У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

МартинюкаВ.І., Наумчука М.І.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Уманьферммаш», Уманської міської ради Черкаської області про передачу гуртожитку в комунальну власність, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 9 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом. Зазначала, що вона з дочкою ОСОБА_4 на підставі відповідного ордеру проживають та зареєстровані в АДРЕСА_1. Будівля гуртожитку належить на праві приватної власності публічному акціонерному товариству «Уманьферммаш», яке відмовляється добровільно передати його в комунальну власність, що позбавляє її та інших мешканців гуртожитку можливості приватизувати кімнати в гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку». Посилаючись на викладене, просила задовольнити позов.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 20 травня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 9 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

ОСОБА_3 звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_4 на підставі відповідного ордеру проживають та зареєстровані в АДРЕСА_1.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_3 зазначала, що будівля гуртожитку належить на праві приватної власності публічному акціонерному товариству «Уманьферммаш», яке відмовляється добровільно передати його в комунальну власність, що позбавляє її та інших мешканців гуртожитку можливості приватизувати кімнати в гуртожитку відповідно до Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку».

Скасовуючи рішення суду першої та закриваючи провадження у справі, суд апеляційної інстанції вважав, що справи про оскарження рішень і дій органів місцевого самоврядування з приводу вирішення питання про надання дозволу на передання мешканцям гуртожитків житла у власність шляхом приватизації, про оскарження визначення іншого порядку використання гуртожитків необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, оскільки органи місцевого самоврядування в житловій сфері щодо приватизації громадянами житла в гуртожитках виконують владні управлінські функції.

Однак погодитись з такими висновками неможливо.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Адміністративний позов - звернення до адміністративного суду про захист прав, свобод та інтересів у публічно-правових відносинах (п. 6 ч. 1 ст. 3 КАС України).

Однак, як убачається з матеріалів справи, спір, що виник, стосується захисту прав, що виникають із житлових відносин. Позивач обґрунтовувала вимоги тим, що на підставі ордеру вона проживає у кімнаті в гуртожитку, яку вона позбавлена можливості приватизувати, оскільки ПАТ «Уманьферммаш» не передає, а Уманська міська рада Черкаської області не приймає будівлю гуртожитку у комунальну власність, у зв'язку з чим просила покласти на останнє обов'язок передати гуртожиток, а раду прийняти його.

Виходячи із підстав і предмету позову такі спори, відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України, підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Апеляційний суд, закриваючи провадження у справі, помилково вважав, що спір, який був предметом розгляду, необхідно розглядати в порядку адміністративного судочинства, помилково ототожнив його із спорами про передачу приміщення, яке займає позивач, їй у власність у порядку приватизації, хоча таких вимог вона не заявляла, чим допустив порушення процесуального закону.

Тому ухвалу апеляційного суду про закриття провадження у справі не можна визнати законною, в зв'язку з чим вона підлягає скасуванню, а справа направленню для продовження розгляду до цього суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

ухвалила:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 9 липня 2015 року скасувати, справу направити для продовження розгляду до цього суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова В.І. Мартинюк М.І. Наумчук