Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/778/1209/15р. Головуючий у 1-й інстанції Салтан Л.Г.
Суддя-доповідач Спас О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів Полякова О.З.,

Бабак А.М.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль"

на рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2014 року ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В позові зазначало, що 27 березня 2008 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 014/17-36/1844-31, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 23 000 доларів США під 14%, на строк до 26.03.2018 року. В забезпечення повернення грошових коштів за кредитним договором між Банком та ОСОБА_5 було укладено договір поруки від 27.03.2008 року. Всупереч умовам кредитного договору, вищевказані зобов'язання позичальника щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами не виконуються, зокрема не виконується графік погашення кредиту, порушується порядок та строки сплати відсотків. Таким чином, станом на 14.07.2014 року загальна заборгованість по кредитному договору № 014/17-36/1844-31 від 27.03.2008 року складає 2 433 252 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 25177.55 доларів США, що становить 294482 грн. 87 коп.; нараховані та несплачені відсотки -15153, 35 доларів США, що становить 177237, 34 грн.; пеня по кредиту та відсотках - 167706 доларів США, що становить 1961 531, 79 грн.

Посилаючись на зазначені обставини, просило суд стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором № 014/17-36/1844-31 від 27.03.2008 року складає 2 433 252 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом - 25177.55 доларів США, що становить 294482 грн. 87 коп.; нараховані та несплачені відсотки -15153, 35 доларів США, що становить 177237, 34 грн.; пеня по кредиту та відсотках - 167706 доларів США, що становить 1961 531, 79 грн. та судові витрати у розмірі 3 654,00 грн.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Запорізької обласної дирекції АТ "Райффайзен Банк Аваль" подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справ, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Представником відповідачки ОСОБА_4 подані заперечення на апеляційну скаргу, в яких спростовуються доводи апелянта та представник просить апеляційну скаргу відхилити, залишити без змін оскаржене рішення.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника апелянта Пармузіна А.С., представника ОСОБА_4 ОСОБА_7, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.

27 березня 2008 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 укладено кредитний договір № 014/17-36/1844-31 за яким останній надано кредит у розмірі 23 000 доларів США під 14%, на строк до 26.03.2018 року.

27 березня 2008 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_5 укладено договір поруки, яким поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання позичальником умов вказаного кредитного договору.

Згідно наданих позивачем розрахунків станом на 14.07.2014 року загальна заборгованість по кредитному договору № 014/17-36/1844-31 від 27.03.2008 року складає 2 433 252 грн. 00 коп., яка складається із заборгованості за кредитом у сумі 25177,55 доларів США, що становить 294482 грн. 87 коп., відсотків у сумі 15153, 35 доларів США, що становить 177237, 34 грн., пені по кредиту та відсотках у сумі 167706 доларів США, що становить 1 961 531,79 грн.

16.10.2014р. ОСОБА_4 до суду першої інстанції подано заяву про застосування наслідків пропуску строку позовної давності.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

При вирішенні справи суд вірно виходив з системного застосування норм матеріального права, зокрема, ст.ст. 526, 543, 553-555, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України за якими зобов'язання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобов'язується їх повернути за сплатою процентів, є обов'язковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, у тому числі солідарними боржниками за договором поруки в разі настання відповідальності за порушення позичальником грошового зобов'язання.

Висновок рішення суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог на підставі ч. 4 ст. 267 ЦК України за якою сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові відповідає фактичним обставинам справи, встановленим під час її розгляду.

Судом першої інстанції встановлено, що 8 жовтня 2010р. банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення загальної заборгованості за вказаним кредитним договором.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13 липня 2011р. встановлено, що банк звертався до ОСОБА_4 з письмовими вимогами достроково сплатити суму заборгованості за укладеним 27 березня 2008 року ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та ОСОБА_4 кредитним договором № 014/17-36/1844-31 у встановлений банком строк, проте боржник заборгованість не погасила. Цим рішенням позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволені у повному обсязі.

Судом установлено, що банк скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, і змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, поставивши вимогу про дострокове погашення кредиту, сплату відсотків та інших платежів.

У вказаному кредитному договорі сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів. Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, сторони встановили строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК Україниспливає у відповідне число останнього місяця строку.

З часу вимоги про дострокове погашення загальної заборгованості за кредитним договором 29 липня 2010р., звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки 8 жовтня 2010р. до звернення з позовом у цій справі 15 серпня 2014р. сплив визначений ст. 257 ЦК України загальний строк позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК Українипозовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільним законом передбачено два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК Українипередбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Аналіз норм ст. 266, ч. 2 ст. 258 ЦК Українидає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Судом установлено, що згідно з умовами кредитного договорів (п. 1.3.3, п.7.1) позичальник зобов'язана здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) ануїтетними платежами в розмірі та у строки, визначені графіком повернення кредиту, та щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також установлено відповідальність за порушення графіка повернення кредиту та процентів за користування ним.

Оскільки умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, якщо за умовами договорів погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальниками частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобов'язань.

Таким чином, судом першої інстанції правильно встановлено наявність підстав для відмови у позові унаслідок спливу строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги про неправильне обчислення судом першої інстанції початку перебігу строку позовної давності, який банк обчислює з дня ухвалення рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки 13 липня 2011р. не мають свого підтвердження та спростовані під час апеляційного розгляду справи з підстав, наведених вище у цій ухвалі.

Доводи апеляційної скарги про неможливість спливу строку позовної давності, оскільки кредитним договором визначений кінцевий строк виконання зобов'язань 26 березня 2018р. не спростовують висновки суду, а також суперечать встановленим судом обставинам. А саме, банк своєю вимогою від 29 липня 2010р. змінив строк виконання зобов'язання за кредитним договором, визначивши, що загальна заборгованість має бути погашена позичальником протягом 30 днів з дня отримання вимоги (04 серпня 2010р).

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для постановляння нового рішення по справі

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313 - 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" відхилити.

Рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 17 грудня 2014 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: