Справа № 369/950/15-ц
Провадження №2/369/1027/15
РІШЕННЯ

Іменем України

23.02.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ткаченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, посилаючись на те, що з 14.08.2010 року між сторонами було укладено шлюб. Від цього шлюбу в сторін народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

01.02.2013 між сторонами було укладено договір між батьками про сплату аліментів.

12.02.2013 шлюб між сторонами було розірвано. За письмовою домовленістю з відповідачем після розлучення донька залишається на вихованні разом з позивачкою.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 1 договору: «В зв'язку з тим, що гр.. ОСОБА_2 має нерегулярні, мінливі доходи, сторони прийшли до згоди, що гр.. ОСОБА_2 буде сплачувати на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 8000 гривень на місяць суму, яка на день сплати аліментів складатиме еквівалент 1000 доларів США) до досягнення нею повноліття. Аліменти будуть сплачуватися відповідачем щомісячно не пізніше шостого числа поточного місяця. Гроші будуть надсилатися на картковий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1 у бідь-якій банківській установі м. Києва або поштовим переказом за місцем реєстрації ОСОБА_1, на її ім'я».

Проте, у червні 2014 відповідач звернувся до Солом'янського суду м. Києва з позовною заяво про зменшення розміру аліментів з 8 000 грн. до 4 000 грн.

07.07.2014 було ухвалено заочне рішення про зменшення розміру аліментів до 4 000 грн. Не погоджуючись з даним рішенням позивачка звернулася до Апеляційного суду м. Києва з апеляційною скаргою на дане рішення.

23.10.2014 Апеляційний суд м. Києва ухвалив рішення по справі №22- ц/796/12470/2014 відповідно до якого заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07.07.2014 змінено в частині, яким від дня набрання рішенням законної сили зменшити розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на підставі договору між батьками на сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 4000 грн.. щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Тобто, з 23.10.2014 відповідачу було зменшено розмір аліментів до 4 000 грн., тому відповідач мав право сплачувати в розмірі 4000 грн. тільки з листопада 2014.

Проте, відповідач, починаючи з травня 2014 року, почав сплачувати аліменти на картковий рахунок позивача відкритий в ПАТ «ПриватБанк» НОМЕР_3 не в повному розмірі, що призвело до виникнення заборгованості.

05.07.2014 відповідач сплатив на рахунок позивача кошти у розмірі 7 800 грн., що призвело до виникнення заборгованості у розмірі 200 грн., 05.06.2014 відповідач сплатив, на рахунок позивача, кошти у розмірі 8 000 грн. 07.07.2014 - 4 000 грн., що призвело до збільшення заборгованості до 4 200,00 грн., 05.08.2014 - 4 000 грн., що призвело до збільшення заборгованості до 8 200 грн., 05.09.2014 - 4 000 грн., що призвело до збільшення заборгованості до 12 200,00 грн., 06.10.2014 - 4 000 грн., що призвело до збільшення заборгованості до 16 200 грн., 05.11.2014 - 8 000 грн., що призвело до зменшення заборгованості до 12 200 грн., 05.12.2014 - 8 000 грн., що призвело до зменшення заборгованості до 8 200 грн., 06.01.2015 - 6 000 грн., що призвело до збільшення заборгованості до 6 200 грн.

Станом на 26 січня 2015 за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 6 200 грн.

Згідно до п. 8 договору: «В разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини ОСОБА_2, він сплачує гр.. ОСОБА_1 пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір пені за період з 07.05.2014 по 26.01.2015 становить 20 770 грн.

Тому просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 20 770 грн. та судовий збір.

В судовому засіданні представник позивача збільшив позовні вимоги , просив стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 21 602 грн. та судовий збір та з врахуванням сплати відповідачем заборгованості в розмірі 200 гр. просив стягнути суму з відрахуванням цієї суми.

Відповідач позов не визнав, оскільки оскільки аліменти він сплачує вчасно та в повному обсязі, крім того, на прохання позивачки він завчасно сплачував аліменти, крім цього добровільно надсилає грошові кошти на рахунок позивачки.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом, встановлено що 14.08.2010 між сторонами було укладено шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів, про що зроблено актовий запис №2054.

Від шлюбу у сторін народилася донька ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження від 11.09.2013р. № НОМЕР_4

01.02.2013 між сторонами було укладено договір між батьками про сплату аліментів.

