертаючись до суду з окремим позовом до Світловодського міськрайонного суду, Апеляційного суду Кіровоградської області і визнання права власності на спадкове майно, фактично намагається оспорити рішення судів першої, апеляційної та касаційної інстанції за межами передбаченого законом процесуального контролю, а тому позов в частині визнання права власності на спадковий житловий будинок задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відмовляючи в позові в частині стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів якими неправомірними діями чи бездіяльністю заподіяно моральну шкоду, з огляду, що рішення суду про поділ спадкового майна визнано законним обґрунтованим та таким, що винесено з додержанням норм матеріального та процесуального права, тобто права позивача не порушувались відповідачами.

Безпідставними є посилання апелянта щодо незаконності рішення Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30.09.2010 року, яким визнано право власності на спадкове майно та розподілено його між сторонами, оскільки дане судове рішення було предметом оскарження та переглядалося судами апеляційної та касаційої інстанції і на даний час набрало законної сили і є чинним та обов'язковим для виконання сторонами справи.

За таких обставин, судова колегія дійшла до висновку, що порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26серпня 2015 рокута задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст. 308, 314, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 26 серпня 2015 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) В.М. Триголов

Судді: (підписи) С.М. Бондаревська

А.І. Дорош

ВІРНО: