Справа № 685/15/15-ц
Провадження № 2/685/47/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 вересня 2015 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Самойлюк Н.П. та

представника позивача Заїки В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кармен-Карго» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою з вини працівника,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ «Кармен Карго» звернулося до суду з позовом, в якому зазначив, що 14 листопада 2014 року близько 4 год. 30 хв. На 17 км. + 500 м. на автодорозі Шебекино в с. Куніно Шебекинського району Білгородської області Російської Федерації відбулося зіткнення автомобіля Mercedec-Benz Actros (НОМЕР_1) з напівпричепом (НОМЕР_2), власником якого є позивач, з дорожньою опорою, внаслідок чого було пошкоджено даний автомобіль.

Винуватцем пригоди є водій даного підприємства ОСОБА_2, який не дотримався вимог правил дорожнього руху та допустив зіткнення.

Позивачем заявлено вимогу стягнути з відповідача спричинений пошкодженням автомобіля матеріальний збиток в сумі 109302,53 грн., суму втрати пально-мастильних матеріалів внаслідок ДТП в сумі 7796,29 грн., 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати з визначення вартості матеріального збитку в сумі 650 грн. та 2500 грн. понесених витрат на правову допомогу, всього в сумі 130248 грн.

В ході судового розгляду представник позивача Заїка В.В. позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник позивача Баськов М.Б. позовні підтримав та пояснив, що являється власником та директором ТОВ «Кармен Карго», а ОСОБА_2 працював у даному підприємстві на посаді водія вантажного автомобіля Мерседес. Після повернення з рейсу ОСОБА_2 їхав з м. Ростов-на-Дону в Російській Федерації. Відстань до кордону з Україною становить 700 км, вантаж був не терміновий, у нього були кошти для зупинки на платній стоянці, однак він тягнув до кордону і по дорозі заснув за кермом та зіткнувся з дорожнім огородженням.

Після ДТП на допомогу ОСОБА_2 для ремонту автомобіля направив двох водіїв інших автомобілів, які також були в рейсі, в машині ОСОБА_2 були пошкоджені радіатор, піддон двигуна та інші, самому ОСОБА_2 на рахунок направив кошти в сумі 5 тис. грн.. для ремонту. Один з водіїв залишився біля пошкодженого автомобіля, а ОСОБА_2 поїхав в м. Харків для ремонту радіатора, однак там він залишив в майстерні папку з документами на вантаж і автомобіль, а сам втік, забравши 5 тис. грн., російські рублі та ще 1 тис. грн., які були йому видані.

Для того, щоб забрати пошкоджений автомобіль він сам виїхав на місце пригоди.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково та пояснив, що працював водієм в ТОВ «Кармен Карго», був направлений в рейс в Росію, потрібно було терміново доставити трансформатори. З м. Хмельницький виїхав в суботу о 9 год. ранку, а в неділю о 24 год. був уже в Ростові, замовники і директор змушували їхати якомога швидше.

По дорозі назад заболіло серце, тому не впорався з керування, виїхав на смугу зустрічного руху та зіткнувся з дорожньою опорою, внаслідок чого було пошкоджено радіатор, піддон картера двигуна, розірвана внутрішня задня шина з лівої сторони та на причепі. З допомогою інших водіїв ТОВ «Кармен Карго», які приїхали на допомогу, зняв картер і радіатор та попутками поїхав в Харків для ремонту. В Харкові знайшов майстерню, домовився з майстрами про терміновий ремонт поза чергою, однак, не витерпівши постійних образ по телефону зі сторони директора, залишив там документи на машину та поїхав додому попутками, гроші залишив собі в якості зарплати, так як гроші йому не були виплачені.

Зазначив, що вартість ремонту значно завищена, оскільки автомобіль є не новим, тому бувші у використанні запчастини до нього можна придбати за невелику ціну, наприклад, повністю кабіна в зборі коштує 3,5 тисячі гривень, а не та сума коштів, яка зазначена у висновку експерта, бак не був пробитий, на ньому була лише вм'ятина, піддон картера двигуна та радіатор були заварені сваркою, моторне масло та антифриз, які витекли після удару, також придбав. На його думку, вартість ремонту могла б становити близько 13 тис. грн.

Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, показання свідка та дослідивши матеріали справи, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позову.

28 травня 2014 р. між роботодавцем ТОВ «Кармен Карго» та працівником ОСОБА_2 була укладена трудова угода № 7, відповідно до якої роботодавець прийняв працівника на роботу на посаду водія, для перевезення вантажів в межах України, країн СНД, Балтії і Європи і довіряє йому автомобіль марки Мерседес НОМЕР_1, н/п НОМЕР_2, а працівник зобов'язується виконувати свої обов'язки згідно даної угоди.

В цей же день був виданий наказ про прийняття ОСОБА_2 на посаду водія № 40/1 та внесений запис до трудової книжки.

Наказом по підприємству від 29 жовтня 2014 р. № 81 ОСОБА_2 направлений у відрядження для здійснення вантажних перевезень за маршрутом м. Хмельницький (Україна) - м. Новочеркаськ (Росія) з 30 жовтня 2014 р.

7 листопада 2014 р. о 04 год. 30 хв. на 17 км. + 500 м. а/д Шебекино-Короча Шебекинського району Белгородської області РФ автомобіль Мерседес НОМЕР_1 в складі з напівпричепом НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 здійснив наїзд на дорожню огорожу, в результаті чого було пошкоджено автомобіль та саму огорожу.

Зазначені обставини визнаються обома сторонами справи.

Гарантії матеріальної відповідальності найманих працівників встановлені нормами Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності (ст. 130 КЗпП України).

Для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 КЗпП України (ст. 138 КЗпП України).

Розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди, згідно ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України, визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.

Оскільки висновок № 253/14 від 08 грудня 2014 р. експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля, яким визначена вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля внаслідок його пошкодження у ДТП, в сумі 109302,53 грн., не підтверджується даними бухгалтерського обліку ТОВ «Кармен Карго», передбаченими ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України при визначення розміру заподіяної шкоди, тому суд не приймає в якості доказу даний висновок в частині встановлення вартості матеріального збитку.

У зв'язку з цим, не підлягає задоволенню позовна вимога відшкодування витрат в сумі 650 грн., понесених позивачем на проведення даного експертного дослідження.

На підтвердження розміру заподіяної підприємству шкоди позивачем надана видаткова накладна ТОВ «Торговий дім «Дакота» (м. Київ) від 18 серпня 2014 р. № 2111, згідно якої позивачем було придбано 4 ведучих шини по ціні 3800 грн. за одну, тому розмір шкоди, заподіяної пошкодженням даної шини становить цю суму. Факт пошкодження ведучої шини визнається обома сторонами.

Позивачем не надано доказів понесених витрат на придбання пошкодженої шини причепа.

Обома сторонами визнається також втрати моторного масла внаслідок пошкодження піддону картера двигуна, охолоджувальної рідини (антифризу) внаслідок пошкодження радіатора. Витрати на їх придбання на загальну суму 2254,84 грн. підтверджуються видатковою накладною ТОВ «Світма» (м. Хмельницький) від 07 листопада 2014 р. № РН-0003037 та актом № 003 від 24 листопада 2014 р. про результати ревізії щодо залишків ПММ, антифризу та інших розхідних матеріалів після завдання шкоди транспортному засобу при ДТП.

Директор підприємства Баськов М.Б., свідок ОСОБА_4 та сам відповідач ОСОБА_2 визнали факт пошкодження одного з паливних кранів, внаслідок чого було втрачено певну кількість дизельного палива, однак відповідач визнав втрату лише близько 50 літрів, а позивач - значно більше.

Згідно вищезазначеного акту, комісія встановила нестачу 500 л. дизельного палива на суму 5541,45 грн., однак суд не може прийняти до уваги даний акт в якості доказу нестачі дизельного палива, оскільки з його змісту неможливо встановити, яка кількість пального була залита та використана для руху автомобіля до ДТП, яка кількість була використана для повернення автомобіля своїм ходом до м. Хмельницький та яка кількість там залишилася після повернення автомобіля, для з'ясування кількості палива, яке було фактично втрачено через пошкодження крана.

Таким чином, на підставі даних бухгалтерського обліку, відповідно до ч. 1 ст. 135-3 КЗпП України, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду розмір шкоди, заподіяної ТОВ «Кармен Карго» пошкодженням автомобіля працівником ОСОБА_2 на загальну суму 6054,84 грн.

Разом з тим, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність в розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві (ст. 132 КЗпП України).

Випадки матеріальної відповідальності працівників в повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, передбачені статтею 134 КЗпП України. Зокрема, пунктом 6 ч. 1 цієї статті, на який у позовній заяві в обґрунтування своїх вимог посилається позивач, повна матеріальна відповідальність працівника визначена у випадку, коли відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків.

Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівником (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням чи застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України (ст. 135-1 КЗпП України).

В Переліку посад і робіт, заміщуваних або виконуваних працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або використання в процесі виробництва, затвердженого Постановою Державного комітету Ради міністрів СРСР з праці і соціальних питаннях та Секретаріату Всесоюзної центральної ради професійних спілок від 28 грудня 1977 року № 447/24 (чинного на території України згідно з Постановою Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545-ХІІ), посада водія не передбачена.

Крім того, позивачем не доведено наявності інших підстав для покладення на відповідача відповідальності у повному розмірі шкоди, заподіяної з його вини підприємству.

Таким чином, на ОСОБА_2, як найманого працівника ТОВ «Кармен Карго», що завдав шкоди роботодавцю під час виконання трудових обов'язків, може бути покладена відповідальність, відповідно до ст. 132 КЗпП України, тільки в межах свого середнього місячного заробітку.

Судом не вбачається підстав для задоволення позовної вимоги відшкодування витрат на правову допомогу, оскільки позивачем не надано доказів сплати адвокату (квитанції до приходного касового ордеру, платіжного доручення тощо) передбаченого договором про надання правової допомоги від 25 листопада 2014 р. гонорару в сумі 2500 грн.

Трудовим законодавством загалом та трудовою угодою між ТОВ «Кармен Карго» і ОСОБА_2 зокрема не передбачена можливість стягнення моральної шкоди з працівника на користь роботодавця, тому підстав для задоволення позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в сумі 10000 грн. не підлягає задоволенню.

Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою КМ України від 8 лютого 1995 року № 100, визначено, що середній заробіток обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передували події.

Згідно наданої позивачем довідки від 12 серпня 2015 р. № 8, заробітна плата ОСОБА_2 за вересень та жовтень 2014 р., тобто за 2 місяці до ДТП, становила 1235,05 грн. в місяць, тому дана сума шкоди і підлягає стягненню з відповідача.

Судовий збір підлягає стягненню з відповідача пропорційно розміру задоволених вимог - 0,95 %.

Керуючись ст.ст. 130, 132, 134, 135-1, 138 КЗпП України, ст. 22 ЦК України, ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Кармен Карго» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кармен Карго» 1235,05 грн. (Одна тисяча двісті тридцять п'ять гривень 05 коп.) на відшкодування шкоди, заподіяної при виконанні трудових обов'язків.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Кармен Карго» в задоволенні решти позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кармен Карго» 12,36 грн. (Дванадцять гривень 36 коп.) повернення сплаченого при подачі позову судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.П. Самойлович