УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Горелкіної Н.А., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області, прокуратури Приморського району м. Одеси про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вказаним вище позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 09 липня 2014 року вона звернулася до СУ ГУМВС України в Одеській області з письмовою заявою про скоєння відносно неї кримінальних правопорушень 03 липня 2014 року та повідомила, що о 14 год. 00 хв. цього ж дня на неї був вчинений розбійний напад, грабіж, з викраденням та пошкодженням її майна, особи, яких вона впізнала та знала їх прізвища, викрали у неї мобільний телефон з сім картою, з грошовими коштами у сумі 26 грн на рахунку, з картою пам'яті 8 ГБ на загальну суму 1 700 грн, при цьому їй погрожували насильством, вбивством, таким чином були скоєні кримінальні правопорушення, передбачені ст. ст. 129 <nau://ukr/2341-14|st129>, 186 <nau://ukr/2341-14|st186>, 187 <nau://ukr/2341-14|st187>, 255 <nau://ukr/2341-14|st255>, 256 <nau://ukr/2341-14|st256>, 257 <nau://ukr/2341-14|st257>, 296 <nau://ukr/2341-14|st296>, 356 <nau://ukr/2341-14|st356>, 365 <nau://ukr/2341-14|st365>, 396 КК України <nau://ukr/2341-14|st396>. Зазначена заява не була внесена до ЄДРДР у передбачені ч. 1 ст. 214 КПК України <nau://ukr/4651-17|st214> строки.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 27 липня 2014 року слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеси скарга ОСОБА_4 задоволена частково, якою зобов'язано начальника СУ ГУМВС України в Одеській області внести до ЄДРДР у порядку передбаченому ст. 214 КПК України <nau://ukr/4651-17|st214>, письмову заяву ОСОБА_4 від 09 липня 2014 року та розпочати досудове розслідування та надати ОСОБА_4 документ, що підтверджує прийняття та реєстрацію вказаної заяви, копію процесуального документу з приводу заяви. У частині визнання неправомірними дії та бездіяльності посадових осіб СУ ГУМВС України в Одеській області, слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області, суб'єктів оскарження за порушення закону та процесуальних прав, при невнесені її письмової заяви про скоєння кримінального правопорушення, скарга ОСОБА_4 залишена без розгляду та повернута заявнику.

Вищезазначеною бездіяльністю посадових осіб СУ ГУМВС України в Одеській області були грубо порушені її процесуальні та громадянські права на своєчасний, об'єктивний розгляд заяви, на захист та поновлення порушених прав, права на отримання реєстраційного номера кримінального провадження та процесуального рішення за заявою.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року та ухвали апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року, оскільки вони законні та обґрунтовані.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивачем не було надано жодних доказів на підтвердження заподіяння їй відповідачем моральної шкоди у вигляді моральних чи фізичних страждань, погіршення стану здоров'я, тощо, а також не надано обґрунтованих пояснень та доказів на підтвердження шкоди та того, з яких саме міркувань виходив позивач визначаючи спірну суму завданої, за її твердженням, відповідачем, моральної шкоди у розмірі 50 тис. грн.

Матеріальна шкода у розмірі 87 грн 40 коп. не є матеріальною шкодою у розумінні статті 22 ЦК України <nau://ukr/435-15|st22>, а є канцелярськими та іншими витратами, які позивач сплатила під час розгляду скарги в порядку статті 303 КПК України <nau://ukr/4651-17|st303> і які згідно з вимогами ЦПК України <nau://ukr/1618-15> не відшкодовуються, а отже не можуть бути предметом спору у цивільній справі.

Крім того, вказана позивачем сума матеріальної шкоди не узгоджується з нормами статті 79 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st79>, оскільки понесені витрати у цьому випадку є власними витратами ОСОБА_4, якими вона розпоряджається самостійно та не відносяться до витрат, передбачених пунктом 3 частини 3 статті 79 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st79>.

Оскільки ухвалою слідчого судді Приморського районного суду вимоги скарги ОСОБА_4 в частині визнання неправомірними дії та бездіяльності посадових осіб СУ ГУМВС України в Одеській області, слідчого СУ ГУМВС України в Одеській області, суб'єктів оскарження за порушення закону та процесуальних прав, при невнесені її письмової заяви про скоєння кримінального правопорушення під час розгляду заяви ОСОБА_4 від 09 липня 2014 року залишено без розгляду та повернуто заявнику, тобто вина посадових осіб СУ ГУМВС України в Одеській області в судовому порядку визнана не була, а також те, що ОСОБА_4 не були надані до суду будь-які документи, які підтверджують її право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди, судових витрат, та які необхідні для дослідження у судовому засіданні за процесуальними нормами, суди на законних підставах відмовили у задоволенні позовної заяви ОСОБА_4 про стягнення матеріальної, моральної шкоди та судових витрат в повному обсязі.

Доводи касаційної скарги щодо встановлення слідчим суддею в ухвалі Приморського районного суду від 27 липня 2014 року факту порушення ст. 214 КПК України посадовими особами СУ ГУМВС України в Одеській області та не дослідження належним чином судами попередніх інстанцій доказів у справі та щодо наявності підстав для стягнення матеріальної та моральної шкоди на користь ОСОБА_4, не знайшли свого підтвердження, спростовуються матеріалами справи та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 22 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко Н.А. Горелкіна І.М. Завгородня