12.02.2013 даний шлюб було розірвано на підставі рішення Солом'янського районного суду міста Києва, по справі №2-1236/13. За письмовою домовленістю з відповідачем після розлучення малолітня ОСОБА_3 залишається на вихованні разом з позивачкою.

Відповідно до абз. 2, 3 ст. 1 договору: відповідач . ОСОБА_2 має нерегулярні, мінливі доходи, ирму сторони погодили що він буде сплачувати на утримання дитини ОСОБА_3 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 8000,00 (вісім тисяч) на місяць (суму, яка на день сплати аліментів складатиме еквівалент 1000,00 (одна тисяча) доларів США) до досягнення нею повноліття. Гроші будуть надсилатися на картковий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_1 у бідь-якій банківській установі м. Києва або поштовим переказом за місцем реєстрації ОСОБА_1, на її ім'я».

Згідно до п. 8 договору: «В разі несвоєчасного виконання умов цього договору і виникнення заборгованості по аліментах з вини ОСОБА_2, він сплачує гр.. ОСОБА_1 пеню в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення».

У червні 2014 року відповідач звернувся до Солом'янського суду м. Києва з позовною заяво про зменшення розміру аліментів з 8 000 грн. до 4 000 грн.

07.07.2014 рішенням Солом»янського районного суду м. Києва задоволено позов ОСОБА_2 та зменшено розмір аліментів на утримання доньки до 4000 грн. щомісяця.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23.10.2014 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково, заочне рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 липня 2014 року - змінено в частині, ухвалено рішення, яким від дня набрання рішенням законної сили зменшено розмір аліментів, які утримуються з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1 на підставі договору між батьками на сплату аліментів на дитину від 01.02.2013 року на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_2, на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, до 4000 (чотирьох тисяч) грн.. щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ОСОБА_3 повноліття - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно з ч. 1 ст. 196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками.

В інших випадках, як вказано в п. 22 зазначеної постанови, стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Відповідно до зазначеної постанови - порядок стягнення аліментів визначено у ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження». Зазначеною нормою передбачено, що розмір заборгованості по аліментам визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення, виходячи з фактичного заробітку (доходів), одержаного боржником за час, протягом якого стягнення не проводилося, або одержуваного ним на момент визначення заборгованості у твердій грошовій сумі або у відсотковому відношені. Якщо боржник у цей період не працював, заборгованість визначається виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості.

Згідно розрахунку позивачки сума пені за період з 07.05.2014 по 26.01.2015 становить 20 770 грн., проте, крім цього розрахунку дана обставина нічим не доведена в судовому засіданні.

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З аналізу змісту Ч.1 ст. 196 СК України вбачається, що для проведення розрахунку розміру пені за не своєчасну сплату аліментів, необхідно мати данні про розмір боргу, час з якого виникла заборгованість, та до якого часу вона існувала, а оскільки аліменти нараховуються та мають сплачуватись щомісячно, то розмір пені має розраховуватись за кожен місяць окремо виходячи з розміру не сплачених аліментів (заборгованості) за конкретний місяць, часу з якого вона виникла та часу її існування у вигляді кількості днів.

Ч. 1 ст.195 СК України визначає: Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення. Ч. 2 ст.195 СК України визначає: Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує. Ч. 3 ст.195 СК України визначає: Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

За таких обставин суд, аналізуючи дані норми права, приходить до висновку про не можливість покладення в основу даного рішення розрахунку суми боргу по аліментах відповідача з травня 2014 року по січень 2015 року, що наданий позивачем, оскільки сума заборгованості по аліментам в ньому визначена позивачем на свій власний розрахунок, також наданими квитанціями підтверджується те, що відповідач не ухилявся від сплати аліментів, що крім сплати аліментів згідно договору, відповідач надає матеріальну допомогу в добровільному порядку.

Таким чином, позивачкою не доведено належними та допустимими доказами, що відповідач систематично не сплачував аліменти, а тому підстави нарахування пені за прострочення сплати аліментів відсутні, в матеріалах справи також в судовому засіданні не доведено факту ухилення відповідача від сплати аліментів.

Тобто позивачкою та представником її не доведені ті обставин на які вони посилалися як на підставу позовних вимог, не надали докази в обґрунтування своїх вимог, не спростували тих обставин на які посилався відповідач в обґрунтування своїх заперечень, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивачки оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.195-196, 199-200 СК України, ст. ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: