Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/141/15 Головуючий у суді І-ї інстанції Бершадська О. В.
Категорія - спори, що виникають із договорів позики, кредиту банківського вкладу Доповідач Сукач Т. О.
УХВАЛА

Іменем України

26.02.2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді - Сукач Т.О.

суддів - Кривохижі В.І.

Бубличенко В.П.

при секретарі - Савченко Н.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2014 року і

в с т а н о в и л а :

Рішенням Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2014 року задоволено позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. З відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором кредиту № б/н від 14.04.2008 року в розмірі 11 231,14 грн., з яких: 4 313,71 грн. заборгованість за кредитом; 3 570,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 335,96 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом ; штрафи: 500 грн. ( фіксована частина) та 511,01 грн. (процентна складова). Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні його вимог у повному обсязі. Зазначає, що суд дійшов помилкового висновку про укладення кредитного договору між ним і ПАТ КБ «ПриватБанк», письмових доказів укладення такого договору та доказів на підтвердження розміру збитків банк до суду не надав. Крім того, суд безпідставно не застосував строки позовної давності, які позивачем були порушені.

Заслухавши доповідача, пояснення ОСОБА_3 який підтримував доводи апеляційної скарги, заперечення на скаргупредставника ПАТ КБ «ПриватБанк», Науменка В.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду та доводи апеляційної скарги у встановлених статтю 303 ЦПК України межах, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно ч.1 ст.1054 ЦК України банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), що визначено ст.610 ЦК України.

Із матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що у грудні 2004 році ОСОБА_5 отримав у ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», дебетну картку НОМЕР_1, на яку у 2005 році відповідачу перераховувалася заробітна плата (а.с.127-131).

27.10.2007 року відповідачу отримав кредитну картку за НОМЕР_2 з кредитним лімітом в сумі 21 600 грн. (а.с.60).

14.04.2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», і ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно якого відповідачу надано кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» в сумі 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості визначено щомісячними платежами в розмірі 7 % від суми заборгованості.

У заяві про надання кредиту зазначено, що ОСОБА_3, як клієнта банку, було раніше ідентифіковано за карткою НОМЕР_1 (а.с.98).

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.9,98,99).

13.07.2010 року банк установив кредитний ліміт відповідачу в розмірі 5 200 грн., а 04.07.2011 року - в розмірі 4 400 грн., що передбачено п.3.3 Умов і правил надання банківських послуг (а.с.10,61).

Відповідно до положень ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні та необхідні для договорів даного виду, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Істотні умови договору про надання банківських послуг передбачені Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, а отже, підписавши заяву, відповідач підтвердив укладення кредитного договору у належній (письмовій) формі та досягнення згоди з усіх істотних його умов.

Вказані обставини спростовують доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не був ознайомлений з тарифами та умовами надання кредиту, кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» не підписував і не укладав.

Згідно положень п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками, за перевищення платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором.

Власник зобов'язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафта (п.6.7. зазначених Умов та правил).

Відповідно до п. 5.5 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому Тарифами банку, з розрахунку 360 календарних днів на рік.

В порушення умов договору, ст.ст.509,526,1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання за договором не виконав у зв'язку з чим, згідно наданого банком розрахунку станом на 30.04.2014 року має заборгованість у розмірі 11 231,72 грн., яка складається з: 4 313,71 грн. заборгованість за кредитом; 3 570,46 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.; 2 335,96 грн. заборгованість по комісії за користуванням кредитом. та штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. (фіксована частина), 511,01 грн. (процентна складова) (а.с.5-8, 60-100).

За таких обставин суд дійшов правильного висновку про порушення відповідачем зобов'язань, покладених на нього кредитним договором та ч.1 ст.1054 ЦК України, і обґрунтовано стягнув на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 11 231,72 грн.

Колегія суддів вважає безпідставними доводи відповідача проте, що він не отримував кредитну картку НОМЕР_3. Згідно довідки ПАТ КБ «Приватбанк» станом на 04.11.2014 року за відповідачем обліковуються пластикові картки, зокрема, і із зазначеним номером (а.с.104).

Як пояснювали представники позивача в суді першої та апеляційної інстанцій 27.10.2007 року відповідач отримав кредитну картку 14.04.2008 року «Універсальна» НОМЕР_3 на п'ять років, до серпня 2013 року.

Встановлено, що «Універсальна» платіжна пластикова картка ПАТ КБ «ПриватБанк» надає можливість її утримувачу користуватися як власними грошима, так і кредитними коштами банку. Цією краткою можна розраховуватися в торгових точках, здійснювати оплату в Інтернеті і терміналах самообслуговування, знімати готівку в будь-якій точці світу. На таку картку, її власнику, можуть перераховуватися грошові кошти родичі, знайомі, партнери.

Із виписки про рух коштів за кредитною карткою НОМЕР_3вбачається, що відповідач систематично користувався нею як для зарахування депозитних коштів, так і використання кредитних коштів, наданих банком. Погашення відповідачем кредитної заборгованості проводилося, зокрема, за рахунок коштів внесених на картковий рахунок як депозит (а.с.60-97).

Крім пояснень представників банку, доводи позивача щодо отримання та користування відповідачем кредитною картка кою, підтверджуються підписаною відповідачем довідкою від 14.04.2008 року про те, що він ознайомився з умовами надання кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за користування кредитними коштами. ОСОБА_3 не заперечував проти того, що підпис у довідці його (а.с.99).

Доказів, що спростовували б доводи позивача відповідачем не надано. Тому колегія суддів вважає встановленим, що 14.04.2008 року ОСОБА_3 отримав кредитну карту «Універсальна» НОМЕР_3, строк дії якої закінчився 31.08.2013 року (п.3.1.1. Правил користування платіжною картою).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.ч.3,4 ст. 267 ЦК України).

07.07.2014 року відповідачем подано до суду першої інстанції заперечення на позов ПАБ КБ «ПриватБанк», в якому він посилався на пропуск позивачем позовної давності для звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та просив його застосувати.

Суд обґрунтовано відмовив відповідачу у застосуванні позовної давності, оскільки встановив, що останній платіж в сумі 300 грн. на картку НОМЕР_3 відповідачем було здійснено 10.06.2011 року в терміналі самообслуговування 100881 за адресою вул. К.Маркса, 35/54, м. Кіровоград і на зазначену суму було зменшено розмір заборгованості за кредитом (з 4 203,84 грн. до 3 903,84 грн.). Після цього 14.06. та 27.06. 2011 року з цієї кредитної картки провадилася оплата комунальних послуг по БИПЛАНУ, товарних послуг, видавалися готівкові кошти. Станом на 27.06.2011 року заборгованість відповідача за кредитом складала 4 313,71 грн. (а.с.97).

З позовом до суду ПАБ КБ «ПриватБанк» звернулося 03.06.2014 року, отже, в межах позовної давності, встановленої законом. Не порушено строки позовної давності на пред'явлення вимог по кожному несплаченому щомісячному платежу, оскільки щомісячні платежі частково погашалися депозитними внесками на кредитну картку .

Доводи апеляційної скарги не можна визнати переконливими, так як вони не містять посилань на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість його рішення.

Ухвалюючи рішення суд правильно встановив характер правовідносин у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, вирішив спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи, на підставі наданих сторонами доказів, з дотриманням норм процесуального права і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст.209,307,308,313,314,315 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 14 листопада 2014року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді