АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________
Справа №409/859/14. Головуючий 1 інст.: - Третяк О.Г.
Провадження №22-ц/790/ 693/15. Суддя-доповідач : - Кокоша В.В.
Категорія: спадкові.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року. Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді: - Кокоші В.В.,

суддів: - Бобровського В.В., Черкасова В.В.,

при секретарі: - Остапович Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 листопада 2014 року по справі за позовом ОСОБА_6 до Просторівської сільської ради, 3-особа: ОСОБА_8 - про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_6 звернулася в суд із вказаним позовом.

В обґрунтування своїх вимог зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її син ОСОБА_9

Після його смерті залишилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1 та майновий пай в КСП «Плахо-Петрівке».

Постановами приватного нотаріуса Білокуракинського РНО Луганської області ОСОБА_10 від 8 вересня 2014 року та 23 вересня 2013 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 у зв'язку з ненаданням нею нотаріусу правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Зазначені обставини спонукають її звернутися з позовом в суд.

Посилаючись на вказані обставини та ст. ст. 1261, 1268, 1270, 1226 ЦК України, ОСОБА_6 просила суд встановити факт належності житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 померлому ОСОБА_9

Визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_9 на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та право на свідоцтво власника майнового паю №61 КСП «Плахо-Петрівке», виданого на ім'я ОСОБА_9

Представник Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області в судове засідання не з'явився.

Згідно заяви поданої до суду, просив розглянути справу за його відсутності.

3-особа: - ОСОБА_8, в особі свого представника, позов не визнала, посилаючись на його безпідставність.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6- ОСОБА_7, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачкою не надано до суду правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірний житловий будинок та майновий пай в КСП «Плахо-Петрівке».

Такий висновок суду відповідає нормам матеріального і процесуального права.

Згідно положень ч. ч. 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що згідно копії довідки Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області №524 від 8 вересня 2014 року ОСОБА_9 проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 року по ІНФОРМАЦІЯ_1 року, разом з ним за вказаною адресою проживала співмешканка ОСОБА_8 (а. с.8).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер (а.с.7).

Після його смерті відкрилася спадщина.

Спадкоємцем за законом першої черги на майно ОСОБА_9 є його мати ОСОБА_6 ( а. с. 6).

Постановою приватного нотаріуса Білокуракинського РНО Луганської області ОСОБА_10 від 8 вересня 2014 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 у зв'язку з ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів на житловий будинок АДРЕСА_1 ( а. с.15).

Постановою приватного нотаріуса Білокуракинського РНО Луганської області ОСОБА_10 від 23 вересня 2014 року ОСОБА_6 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_9 у зв'язку з ненаданням нотаріусу правовстановлюючих документів на майновий пай, що знаходиться в КСП «Плахо-Петрівське» ( а. с.15).

Звертаючись з позовом в суд про встановлення факту належності житлового будинку АДРЕСА_1 померлому ОСОБА_9 та визнання права власності на будинок, позивачка посилалася на копію довідки СТОВ «Плахо-Петрівське» №41 від 15 лютого 2003 року, в якій вказано, що спірний будинок належить ОСОБА_9

Зі змісту ксерокопії довідки СТОВ «Плахо-Петрівське» №41 від 15 лютого 2003 року залученої до справи, вбачається, що житловий будинок інвентарний №41, рік введення 1975, остаточною вартість 2800 грн., повністю виплачений в рахунок заробітної плати, цей житловий будинок належить ОСОБА_9 (а. с.9).

Оригінал вказаної довідки позивачкою до суду не надано у зв'язку з її втратою.

Ксерокопія довідки СТОВ «Плахо-Петрівське» №41 від 15 лютого 2003 року сама по собі не є належним та допустимим доказом, якій свідчить, що житловий будинку АДРЕСА_1 належав за життя на праві приватної власності ОСОБА_9

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що житловий будинок інв. №41, про який вказано у ксерокопії довідки СТОВ «Плахо-Петрівське» №41 від 15 лютого 2003 року є одним і тим же предметом нерухомості, тобто житловим будинком АДРЕСА_1; спірний житловий будинок належав на праві власності СТОВ «Плахо-Петрівське»; у визначеному законом порядку СТОВ «Плахо-Петрівське» надавало належний йому будинок для проживання ОСОБА_9; між СТОВ «Плахо-Петрівське» та ОСОБА_9 було укладено письмовий договір викупу житлового будинку АДРЕСА_1.

Не надані такі докази ОСОБА_6 та її представником при подачі апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції та в судовому засіданні апеляційної інстанції.

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про недоведеність позивачкою факту належності спірного житлового будинку ОСОБА_9 та обґрунтовано відмовив їй у встановленні факту належності будинку померлому та визнанні за нею права власності на житловий будинок в порядку спадкування.

Звертаючись з позовом в суд про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті сина на майновий пай в КСП «Плахо-Петрівське», ОСОБА_6 зазначала, що право власності на спірний майновий пай підтверджується копією свідоцтва власника майнового паю №41 КСП «Плахо-Петрівке», виданого на ім'я ОСОБА_9 31 грудня 1997 року.

При розгляді справи в суді першої інстанції представник ОСОБА_6- ОСОБА_7 не надав суду оригіналу свідоцтва власника майнового паю №41 КСП «Плахо-Петрівське», виданого 31 грудня 1997 року на ім'я ОСОБА_9, пославшись на його втрату.

Вирішуючи спір в цій частині, суд першої інстанції дав належну оцінку ксерокопії свідоцтва власника майнового паю №41 КСП «Плахо-Петрівське», виданого 31 грудня 1997 року на ім'я ОСОБА_9 та правомірно дійшов висновку, що вона є неналежним доказом у справі.

Оригіналу вказаного свідоцтва не було надано позивачкою та її представником і до суду апеляційної інстанції, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи апеляційним судом, однак в судове засідання не з'явилися.

Вирішуючи спір, суд з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи сторін, дослідив надані ними докази, дав їм належну оцінку та ухвалив законне й обґрунтоване рішення.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що суд не дав належної оцінки поясненням свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, які вказували, що ОСОБА_9 мешкав в будинку, який був переданий йому СТОВ «Плахо-Петрівське» та з його заробітної плати утримувалася вартість цього будинку, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають право бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 208 ЦК України правочин між фізичною та юридичною особою вчиняється у письмовій формі, а тому договір купівлі-продажу житлового будинку має підтверджуватися письмовими доказами.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що позивачка не змогла надати до суду оригінал свідоцтва власника майнового паю ОСОБА_9, оскільки він на час розгляду справи в суді знаходилося у ОСОБА_14 в м. Луганськ, не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

За наявності оригіналу свідоцтва власника майнового паю позивачка ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_7 мали можливість надати його до суду апеляційної інстанції, однак такою можливістю не скористалися.

Не можуть бути прийняті до уваги колегії суддів і доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 про те, що суд першої інстанції не врахував довідку Просторівської сільської ради про запис в погосподарській книзі №9, №ПГО 382, згідно якої ОСОБА_9 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 2001 року по день смерті.

Матеріали справи не містять будь-яких витягів із записів з погосподарьских книг Просторівської сільської ради Білокуракинського району Луганської області, які свідчать, що померлий ОСОБА_9 за життя був власником житлового будинку АДРЕСА_1.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7, не є суттєвими та висновків суду першої інстанції не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч.1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити.

Рішення Білокуракинського районного суду Луганської області від 18 листопада 2014 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: