Справа № 368/1152/15-ц Головуючий у І інстанції Закаблук О. В.
Провадження № 22-ц/780/5562/15 Доповідач у 2 інстанції Голуб С. А.
Категорія 38 07.10.2015
РІШЕННЯ

Іменем України

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Голуб С.А.,

суддів Березовенко Р.В., Приходька К.П.

при секретарі Токар Т.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області, треті особа, - Управління Держземагенства у Кагарлицькому районі Київської області про визнання в порядку спадкування права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер його батько ОСОБА_3 .

За життя ОСОБА_3 був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Мир», оскільки з листопада 1973 року по грудень 1993 року працював комбайнером, а 10.05.1990 р. вийшов на пенсію за віком, продовжуючи працювати.

В кінці 1995 року рішенням Горохуватської сільської ради № ІV - ХХІІ від 09.06.1995 р. земля колективного сільськогосподарського підприємства «Мир» була розпайована та КСП «Мир» було отримано державний акт на право колективної власності на землю серія НОМЕР_1 від 12.12.1995 р.

У зв'язку з тим, що ОСОБА_3, був членом КСП «Мир» йому належало право на земельну частку (пай) розміром 3,76 умовних кадастрових гектари, що розташований на території Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області.

За життя ОСОБА_3 сертифікат про право на земельну частку (пай) отримати не встиг.

Таким чином, до складу спадщини ОСОБА_3 входить право на земельну частку ( пай).

Після ОСОБА_3 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_4, оскільки на час його смерті проживала з ним і до неї як спадкоємця за законом першої черги перейшло право на земельну частку (пай), яке належало її чоловіку ОСОБА_3

ОСОБА_4 не оформила своїх спадкових справ на земельну частку (пай) та ІНФОРМАЦІЯ_2. померла.

Після ОСОБА_4 із спадкоємців першої черги залишився лише син, - ОСОБА_2 (далі-Позивач).

Позивач у шестимісячний строк звернувся до Кагарлицької районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 16.03.2012 р.

Оскільки відсутній сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім'я ОСОБА_3., позивач не може у встановленому порядку через державному нотаріальну контору оформити право на отримання земельної частки (паю), що належало ОСОБА_3 та було успадковано ОСОБА_4

Просив суд визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування після ОСОБА_4 право на земельну частку (пай) колективного сільськогосподарського підприємства «Мир» розміром 3,76 умовних кадастрових гектари на території Горохуватської сільської ради Кагарлицького району Київської області, що належало ОСОБА_3. Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач оскаржив рішення суду в апеляційному порядку з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Не погоджується із висновком суду в тому, що до складу спадщини ОСОБА_3 не входить право на земельну частку (пай), оскільки ОСОБА_3 не був внесений до списку, що додається до державного акта на право в колективної власності на землю КСП «Мир» .

Також не погоджується із висновком суду в частині застосування до його позовних вимог позовної давності.

Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позимвача, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1. помер ОСОБА_3.

За життя ОСОБА_3 був членом колективного сільськогосподарського підприємства «Мир», що підтверджується трудовою книжкою колгоспника, (а.с., 11 - 13), де зазначено, що 02.01.1988 року прийнятий в члени КСП «МИР» і призначений в тракторну бригаду комбайнером.

Згідно архівної довідки № 95 від 30.03.2015 року, ( а.с., 13), виданої КП «Трудовий архів Кагарлицького району» Кагарлицької районної ради Київської області, ОСОБА_3, 1930 року народження, дійсно працював комбайнером у колгоспі «Комунар», «Мир», КГСП «Мир», с. Горохуватка Кагарлицького району Київської області з листопада місяця 1973 року по грудень місяць 1993 року.

В кінці 1995 року згідно п. 1 вказаного Указу Президента рішенням Горохуватської сільської ради № ІV - ХХІІ від 09.06.1995 р. земля колективного сільськогосподарського підприємства «Мир» була розпайована та було отримано державний акт на право колективної власності на землю серія НОМЕР_1 від 12.12.1995 р., ( а.с., (19 - 22).

