Справа № 325/1582/15-ц
Провадження № 2/325/724/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2015 року Приазовський районний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді: Шеїної Л.Д.

при секретарі: Красновій Ю.С.,

за участю представника позивачки ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Приазовського районного суду Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Приазовський районний сектор управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

13.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання їх такими , що втратили право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позову посилається на наступні підстави:

так, вона є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 1992 року, посвідченого держаним нотаріусом Приазовської державної нотаріальної контори за номером в реєстрі 1079 та зареєстрованого у бюро технічної інвентаризації в реєстрі за № 43.

В зазначеній квартирі значаться зареєстрованими її колишня невістка ОСОБА_3 та її дочка ОСОБА_4 , які до 2014 року проживали у квартирі як члени сім*ї її покійного сина ОСОБА_5.

Відповідачі, будучи зареєстрованими у ІНФОРМАЦІЯ_1 , фактично в ній не проживають більш 1 ( одного ) року ( з липня 2014 року) без поважних причин, участі в утриманні житла не приймають, комунальні послуги не сплачують, спільне господарство з ними не ведеться, взаємних прав та обов*язків один до одного не мають, а тому просить суд визнати їх такими, що втратили право користування вказаною квартирою.

У добровільному порядку ОСОБА_3 та ОСОБА_4 знятися з реєстрації відмовляються.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не прибула, будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи ( а.с.48 ).

Представник позивачки - адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні позов свого довірителя підтримав, в його обґрунтування послався на ті ж підстави, які викладені у позовній заяві і просив суд позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечувала, посилаючись на те, що в указаній квартирі вона прожила з нині померлим 05.11.2014 року ОСОБА_5 більш десяти років, в квартирі народилися і виросли їх сумісні діти. У кватирі залишилися речі, які вона вважає своєю особистою власністю, але ОСОБА_1 їх утримує, добровільно не видає , а тому вона не бажає у добровільному порядку знятися з реєстрації. Лише у випадку повернення речей, вона разом зі своєю донькою ОСОБА_6 готова виписатися із квартири.

Крім того, відповідачка пояснила, що вона, дійсно, перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, який згодом було розірвано на підставі рішення Приазовського районного суду Запорізької області 22.08.2014 року, а вона покинула місце свого проживання у вказаній квартирі у липні 2014 року, так як не вбачала сенсу там і далі перебувати.

З того часу і до тепер її не пов*язуть з позивачкою а ні спільний побут, а ні спільні права та обов*язки, вони не опікуються одна одною. Вона ставиться до ОСОБА_7 як до своєї колишньої свекрухи.

Відповідачка ОСОБА_4 проти позову заперечувала з тих же підстав, зазначила, що не зважаючи на розлучення батьків, ОСОБА_1 все рівно доводиться їй бабусею і не розуміє чому вона наполягає на знятті її з реєстрації за вказаною адресою. Також відповідачка ОСОБА_4 пояснила суду, що за вказаною адресою не проживає з липня 2014 року, вона покинула зазначену квартиру разом із матір*ю ОСОБА_3

Представник третьої особи Приазовського районного сектору управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, в судове засідання не з`явився, будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи, надав заяву щодо розгляду справи в його відсутність (а.с. 45,47 ).

Суд, вислухав пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив, що ОСОБА_1Л є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 28 травня 1992 року, посвідченого держаним нотаріусом Приазовської державної нотаріальної контори за номером в реєстрі 1079 та зареєстрованого у бюро технічної інвентаризації в реєстрі за № 43 9 (а.с. 8-9 ).

Згідно відомостям адресно-довідкового підрозділу Приазовського РС УДМС України в Запорізькій області ( а.с.15,16) ОСОБА_3, ОСОБА_8 зареєстровані за адресою: квартира ІНФОРМАЦІЯ_2. Аналогічні відомості містяться і у домовій книзі (а.с. 10-11 ).

Згідно довідки Приазовської селищної Ради від 06.10.2015 року №2309 у квартирі АДРЕСА_2 проживає ОСОБА_9 ( а.с. 50). У акті обстеження ( а.с.51), який складено головою селищної ради, секретарем селищної ради за участю депутата селищної ради та двох свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11 , вбачається , що за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, не проживають з 2014 року.

Відповідно до встановлених судом фактичних обставин, між сторонами склалися правовідносини з приводу користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка на праві особистої власності належить власнику.

Тому при розгляді справи слід керуватися нормами Цивільного Кодексу України та нормами Житлового кодексу України, що не протирічать ЦК України.

Так, відповідно до ч.4 ст.9 Житлового Кодексу України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користуванні жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Згідно ст.. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З пояснень відповідачів, вбачається, що у спірній квартирі вони не проживають з липня 2014 року, тобто , на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду, більш ніж один рік. Відповідачі зазначають, що спірну квартиру залишили по причині розірвання сімейних відносин з ОСОБА_5, сином позивачки. З того часу і до тепер, з позивачкою їх нічого не пов*язує, вони не об*єднані а ні спільним побутом, а ні спільними права та обов*язками, що, на думку, суду, не є поважними причинами не проживання у ІНФОРМАЦІЯ_1.

Оскільки відповідачі по справі ОСОБА_3, ОСОБА_4 за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1 , не проживають без поважних причин понад один рік ( на момент звернення до суду ), то їх слід визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №8 у будинку № 2 по вул. Калініна у смт. Приазовське Приазовського району Запорізької області.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 10, 11, 60, 209, 212-215,218 ЦПК України, на підставі ст..ст. 72 ЖК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Приазовський районний сектор управління державної міграційної служби України в Запорізькій області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4, такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: квартира АДРЕСА_1

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Приазовський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які приймали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.Д. Шеїна