Справа № 163/504/15-ц
Провадження № 2/163/109/15
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Любомль 05 березня 2015 року Любомльський районний суд Волинської області в складі:

головуючого -судді Мосієвича І.В.,

при секретарі Костюк Р.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Любомльської міської ради, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

встановив:

У суд з позовною заявою звернулася ОСОБА_1 в якій просить ухвалити рішення, яким визнати за нею право власності на 53/100 частки житлового будинку загальною площею 33,3 кв.м. та житловою площею 21.1. кв.м., а саме визнати право власності на коридор -2-1, кухню - 2-2, кімнату 2-3 та кімнату -2-4 та хлів Д-1, згідно даних технічного паспорта, яке знаходяться в АДРЕСА_1

Свої вимоги обґрунтувала тим, що після смерті її чоловіка, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишилось спадкове нерухоме майно, а саме, 53/100 частки домоволодіння яким він володів на підставі договору дарування, що був нотаріально посвідчений 28.01.2002 року за реєстром № 91. Дане майно за законом успадкувала позивачка, так як постійно проживала разом з спадкодавцем на день його смерті, однак, вона, як спадкоємець, не може отримати свідоцтво про право на вказану спадщину за законом, через те, що майно не було зареєстровано у електронному реєстрі, а тому звертається до суду для захисту свого права.

В судове засідання сторони не з'явилися, та від останніх надійшли відповідно заяви про розгляд справи у їх відсутності, в тому числі від відповідача проте, що позов ОСОБА_1 визнають повністю.

Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.197 ЦПК України.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведені попереднього судового засідання.

Відповідно до вимог ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Матеріалами справи встановлено наступне.

Свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 27.10.2003 року, стверджено факт смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Любомль, Волинської області.

Відповідно свідоцтва про смерть НОМЕР_2 від 02.07.2007 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у місті Любомль.

Згідно договору дарування від 28.01.2002 року посвідченого приватним нотаріусом Любомльського районного нотаріального округу Волинської області ОСОБА_3 подарував ОСОБА_2 53/100 частини будинковолодіння АДРЕСА_1.

Відповідно свідоцтва про шлюб НОМЕР_3 від 10.02.1973 року чоловіком позивачки був спадкодавець ОСОБА_2.

Згідно довідки від 06.11.2014 № 2544 на день смерті ОСОБА_2 його дружина проживала разом з ним за адресою АДРЕСА_1.

Відповідно рішення виконавчого комітету Любомльської міської ради депутатів трудящих № 23 від 30.08.1961 року ОСОБА_3 було виділено земельну ділянку по АДРЕСА_1 під будівництва житлового будинку 600 кв.м..

З проекту забудови земельної ділянки та акту прийняття будинку в експлуатацію вбачається, що будинок по АДРЕСА_1 належав ОСОБА_3.

Згідно копії паспорта НОМЕР_4 ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в селі Городно Любомльського району, Волинської області.

З акту державного приймання в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 24.07.1975 року вбачається, що домоволодіння, що розташований за адресою АДРЕСА_2 належав ОСОБА_4.

З постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.01.2015 року № 3/02-31, вбачається, що ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 53/100 частки житлового будинок з надвірними спорудами і будівлями, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Комплексним висновком відповідності державним будівельним, санітарним, протипожежним нормам, містобудівній документації, правилам забудови, земельному та природоохоронному законодавству стверджено факт відповідності нерухомого майна, котре знаходиться в АДРЕСА_1, вищевказаному чинному законодавству і рішенням комісії рекомендовано ОСОБА_1 узаконити вказане спадкове нерухоме майно.

Оскільки викладені у позовній заяві обставини, на які позивач покладається в обґрунтування своїх вимог, сторонами фактично визнаються, то на підставі частини 1 статті 61 ЦПК України суд визнає їх доведеними.

Пунктами 4, 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України (редакції 2003 року) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР (ред. 1963 року) часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавці, а при оголошені його померлим - День, зазначений у ст. 21 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних долях діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі померлого). До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Згідно ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визначено, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Відповідно ст. 549 ЦК УРСР (ред. 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, визнання відповідачами пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 130, 174 ЦПК України, на підставі ст. ст. 527, 548, 549 ЦК УРСР (редакції 1963 року),ст.1297 ЦК України суд, -

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності в порядку успадкування за законом на 53/100 частки житлового будинку загальною площею 33,3 кв.м. та житловою площею 21.1. кв.м., а саме визнати за нею право власності на коридор -2-1, кухню - 2-2, кімнату 2-3 та кімнату -2-4 та хлів Д-1, згідно даних технічного паспорта, яке знаходяться в АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а уразі якщо рішення було постановлено без участі осіб, які його оскаржують, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя І.В.МОСІЄВИЧ