Проте, як встановлено судом, ОСОБА_3 не зазначений в списку, що доданий до державного акту на право колективної власності на землю.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції керувався п. 2 Указу Президента №720/95 від 08.08.1995 р. «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» відповідно до якого право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Оскільки ОСОБА_3 не був включений у список, о додавався до Державного акту на право колективної власності на землю, йому не міг бути виданий і не був виданий сертифікат на земельну частку (пай). А тому цей сертифікат не входив до складу спадкового майна і не міг успадковуватись спадкоємцями ОСОБА_3

Ці висновки суду доводами апеляційної скарги не спростовані.

Указом Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям" визначено, що право на земельну частку (пай) мають члени сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Кількість осіб, які мають право на земельну частку (пай), приймаються за списком, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, який у разі потреби уточнюється і підписується головами відповідної ради і підприємства.

Чинним законодавством встановлено, що підприємство діє на основі статуту. Статут підприємства визначає порядок вступу до підприємства і припинення членства в ньому, принципи формування спільної власності та права членів щодо неї.

Список громадян, як додаток до державного акта, формується самим підприємством відповідно до статуту, розглядається і затверджується загальними зборами (зборами уповноважених) членів підприємства та підписується головою місцевої ради і головою колективного сільськогосподарського підприємства.

Виходячи з викладеного, право на земельну частку (пай) мають тільки члени недержавного сільськогосподарського підприємства, а надання права на земельну частку (пай) здійснюється відповідно до встановленого членства в підприємстві.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_2 був членом колективного сільськогосподарського підприємства на момент отримання цим підприємством державного акту, а тому мав бути включений до списку громадян, які мають право на отримання земельної частки (паю).

Хоча суд у своєму рішенні зазначив, що членство ОСОБА_3 в КСП «Мир» підтверджується трудовою книжкою колгоспника про те, що 02.01.1988 року він був прийнятий в члени КСП «Мир» і призначений в тракторну бригаду комбайнером,однак ці обставини цим доказом не підтверджуються. По-перше, цей доказ має дуже погану якість фотокопіювання і важко прочитати взагалі прізвище колгоспника, якому ця книжка належить. Крім того, в цій книжці існує лише запис про прийняття на роботу комбайнером в колгосп «Мир» у 1988 році, а не в колективне сільськогосподарське підприємство. Крім того, в 1988 році колективних сільськогосподарських підприємств в УРСР ще не створювалось.

Матеріали справи не містять інших доказів, які б доводили, що колгосп «Мир» був реорганізований в КСП «Мир», не встановлена дата цього перетворення. Відсутні статутні документи і докази вступу ОСОБА_3 до членів КСП, а тому у суду не було підстав вважати, що він був членом КСП «Мир» на момент отримання Державного акту і мав бути внесений до списку, що додається до Державного акту про право колективної власності на землю.

Щодо висновків суду про застосування до позовних вимог позовної давності, то з цими висновками судова колегія не може погодитися виходячи із того, що відмовити у задоволенні позову з підстав спливу позовної давності суд може лише в разі, коли суд встановив, що право позивача порушене, але воно не може бути захищене у зв'язку зі спливом позовної давності. В даному ж випадку, суд встановивши, що право позивача не порушене, правильно відмовив у задоволенні позову по суті, а тому посилання в мотивувальній частині також на підставу для відмови у задоволенні позов на сплив позовної давності є зайвим. Ця обставина не може бути залишена судовою колегією без належного реагування, а тому рішення суду першої інстанції підлягає зміні з виключенням із мотивувальної частини посилання на ст. 256,257,259,260,261 ЦК України. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виключити із мотивувальної частини рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 04 серпня 2015 року в даній справі посилання на ст..ст.256,257,259,260,261 ЦК України, як на підставу для відмови у задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді