Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 жовтня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Шимківа С.С.

суддів: ОСОБА_1, ОСОБА_2

секретар судового засідання Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Шубківської сільської ради Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду від 12 червня 2015 року задоволено позов ОСОБА_4 до Шубківської сільської ради Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Визначено ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії МЮ № 357618, виданий 10.06.2014 року Рівненським МВ УДМС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 додатковий строк в два місяці, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду, для подання ним заяви в нотконтору про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_5, яка померла 25 грудня 2003 року.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 покликається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом більш, як через десять років з дня відкриття спадщини.

Надана ним довідка кадрового агентства "Семейний очаг" про перебування його за кордоном не може бути прийнята судом до уваги як належний та допустимий доказ, оскільки не містить достатніх реквізитів щодо документу.

Зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою, як доказ, що підтверджує факти перетину позивачем державного кордону, лист Державної прикордонної служби від 28.04.2015 року за № 0.64-6082/0/15-13.

______________________________________________________________________

Справа № 570/1072/15-ц Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_6

Провадження № 22-ц/787/1755/2015 Суддя-доповідач ОСОБА_7С

З пояснень допитаних у судовому засіданні свідків не можна точно встановити чи перебував ОСОБА_4 постійно після смерті його матері за кордоном, оскільки пояснення свідків ґрунтуються на їх особистих припущеннях, а не достовірній інформації.

Позивач, знаючи, що є інші спадкоємці після смерті ОСОБА_5, зокрема його сестра ОСОБА_8, не залучив їх до участі у справі як співвідповідачів.

Задовольняючи позов до Шубківської сільської Ради, суд не встановив і не зазначив у своєму рішенні в чому полягає порушення, невизнання або оспорювання даним відповідачем прав, свобод чи інтересів позивача ОСОБА_4.

Просить суд скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні позову.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_4 покликається на законність та обґрунтованість рішення суду. Просить про відмову у задоволенні апеляційної скарги та залишення оскаржуваного рішення без змін.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 25.12.2003 року померла мати позивача - ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть, серії 1-ГЮ № 137879 від 26 грудня 2003 року (а.с. 6).

У визначений законом строк, позивач ОСОБА_4 із заявою про прийняття спадщини не звернувся.

17 березня 2015 року, після отримання відмови державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_9 у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, що належить ОСОБА_5, ОСОБА_4 подав до суду заяву про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

У поданій позовній заяві ОСОБА_4 зазначає, що спадкуванню підлягає, зокрема, житловий будинок. Про інше спадкове майно він не обумовлює.

Право власності на спірний житловий будинок № 70 по вул. Рівненській в с. Дуби Рівненського р-ну зареєстровано за ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності, яке видане виконкомом Шубківської сільської ради 25 листопада 2004 року (а.с. 18).

Після смерті 03.02.2014 року ОСОБА_10, 1/2 частину даного будинковолодіння успадкував ОСОБА_3, який залучений до участі у справі, як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору (а.с. 19).

Отже, з часу відкриття спадщини до моменту звернення ОСОБА_4 із заявою про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини минуло понад одинадцять років.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК УРСР 1963 року, чинного на час виникнення спірних правовідносин, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 550 ЦК УРСР 1963 року передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений статтею 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.

Разом з тим, пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, передбачено, що правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно частин 1, 3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої ст. 1272 ЦК України.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції вищезазначені вимоги чинного законодавства залишив поза увагою та не врахував, що посилання позивача на те, що перебуваючи на роботі за кордоном він не мав можливості звернутися із заявою про прийняття спадщини не є поважною причиною для визначення особі додаткового строку для прийняття спадщини.

Зокрема, як встановлено судом першої інстанції позивач з 27 грудня 2003 року по 08 січня 2004 року ОСОБА_4 перебував на території України, отже мав можливість звернутися із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обовязку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Однак, жодних доказів, які б вказували та підтверджували поважність причин пропуску ОСОБА_4 строку на подання заяви про прийняття спадщини, а саме наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів що перешкоджали йому звернутися з відповідною заявою ним не надано, а судом не встановлено.

Позивачем не зазначено у чому полягає порушення Шубківською сільською радою його прав, оскільки право власності на спірне майно зареєстроване за ОСОБА_10 на підставі свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Шубківської сільської ради 25 листопада 2004 року (а.с. 18)

У п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" роз'яснено, що відповідачами у такій категорії справ є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Оскільки право власності на спірне майно було зареєстроване за ОСОБА_10 Шубківська сільська рада є неналежним відповідачем у даній справі.

З іншими позовними вимогами ОСОБА_4 до суду не звертався.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 не довів суду поважності причин пропуску ним строку для подання заяви про прийняття спадщини, судом неповно зясовано фактичні обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, постановлене ним рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_4.

На підставі ч. 1 ст. 1270, ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 12 червня 2015 року скасувати.

ОСОБА_4 відмовити у задоволенні позову до Шубківської сільської ради Рівненського району, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. у відшкодування понесених ним судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня набрання ним чинності.

Головуючий-суддя Шимків С.С.

Судді: Василевич В.С.

ОСОБА_2