Справа № 666/5106/15-ц
24 вересня 2015року м.Херсон
Дніпровський районний суд м.Херсона у складі:
головуючого судді Біла-Кисельової А.А.,
при секретарі Головчиній А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 210 цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, моральної шкоди, -
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до записів в трудовій книжці(сторінки 12-13) позивач працював з 01.12.2009 по 26.03.2012 року працював на ВАТ «Херсонський бавовняний комбінат» на посаді пожежним (респіраторником) пожежної команди управління комбінату. 26.03.2012 року позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України.
Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України, виплата всіх сум, що належать працівнику від підприємства, установи, організації проводиться в день звільнення.
Відповідно до ч.1 ст.117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у зазначені строки, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Як встановлено, в день звільнення розрахунок по заборгованості із заробітної плати позивачці не був сплачений.
Відповідно до позовних вимог відповідач винен сплатити позивачу заборгованість за 849 днів станом на 17.08.2015 року.
Згідно довідки № 4/34/25 14 187 від 25.05.2015 року середній місячний оклад на день звільнення складає 1256,10 грн. Середньоденний заробіток відповідно складає 83,74 грн. Заборгованість, відповідно до позовної заяви та проти розміру якої не заперечує відповідач складає в частині стягнення заборгованості з виплати заробітної плати в сумі 14 506 грн. 40 коп., середнього заробітку за час затримки розрахунку в сумі 71 095, 26 грн.(з розрахунку позивача)
Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів.
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних) та з урахування інших обставин.
У п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Таким чином судом встановлено, що внаслідок невиплати відповідачем позивачу належної йому заробітної плати, останньому була спричинена моральна шкода. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, характер порушення прав позивача, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 500 грн.
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 865 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11,60,88,212,213,224,225,294,367 ЦПК України ст.ст. 116, 117 КЗпП України суд, -
Позов ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь ОСОБА_1 заборгованість з виплати заробітної плати в сумі 14 506 грн. 40 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 71 095, 26 грн.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь ОСОБА_1 суму завданої моральної шкоди в розмірі 500 грн.
Стягнути з Відкритого акціонерного товариства «Херсонський бавовняний комбінат» на користь держави 865 грн. судового збору.
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Дніпровського районного суду.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Дніпровського районного суду м. Херсона.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Суддя А. А. Біла Кисельова.