Справа № 161/200/15-ц Провадження № 22-ц/773/1368/15 Головуючий у 1 інстанції: Пушкарчук В.П.
Категорія: 34 Доповідач: Веремчук Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л.М.

суддів - Антонюк К. І., Овсієнка А.А.,

при секретарі Кирилюку О.О.

з участю: представника позивача ОСОБА_1,

позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» про відшкодування майнової шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року даний позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 майнову шкоду завдану джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 38 204 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 судові витрати, а саме: 382 грн. 04 коп. сплаченого судового збору, 500 грн. за оцінку транспортного засобу та 4000грн. витрат за надання правової допомоги.

Не погоджуючись із даним рішенням суду відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить вказане рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволені позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Постановляючи судове рішення, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про те, що відповідальність за шкоду, заподіяну позивачеві, повинен нести відповідач.

Відповідно до статей 1166, 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними та шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від вини.

За правилами ч. 1 ст. 1188 цього Кодексу шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одному з володільців із вини іншого, відшкодовується винним; не відшкодовується шкода, завдана володільцю лише з його вини; за наявності вини всіх володільців розмір відшкодування визначається судом у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення (тобто залежно від ступеня вини кожного).

Судом першої інстанції встановлено, що17 листопада 2014р. о 07 год. 45 хв. ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки VOLKSWAGEN LT, номерний знак НОМЕР_1, на пр. Відродження, в м. Луцьку, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, перед виконанням маневру, а саме повороту ліворуч, не надав переваги в русі т/з, марки BMW545, номерний знак НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку, по своїй смузі руху під керуванням ОСОБА_2, внаслідок чого, транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги, передбачені п.2.9 (а) та п.10.4 ПДР України.

Постановою Луцького міськрайонного суду від 18.12.2014 р., яка набрала законної сили 29.12.2014 р., ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 та ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення: - за ст.124 КУпАП у виді штрафу у розмірі 425 грн.; - за ч.1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу у розмірі 4 000 грн., на підставі ч.2 ст. 36 КУпАП, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 4 000 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України вирок суду у кримінальному провадженні обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «BMW545, номерний знак НОМЕР_2 належить на праві власності позивачеві ОСОБА_2

Під час дорожньо-транспортної пригоди цьому автомобілю були завдані механічні пошкодження.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно зі ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно з ч. 1 ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

За правилами ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно звіту про оцінку транспортного засобу №2014/2497 від 15 грудня 2014р, складений оцінювачем ОСОБА_4, вартість відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу, пошкодженого в результаті ДТП станом на 19 листопада 2014 року складає 88204,00 грн.

Місцевим судом встановлено, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 на правовій підставі керував автомобілем марки VOLKSWAGEN LT, номерний знак НОМЕР_1, який належний на праві власності ОСОБА_5, а тому саме він зобов'язаний нести витрати по завданій шкоді ОСОБА_2

31 травня 2014 року між ПрАТ «Просто-страхування» та ОСОБА_6 укладений договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6787206 автомобіля VOLKSWAGEN LT, номерний знак НОМЕР_1.

Ліміт відповідальності страхової компанії в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність відповідача (поліс) за шкоду, заподіяну майну становить 50 000 грн., розмір франшизи 500 грн..

Страхова компанія добровільно виплатила страхове відшкодування позивачеві в розмірі 50000 грн.

Непокритою залишається сума збитків 38204 грн. (88204 грн.- 50000 грн.= 38204 грн.) які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Посилання апелянта на той факт, що його не викликали для оцінки пошкоджень автомобіля позивача, не має суттєвого значення, оскільки потреби у виклику відповідача для його оцінки не було, тому що його інтереси представляла страхова компанія ПрАТ «Просто-страхування».

Інші доводи представника позивача в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, носять суб'єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд розглядаючи справу оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, і встановивши обставини по справі у відповідності до норм права, яким регулюються виниклі між сторонами правовідносини обґрунтовано задовольнив позов.

Оскільки під час ремонту автомобіля «BMW545», номерний знак НОМЕР_2, що належить на праві власності позивачеві ОСОБА_2, використовувались нові запчастини, а тому ОСОБА_3, як особі яка зобов'язана відшкодувати шкоду (оплатити вартість пошкоджених запчастин) перейшло право власності на пошкоджені та замінені запчастини.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 квітня 2015 року у даній справі змінити, доповнивши резолютивну частину рішення після абзацу 2 абзацом наступного змісту.

Зобов'язати ОСОБА_2 передати ОСОБА_3 пошкоджені деталі автомобіля БМВ: повітряну гратку ліву бампера; повітряну гратку праву бампера; кронштейн бампера правий; декоративну гратку передню ліву; декоративну гратку передню праву; управління повітряної заслінки; передню кришку (капот); шарнір лівий кришки передньої (петля капота); фару праву в зборі; панель сопла омивателя ліву; кріплення центрального бампера праву.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: