про залишення позовної заяви без руху
12 жовтня 2015 р. суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Шалагінова А.В., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2, про виділ частки з майна, що є спільною сумісною власністю та визнання права власності у порядку спадкування за законом, -
9 жовтня 2015 р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2, про виділ частки з майна, що є спільною сумісною власністю та визнання права власності у порядку спадкування за законом.
Вивчивши подані матеріали приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху з таких підстав.
З позовної заяви вбачається, що позивач просить визнати за ним право власності на ? частину майна, що знаходиться у спільній сумісній власності квартири АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на ? частину вказаної квартири в порядку спадкування за законом після смерті його батька ОСОБА_3, який помер 20 березня 2002 р., витребувати у третьої особи копію спадкової справи № 72/2015.
Відповідно до пунктів 3, 5, 6 частини другої статті 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.
Всупереч наведеним вимогам ЦПК України, у позовній заяві відсутній чіткий виклад змісту позовних вимог та обставин, якими ці вимоги обґрунтовуються, відповідно до вимог законодавства, а саме:
-У змісті позовних вимог позивач фактично заявляє клопотання про витребування доказів. Проте, як передбачено ст. 133 ЦПК України, про забезпечення доказів подається окрема заява, вимоги до якої передбачено ч. 1 ст. 134, ч. 2 ст. 137 ЦПК України. Крім того, за вказаною заявою необхідно сплатити судовий збір за ставками, визначеними Законом України «Про судовий збір».
-Як визначено у ст. 392 Цивільного кодексу України, особа має право звернутися у суд з позовом про визнання права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами; 2) у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, крім судового, шляху для відновлення порушеного права й позов про визнання права власності у разі втрати документа, що засвідчує право власності особи на річ, подається за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа.
У позовній заяві позивач не зазначив обставин, яки б свідчили, що його право власності оспорюється або не визнається іншими особами, або що він не має можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. До позовної заяви додано копію правовстановлюючого документа на квартиру свідоцтва про право власності на житло № 699 від 09.07.1996, виданого Орджонікідзевською районною адміністрацією. Проте, у позовній заяві позивач не зазначив, чи звертався він до вказаного органу, бюро технічної інвентаризації тощо із заявою про видачу дубліката правовстановлюючого документа, в задоволенні якої було б йому відмовлено.
-Відповідно до розяснень, наданих у п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 370, частина друга статті 372 ЦК. Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.
Також, як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ в інформаційному листі від 16 травня 2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», розглядаючи спори, пов'язані із спадкуванням частки майна, що у спільній сумісній власності, судам слід звертати увагу на те, що згідно із ст. 368 ЦК спільною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.
У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності.
Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном "визначення часток" законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила -1/2».
Визначення судами частки у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно (квартиру) за померлими суперечить вимогам ст. 3 ЦПК, статей 27 - 31 ЦПК, оскільки судом вирішується питання про права осіб, які не є сторонами процесу та у зв'язку зі смертю не мають цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності.
У позовній заяві позивач просить визнати за ним право власності на належну йому ? частину майна, що було у спільній сумісній власності позивача та його померлого батька. В цей же час, позивач не вказує, що його право власності на ? частину квартири кимось не визнається або оспорюється, так само як і не просить суд визначити, що його частка та частка померлого становили по ?.
Відповідно до частини першої статті 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.
За таких обставин, приходжу до висновку про залишення даної позовної заяви без руху із наданням позивачеві строку для усунення недоліків шляхом викладення змісту позовних вимог та обставин, якими позовні вимоги обгрунтовуються, зазначення (надання) доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119121 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 до Запорізької міської ради, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_2, про виділ частки з майна, що є спільною сумісною власністю та визнання права власності у порядку спадкування за законом залишити без руху.
Надати позивачеві строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом викладення змісту позовних вимог та обставин, якими позовні вимоги обгрунтовуються, зазначення (надання) доказів на підтвердження обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, 5 (пять) днів з дня отримання копії ухвали, розяснивши, що у разі не усунення недоліків позовна заява буде вважатися неподаною та повернута.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.В. Шалагінова