АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1968/15 Справа № 182/3559/14-ц Головуючий у 1 й інстанції - Рунчева О. В. Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Петренко І.О., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, яка діє в своїй інтересах та в інтересах дітей, третя особа: служба у справах дітей Нікопольської міської ради про вселення та усунення перешкод у користуванні будинком,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом (а.с.2-3,20-21,69-70) до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні будинком по АДРЕСА_1. Позивач вказував на те, що йому належить 7/8 частин цього будинку, в якому безпідставно проживає відповідач разом доньками 2001 та 2005 року народження. Посилаючись на те, що вказані особи перешкоджають йому в користуванні будинком, позивач просив усунути зазначені перешкоди шляхом виселення відповідача та дітей з будинку, вселити його в будинок та зобовязати відповідача передати йому ключі від будинку.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі відповідач ставить питання про скасування рішення, як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

У відповідності зі ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.

Зі справи вбачається, що позивачеві на праві власності належить 7/8 частин будинку по АДРЕСА_1.

В листопаді 2007 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мала місце домовленість про продаж цього будинку. Після укладення між ними договору про завдаток і наміри купівлі-продажу нерухомого майна, ОСОБА_4 отримав від позивача ключі від будинку і дозвіл на користування зазначеною нерухомістю.

Оскільки вказані особи не досягли згоди щодо укладення договору купівлі-продажу вказаного об'єкта нерухомості, їх правовідносини неодноразово були предметом розгляду судів.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 26 вересня 2013 року ОСОБА_4 було виселено з цього будинку.

Встановивши, що після виконання вказаного рішення в зазначеному будинку залишилася дружина ОСОБА_4 - ОСОБА_2 з двома неповнолітніми дітьми, а позивач позбавлений змоги користуватися будинком, суд дійшов обґрунтованого висновку про усунення зазначених перешкод, виселення відповідача з дітьми з будинку та вселення в нього позивача.

Доводи апеляційної скарги про невиконання позивачем рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2014 року щодо стягнення з нього на користь ОСОБА_4 вартості ремонтних робіт у спірному будинку, а також на те, що відповідач вселилася в будинок з дозволу позивача, постійно там проживає, виконує обов'язки по утриманню будинку та вносить плату за спожиті комунальні послуги, не є підставою для скасування рішення, оскільки вказаний будинок належить позивачеві, а у відповідності зі ст.ст.321, 391 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Безпідставними є посилання апеляційної скарги на Закон України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», який вимагає попередньої згоди органу опіки і піклування для вчинення будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, права користування якими мають діти, оскільки цей закон не може бути застосовано до спірних правовідносин.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Петренко І.О.

Романюк М.М.