Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/524/15 Головуючий у І інстанції: Федоренко О.І.
Провадження № 22-ц/778/4798/15 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Савченко О.В.

суддів Кочеткової І.В.

Маловічко С.В.

при секретарі: Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитом та судові витрати.

В позовній заяві зазначено, що 27.08.2008р. ЗАТ КБ «ПриватБанк» надав відповідачеві кредит у розмірі 4 800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 36 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем строком повернення, що відповідає строку дії картки. На виконання умов договору позивач перерахував кредитні кошти на картковий рахунок позичальника. В свою чергу, позичальник за умовами договору зобов»язався своєчасно сплачувати кредит та відсотки, але не виконував належним чином вказаних умов, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 31.12.2014 року становить 6 950,20 грн., з яких: 2 306,41 грн. - заборгованість за кредитом; 2 674,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1400 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 250 грн. - штраф (фіксована частина); 319,06 грн. - штраф (процентна складова), яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3, на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 306,41 грн. та судовий збір в розмірі 243,60 грн.

В решті вимог відмовлено.

На вказане рішення ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на його необґрунтованість, порушення судом норм матеріального і процесуального права, просило змінити рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.08.2007 року між ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір, за умовами якого ПАТ КБ "ПРИВАТБАНК" надав відповідачці кредитний ліміт у сумі 4 800 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості.

Відповідачка, підписуючи 27.08.2008 року заяву, надала свою згоду на те, що вказана заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, Пам»яткою клієнта складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Своїм підписом ОСОБА_3 засвідчила, що отримала повну інформацію про умови кредитування (а.с. 7).

На виконання умов договору Банком відповідачу була надана кредитна картка «Універсальна» № НОМЕР_1, відкрито рахунок, а також надано кредитний ліміт у сумі 4 800 грн., якими відповідач активно користувалась.

Згідно пунктів 6.5, 6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язувався: погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором; у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту) оплатити винагороду банку (а.с. 12).

За умовами договору погашення повинно було здійснюватись до 25 числа кожного місяця в розмірі, не менше 7 % від залишку заборгованості.

На порушення умов договору позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, передбачені умовами договору платежі вносила несвоєчасно.

Із наданого банком розрахунку заборгованість відповідачки станом на 31.12.2014 року становить в загальній сумі 6 950,20 грн., яка складається із заборгованості за кредитом - 2 306,41 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 2 674,73 грн., заборгованості по комісії - 1 400 грн., а також 250 грн. - штрафу (фіксована частина), 319,06 грн. - штрафу (процентна складова). Штрафи нараховані відповідно до п.п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, за яким визначено, що при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким з грошових зобов'язань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, клієнт зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову.

Відмовляючи в задоволенні позову Банку в частині стягнення відсотків, комісії та штрафів, суд вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду з вимогами про їх стягнення. Одночасно суд задовольнив позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту, посилаючись на їх законність і обгрунтованість.

Банком оскаржується рішення суду в частині відмовлених позовних вимог з посиланням на невідповідність висновків суду про пропуск позивачем строку позовної дав-ності фактичним обставинам справи, які судом встановлено неповно та не всебічно, що призвело до неправильного вирішення справи в оскаржуваній частині.

Дослідивши ці доводи апелянта, колегія вважає їх обгрунтованими з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю в три роки, перебіг якої у відповідності до вимог ч. 1 ст. 264 ЦК України переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов»язку. За ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Відмовивши в задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, суд в такому разі визнав вимоги Банку законними, оскільки в іншому випадку суд мав би відмовити через їх необгрунтованість або недоведеність.

Отже, зважаючи на це, суд фактично визнав, що наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідає умовам договору, викладеним в заяві позичальника, Умовах і правилах надання банківських послуг, Тарифах банку, Пам»ятці клієнта.

Заперечуючи проти позову з підстав відсутності в договорі істотних умов та пропущення строку позовної давності позивачем, відповідач рішення суду не оскаржила стосовно встановлених судом обставин щодо існування між нею та Банком кредитних правовідносин і визначеного розміру заборгованості.

А також в ході розгляду справи відповідачкою не спростовано належними та допустимими доказами наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитним договором та не надано доказів щодо сплати нею суми заборгованості або існування заборгованості у меншому розмірі.

В апеляційній скарзі позивач вказував, що з розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач і після закінчення строку дії карти продовжувала користуватись картрахунком, на підтвердження чому надав виписку з картрахунку та заяву ОСОБА_3 на перевидання карти.

Відповідно до п. 3.1.3 Умов і прави надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна карта продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше не надано письмової заяви держателя про закрття картрахунку.

З заяви ОСОБА_3 від 16.12.2011р. та виписки по її картрахунку вбачається, що у грудні 2011р. їй було перевидано карту «Універсальна», та відповідач продовжувала користуватись відкритим їй 27.08.2008р. картрахунком. Зокрема, з виписки видно, що станом на 01.12.2011р. основною карткою було слачено товар у «Сільпо» на суму 102,01 грн. та на картрахунку на цю дату залишився борг в сумі 4 766,25 грн. Отримавши на підставі своєї заяви від 16.12.2011р. нову карту, 24.12.2011р. ОСОБА_3 внесла на рахунок 320 грн., внаслідок чого сума на картрахунку зменшилась до 4 446,25 грн.

Перевиданою картою ОСОБА_3 продовжувала активно користуватись до вересня 2013р., зокрема, останне поповнення рахунку здійснила 19.08.2013р. у терміналі самообслуговування на суму 500 грн., а заборгованість на картрахунку станом на цю дату зменшилась до 2286,40 грн., 21.08.2013р. за картрахунком списано 10 грн. на поповнення мобільного телефону відповідача № +98 та 10 грн. сплачено за страховку «Захист на кажен день», внаслідок чого заборгваність збільшилась до 2 306,41 грн., яку позивач і просив стягнути в позові.

На думку колегії, виписка банку по картрахунку є належними доказами, оскільки саме в ній відображено, коли, в якому відділенні, касі або банкоматі здійснено зняття коштів з рахунку або внесено кошти на погашення кредиту, відсотків, комісії, а також відображено виникнення Овердрафту, прострочення, нарахування відсотків та комісії.

З цієї виписки по вказаному рахунку вбачається, що ОСОБА_3 дуже активно користувалась кредитним лімітом протягом 2008-2013рр. і вийшла на прострочення лише в грудні 2013р.

Таким чином, здійснюючи майже щомісячні поповнення картрахунку на погашення кредиту протягом періоду з 28.08.2008р. до 19.08.2013р. в більшій сумі, ніж складає 7 % від заборгованості, відповідач переривала позовну давність своїми діями протягом цього періоду.

З позовом Банк звернувся до суду 02.02.2015р., а останній платіж відповідач здійснила 19.08.2013р. в сумі 500 грн., що більш як в 2 рази перевищує суму щомісячного платежу у розмірі 7 % від суми заборгованості. Тому трирічний строк позовної давності щодо відсотків та комісії позивачем не пропущено, як помилково вважав суд, не дослідивши повно та всебічно розрахунок заборгованості та не витребувавши виписку по картрахунку відповідача на його підтвердження.

Та висновки суду про те, що строк позовної давності є пропущеним по відсоткам та комісії, але не є пропущеним відносно тіла кредита, є невмотивованими та суперечливими.

Що стосується пропуску строку позовної давності відносно штрафів, то цей висновок суду також суперечить умовам договору між сторонами та наданим матеріалам справи. Так, нарахування штрафів передбачено п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг, та Банк нарахував їх тільки на момент подання позову - станом на 31.12.2014р. Тому відносно цих вимог також не мається порушення строків позовної давності.

За таких обставин є обгрунтованими доводи апеляційної скарги Банку про безпідставність застосування судом строку позовної давності щодо вимог по стягнення відсотків, комісії та штрафів, у зв»язку з чим рішення суду в оскаржуваній частині підлягає скасуванню у відповідності до вимог п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України із ухвалення нового рішення про задоволення позову.

У такому разі на користь банку з відповідача слід стягнути судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 121,80 грн.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» задовольнити.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 квітня 2015 року у цій справі змінити, скасувавши в оскаржуваній частині, та ухвалити в цій частині нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 27 серпня 2008р. в сумі 4 643 ( чотири тисячи шістсот сорок три) гривні 73 копійки, в тому числі: за відсотками - 2 674 ( дві тисячи шістсот сімдесят чотири) гривні 73 коп., за комісією - 1 400 ( одна тисяча чотириста) гривень, штраф (фіксована частина) - 250 грн., штраф (складова частина) - 319 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір за подання апеляційної скарги в сумі 121,80 грн.

В іншій частині рішення не оскаржувалось.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Савченко О.В.

Судді: Кочеткова І.В.

Маловічко С.В.