АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5511/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження №22ц/774/1626/К/15 інстанції - Ваврушак Н.М.
Категорія № 69 (І) Доповідач - Ляховська І.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 вересня 2015 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Ляховської І.Є.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

при секретарі - Петренко К.І.,

за участю - позивача ОСОБА_2 його представника ОСОБА_12, відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Відділ реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу, про встановлення юридичного факту відсутності повторної реєстрації шлюбу та визнання неправомірного подання позову, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_4 з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що з 1980 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду Гулрипшського району Республіки Абхазія від 29 квітня 1985 року, про що 18 листопада 1985 року Гулрипшським райвідділом РАГСу Абхазької АРСР видано актовий запис № 48. Після розірвання шлюбу між сторонами у справі підтримувались стосунки та ІНФОРМАЦІЯ_1 року в них народилася донька ОСОБА_6, в зв'язку з чим позивач установив щодо неї батьківство, про що видано актовий запис №6 від 29 липня 1994 року. Через початок бойових дій в Абхазії в 1994 році позивач разом із відповідачем переїхали в Україну до м. Кривий Ріг, після чого мешкали окремо, спільного господарства не вели. У зв'язку з заміною паспорту та відсутністю свідоцтва про розірвання шлюбу з відповідачем у справі ОСОБА_4 у паспорті позивача було зроблено запис про наявність шлюбу з відповідачкою. З метою узаконення фактичних шлюбних відносин із іншою жінкою - ОСОБА_7 виникла необхідність у записі в паспорті позивача про факт розірвання шлюбу з ОСОБА_4, у зв'язку з чим позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до відповідача ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, надалі рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2003 року шлюб був розірваний. Проте, враховуючи, що шлюб між сторонами був розірваний у 1985 році та повторного шлюбу між сторонами не укладалось, після уточнення позову у грудні 2014 року, ОСОБА_2 просив суд визнати причину пропуску строку подання позову поважною та поновити його; визнати факт відсутності повторної реєстрації шлюбу після 18 листопада 1985 року між ним та відповідачкою; визнати неправомірним подання ним у 2003 році до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу позовної заяви до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 лютого 1980 року у Саксаганському відділі РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №107.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне встановлення судом першої інстанції обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Так, на думку апелянта, суд не надав належної уваги тому факту, що на сьогоднішній день існує два актових запису про розірвання шлюбу між сторонами у справі, а саме: актовий запис №48 від 18 листопада 1985 року та актовий запис №553 від 13 жовтня 2003 року, що, в свою чергу, формально свідчить про дворазове укладення шлюбу із відповідачкою ОСОБА_4, чого в дійсності не було. Крім того, судом було проігноровано, що встановлення юридичного факту відсутності реєстрації повторного шлюбу необхідно позивачу для скасування низки судових рішень, якими, крім іншого, було визнано право відповідачки ОСОБА_4 на 1/2 частку спірного домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки основною підставою для визнання за нею права власності було насамперед те, що вона, начебто, перебувала із позивачем у шлюбі на період купівлі останнім у 2000 році спірного домоволодіння, що не відповідає дійсності. Також зазначає, що суд першої інстанції, в порушення ст. 11 ЦПК України, порушив такий принцип процесуального судочинства, як диспозитивність, оскільки у судовому засіданні взагалі не розглянув предмет судового спору про наявність чи відсутність юридичного факту повторної реєстрації шлюбу між сторонами по справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 лютого 1980 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 зареєстровано шлюб у Саксаганському відділі РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис № 107 (а.с.13).

У1981 році сторони переїхали проживати до Республіки Абхазія, де в них народились син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3 року народження, та дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У 1994 році сторони повернулися до України.

У 2003 році позивач ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовною заявою до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, 08 серпня 2003 року позов було задоволено, рішення набрало законної сили (а.с. 103 - 104).

13 жовтня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області видано свідоцтво про розірвання шлюбу, актовий запис № 533 (9 - 10).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 19 січня 2007 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 серпня 2003 року у зв'язку з нововиявленими обставинами (а.с. 61).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2009 року заяву ОСОБА_2, заінтересовані особи - ОСОБА_4, Головне управління юстиції у Дніпропетровській області Жовтневий відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції, про анулювання актового запису частково задоволено, встановлено юридичний факт розірвання шлюбу 18 листопада 1985 року Гульрипшським районним відділом ЗАГС Абхазької АРСР, актовий запис №48, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в іншій частині заявлених вимог відмовлено (а.с. 62 - 63).

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2009 року скасовано рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 22 квітня 2009 року в частині встановлення юридичного факту розірвання шлюбу 18 листопада 1985 року Гульрипшським районним відділом ЗАГС Абхазької АРСР, актовий запис №48, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, у задоволенні заяви ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту розірвання шлюбу 18 листопада 1985 року Гульрипшським районним відділом ЗАГС Абхазької АРСР, актовий запис №48, між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відмовлено, в іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с. 64 - 65).

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2010 року позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дацко Я.О., про визнання договору дарування домоволодіння та земельної ділянки частково недійсним та визнання права власності на 1/2 їх частину задоволено, визнано договір дарування будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташовано дане домоволодіння, укладений від ОСОБА_2 та ОСОБА_7 16 липня 2004 року, частково недійсним, визнано за ОСОБА_4 право власності на 1/2 частину зазначеного домоволодіння та земельної ділянки (а.с. 16 - 17).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 грудня 2010 року рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2010 року залишено без змін (а.с. 57).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 жовтня 2010 року закрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про анулювання актового запису № 533 від 11.09.2003 року Відділу РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 та визнання розірваним шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 за актовим записом №48 від 18.11.1985 року Гульрипшського районного відділу ЗАГСу Абхазької АРСР (а.с. 66).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 09 лютого 2011 року вищезазначена ухвала суду залишена без змін (а.с. 67).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2012 року адміністративний позов ОСОБА_2 до начальника Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області Ельтерман О.А. про зобов'язання скасувати актовий запис №533 від 11.09.2003 року про розірвання шлюбу залишено без розгляду (а.с. 68).

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 12 червня 2013 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 листопада 2012 року залишено без змін (а.с. 69).

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2013 року у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 17 лютого 2010 року за нововиявленими обставинами відмовлено (а.с. 18).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 березня 2013 року ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 січня 2013 року залишено без змін (а.с. 59, 60).

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_2 просив суд визнати факт відсутності повторної реєстрації шлюбу після 18 листопада 1985 року між ним та відповідачкою ОСОБА_4 та визнати неправомірним подання ним у 2003 році до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу позовної заяви до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 лютого 1980 року у Саксаганському відділі РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №107, при цьому просив визнати причину пропуску строку подання позову поважною та поновити його.

Встановлення юридичного факту відсутності реєстрації повторного шлюбу необхідно позивачу для скасування судових рішень, якими було визнано право відповідачки ОСОБА_4 на 1/2 частку спірного домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки основною підставою для визнання за нею права власності було насамперед те, що вона, начебто, перебувала із позивачем у шлюбі на період купівлі останнім у 2000 році спірного домоволодіння, що не відповідає дійсності.

На підтвердження своїх позовних вимог ОСОБА_2 посилався, як на доказ, на свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_1, видане 20 серпня 1990 року Гульрипшским райвідділом РАГСу Абхазької АРСР (а.с. 13) та повторне свідоцтво про встановлення батьківства НОМЕР_2 видане 29 липня 1994 року Володимирською сільською радою Гульрипшського району Абхазької АРСР (а.с. 15).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про встановлення юридичного факту відсутності повторної реєстрації шлюбу та визнання неправомірного подання позову, суд першої інстанції виходив з відсутності правових підстав для їх задоволення.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам діючого законодавства.

Порядок судочинства у справах про встановлення юридичних фактів врегульовано статтями 256-259 ЦПК.

Справи про встановлення юридичних фактів можуть бути предметом розгляду суду порядком окремого провадження за таких умов: 1) факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій, тобто для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення; 2) встановлення факту не має бути пов'язано з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт, що має юридичні наслідки; 4) чинним законодавством не передбачений інший позасудовий порядок встановлення юридичних фактів.

Відповідно до положень ст.. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно роз'яснень, наданих Верховним Судом України в листі від 01 січня 2012 року «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 256 ЦПК суд вправі розглядати справи про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення за таких умов:

- якщо відповідний запис в органах РАЦСу не зберігся (відсутність архіву або відповідної книги реєстрації, а також за наявності книги, проте за відсутності запису в ній);

- якщо у поновленні такого запису органи РАЦСу відмовили у встановленому порядку;

- запис може бути поновлено лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації події.

Відмова зазначеного органу у поновленні запису підтверджується його письмовим висновком, наявність якого є необхідною умовою прийняття судом заяви про встановлення вказаного факту.

Статтями 18, 19 Закону від 24 грудня 1993 р. N 3807-XII "Про органи реєстрації актів цивільного стану", що діяв до 1 липня 2010 р., було передбачено, що реєстрації підлягають народження, смерть, одруження, розірвання шлюбу, встановлення батьківства, зміни прізвища, імені, по батькові.

Новим Законом від 1 липня 2010 p. N 2398-VI "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" у статтях 12 - 17 передбачена державна реєстрація народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені та смерті. Тобто в зазначених законах перелік актів цивільного стану, що підлягають державній реєстрації, є вичерпним. Проте у ст. 49 ЦК зазначено більш широкий перелік актів цивільного стану, що підлягають державній реєстрації, та включено також усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав.

Із заявою про порушення справи можуть звернутися особи, для яких наявність факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення може породжувати юридичні наслідки.

Із такою заявою мають право звернутися:

- особи, стосовно яких був здійснений реєстраційний запис, члени їх сім'ї;

- законні представники неповнолітніх та недієздатних;

- спадкоємці померлих.

До заяви про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення можуть додаватися такі документи та докази:

1) довідка архіву органів РАЦСу, що підтверджує факт втрати у цих органах запису, та висновок районного (міського) відділу (бюро) РАЦСу про відмову в поновленні запису акта цивільного стану.

2) докази, що підтверджують наявність цього юридичного факту (документи, акти, листи ділового та особистого характеру, які містять інформацію про реєстрацію усиновлення, шлюбу, розірвання шлюбу, наприклад: довідку архіву РАЦСу про те, що актовий запис втрачено, довідки церковних архівів та інших установ, які реєстрували шлюб, виписку з паспорта, в яких є відмітка (штамп) про реєстрацію чи розірвання шлюбу, документи ділового характеру (анкети, особові справи), свідоцтва про народження дітей, де батьками зазначені заявники, актові записи про народження дітей, домові книги, показання свідків щодо факту реєстрації шлюбу, інші документи, які містять інформацію про реєстрацію чи розірвання шлюбу).

Із заявою про встановлення факту реєстрації шлюбу може звернутися подружжя або кожен із них.

Аналіз зазначених вище норм закону свідчить про те, що характерною рисою справ про встановлення факту реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення є встановлення судовим порядком не фактів усиновлення, шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, а лише фактів їх реєстрації в актових книгах, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не збереглися відповідні записи, і ті відмовилися їх поновити або ж вони можуть бути відновлені тільки на підставі рішення суду про встановлення їх реєстрації.

Встановлення факту відсутності реєстрації шлюбу чинним законодавством не передбачено, у зв'язку с чим суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову в частині визнання факту відсутності повторної реєстрації шлюбу після 18 листопада 1985 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_4

Що стосується позовних вимог ОСОБА_2 про визнання неправомірним подання ним у 2003 році до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу позовної заяви до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 16 лютого 1980 року у Саксаганському відділі РАГС м. Кривого Рогу, актовий запис №107, то такі вимоги не відповідають загальному переліку способів захисту цивільних прав та інтересів, передбаченому ст. 16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги позивача не містять підстав для її задоволення.

Так, безпідставними є посилання ОСОБА_2 стосовно наявності на сьогоднішній день двох актових записів про розірвання шлюбу між сторонами у справі, а саме: актового запису №48 від 18 листопада 1985 року та актового запису №553 від 13 жовтня 2003 року, що, в свою чергу, на його думку, формально свідчить про дворазове укладення шлюбу із відповідачкою ОСОБА_4,.

Як убачається із матеріалів справи, дійсність актового запису №48 від 18 листопада 1985 року, вчиненого Гулрипшським райвідділом РАГСу Абхазької АРСР, не підтверджена належними та допустимими доказами.

Надані позивачем в якості доказів свідоцтво про розірвання шлюбу НОМЕР_1, видане 20 серпня 1990 року Гульрипшским райвідділом РАГСу Абхазької АРСР (а.с. 13), та повторне свідоцтво про встановлення батьківства НОМЕР_2, видане 29 липня 1994 року Володимирською сільською радою Гульрипшського району Абхазької АРСР (а.с. 15), у яких зазначено про вчинення відповідних актових записів, не можуть бути визнані належними та допустимими доказами, оскільки, як встановлено судом першої інстанції в порядку судового доручення, зазначені актові записи не можуть бути підтверджені, так як вони були видані на неконтрольованій території Грузії та не мають юридичної сили (а.с.80 - повідомлення Департаменту Юстиції Абхазької автономної республіки).

Більш того, в матеріалах справи наявна копія свідоцтва про народження дочки сторін ОСОБА_6 НОМЕР_3, виданого ІНФОРМАЦІЯ_1 року Володимирівською сільською радою Гулрипшського району Абхазької АРСР (а.с. 73), яке суперечить наданому позивачем повторному свідоцтву про встановлення батьківства НОМЕР_2 щодо ОСОБА_6.

Крім того, зазначені вище свідоцтва не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог по суті з підстав, викладених вище.

Безпідставними є й посилання позивача на те, що судом було проігноровано необхідність встановлення юридичного факту відсутності реєстрації повторного шлюбу для скасування низки судових рішень стосовно визнання за відповідачкою ОСОБА_4 права на 1/2 частку домоволодіння АДРЕСА_1, оскільки мета встановлення факту, що має юридичне значення, є лише однією із умов розгляду цієї категорії справ.

Також необґрунтованими є доводи апелянта щодо порушення судом принципу диспозитивності, передбаченого ст. 11 ЦПК України, оскільки, як зазначено вище, встановлення відсутності юридичного факту повторної реєстрації шлюбу між сторонами по справі нормами чинного законодавства не передбачено.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи наведене, доводи апеляційної скарги не приводять апеляційний суд до висновку про порушення або неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які є підставами для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: І.Є. Ляховська

Судді: А.П. Барильська

Я.М. Бондар