АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/192/15 Справа № 203/8629/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Казак С. Ю. Доповідач - Красвітна Т.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2015 року м. Дніпропетровськ

10 лютого 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Красвітної Т.П.

суддів: Ремеза В.А., Свистунової О.В.

при секретарі Безверхому О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу по апеляційній скарзі прокуратури Дніпропетровської області на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 року по справі за позовом прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, комунальне підприємство "Житлове господарство Кіровського району" Дніпропетровської міської ради, реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції, про витребування майна від добросовісного набувача, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2013 року прокурор Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 169,8 м.кв., було визнано за ОСОБА_4 рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2010 у справі №2-47/2011. 21 грудня 2010 року ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1; відповідно до умов даного договору вказане майно продане ОСОБА_3 Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2011 року вищезазначене рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2010 року у справі №2-47/2011 скасоване у зв'язку з нововиявленими обставинами, а ухвалою того ж суду від 07.11.2011 року позовну заяву ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності залишено без розгляду. 27.06.2013 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 (від імені останньої на підставі довіреності діяв ОСОБА_2) було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014 року, визнано договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна, укладений 21 грудня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, недійсним; вирішено скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 здійснену Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради на підставі договору купівлі-продажу від 21 грудня 2010 року. Згідно уточнених позовних вимог, на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, позивач просив суд витребувати від ОСОБА_2 нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 169,8 кв.м., на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради та скасувати реєстрацію в реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції за ОСОБА_2 вказаного нежитлового приміщення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі прокурор посилається на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, у зв'язку з чим ставить питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про задоволення первісних позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, оскаржуване рішення скасувати з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, що будинок АДРЕСА_1 введено в експлуатацію в 1947 році; остання інвентаризація вказаного будинку з виготовленням технічної документації відбулася в 1952 році.

Як вбачається з поєтажного плану будинку АДРЕСА_1 літ. В-3, у підвалі вказаного будинку наявні нежитлові приміщення під №№ І, II, III та IV; решта підвальних приміщень має статус допоміжних.

Будинок АДРЕСА_1, в тому числі і підвальні приміщення, до 2003 року перебував у власності Дніпропетровської обласної ради та знаходилося на балансі ОЖКП "Південнне".

17.01.2003 року Дніпропетровська обласна рада прийняла рішення за №126-7/ХХІУ "Про використання майна, що належить до спільної власності територіальних громад області", яким вирішила передати у власність територіальної громади м. Дніпропетровська житловий фонд, що знаходиться на балансах обласних житлово-комунальних підприємств "Центральний", "Лівобережжя", "Південне", "Аеродром", і належить до спільної власності територіальних громад області.

19.11.2003 року Дніпропетровською міською радою було прийнято рішення №11/13 "Про прийняття у комунальну власність територіальної громади міста ОЖКП "Південне", "Центральний", "Лівобережжя"". Відповідно до п. 1 даного рішення міська рада вирішила прийняти у комунальну власність територіальної громади міста обласні житлово-комунальні підприємства "Південне", "Центральний", "Лівобережжя" з майном, будівлями і спорудами, що перебуває на їх балансі, відповідно до актів приймання-передачі.

На виконання вказаного рішення 10.09.2003 року складено акт приймання-передачі зі спільної власності територіальних громад області у комунальну власність територіальної громади міста Дніпропетровська цілісного майнового комплексу обласного житлово-комунального підприємства "Південне", який затверджено головами міської та обласної рад.

З моменту узгодження вказаного акту будинок АДРЕСА_1, в тому числі і його допоміжні приміщення, перейшов до комунальної власності територіальної громади міста, а суб'єктом його управління стала Дніпропетровська міська рада, як представницький орган територіальної громади міста у відповідності до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

В подальшому, на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №377 від 22.01.2004 року, житловий будинок АДРЕСА_1 передано з балансу ОЖКП "Південне" на баланс КВ ЖРЕП Кіровського району, яке реорганізовано в КП "Житлове господарство Кіровського району".

У зв"язку з викладеним, на час розгляду даної справи, житловий будинок АДРЕСА_1 перебуває на балансі КП "Житлове господарство Кіровського району".

Станом на час розгляду даної справи об"єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 не створювалось.

Наведене стверджується копіями вказаних вище рішень органів місцевого самоврядування, актів, випискою з облікової книги про реєстрацію багатоквартирного будинку, технічним планом підвалу, листом КП "Житлове господарство Кіровського району" (а.с. 127 - 147).

Судом також встановлено, що вперше право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 169,8 м.кв. (до якого віднесено всі приміщення, що на поєтажному плані підвалу даного будинку визначені як допоміжні), було визнано за ОСОБА_4 рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2010 у справі №2-47/2011.

21 грудня 2010 року ОСОБА_4 у письмовій нотаріальній формі уклала договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Відповідно до умов даного договору вказане майно продане ОСОБА_3

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2011 року вищезазначене рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05 липня 2010 року у справі №2-47/2011 скасоване у зв'язку з нововиявленими обставинами. А ухвалою того ж суду від 07.11.2011 року позовну заяву ОСОБА_4 до Дніпропетровської міської ради про визнання права власності залишено без розгляду.

27.06.2013 року між продавцем ОСОБА_3 та покупцем ОСОБА_2 (від імені останньої на підставі довіреності діяв ОСОБА_2) у письмовій нотаріальній формі було укладено договір купівлі-продажу нежитлового приміщення АДРЕСА_1. Право власності ОСОБА_2 на спірне нежитлове приміщення зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 27.06.2013 року, що стверджується інформаційною довідкою з зазначеного реєстру.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27.11.2013 року, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.03.2014 року, визнано договір купівлі-продажу нежитлових приміщень АДРЕСА_1, загальною площею 169,8 кв.м., укладений 21 грудня 2010 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 недійсним; вирішено скасувати державну реєстрацію права власності за ОСОБА_3 здійснену Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" Дніпропетровської обласної ради на підставі вказаного договору купівлі-продажу від 21 грудня 2010 року.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст. 387 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Отже, важливою умовою звернення з віндикаційним позовом (стаття 388 ЦК України) є відсутність між позивачем і відповідачем зобов'язально-правових відносин.

Добросовісним повинен вважатися той набувач, який не знав і не повинен був знати, що набуває майно в особи, яка не має права його відчужувати, а недобросовісним володільцем - та особа, яка знала або повинна була знати, що її володіння незаконне.

За змістом наведенного, майно, яке вибуло з володіння власника на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, але в подальшому скасованого, слід вважати таким, що вибуло з володіння власника поза його волею (Постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду від 11.06.2014 року за № 6-52цс14).

Виходячи з викладеного, надавши належної оцінки представленим у справі доказам у їх сукупності, приймаючи до уваги, що рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 05.07.2010 року, на підставі якого спірне майно вибуло з володіння позивача, у подальшому було скасовано, то слід вважати, що майно вибуло з володіння власника поза його волею й він має право витребовувати його від добросовісного набувача за правилами статті 388 ЦК України. Враховуючи, що договір купівлі-продажу спірного майна від 21 грудня 2010 року визнано судом недійсним і підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, відповідачка, яка є добросовісним набувачем, зобов'язана повернути майно позивачу.

Доводи відповідача про те, що Дніпропетровська міська рада є неналежним позивачем спростовуються наведеними вище доказами, які підтверджують факт перебування спірного майна у комунальній власності територіальної громади міста, а суб'єктом його управління є саме Дніпропетровська міська рада, як представницький орган територіальної громади міста у відповідності до ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Вирішуючи даний спір, місцевий суд у повному обсязі фактичні обставини справи не встановив, що зумовило неправильне застосування матеріального закону та ухвалення незаконного рішення, яке підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову, витребування від ОСОБА_2 спірного нежитлового приміщення на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради та скасування реєстрації за відповідачкою вказаного нежитлового приміщення.

Суд звертає увагу, що, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 212 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням викладеного вище, вимог ст. 303 ЦПК України, колегія дійшла висновку, що рішення місцевого суду не відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області - задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 26 серпня 2014 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги прокурора Кіровського району м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 про витребування майна від добросовісного набувача - задовольнити.

Витребувати від ОСОБА_2 нежитлове приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 169,8 кв.м., на користь територіальної громади міста Дніпропетровська в особі Дніпропетровської міської ради.

Скасувати реєстрацію в реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції за ОСОБА_2 нежитлового приміщення АДРЕСА_1, загальною площею 169,8 кв.м.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді