АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 658/1172/15-ц
Номер провадження 22-ц/791/2513/15 Головуючий в І інстанції Подіновська Г.В.
Категорія: 27 Доповідач: Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 22 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Пузанової Л.В.
Суддів:Фурман Т.Г.
Чиркової К.Г.
При секретарі:Предместніковій Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И Л А :

В березні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення боргу, зазначаючи, що 02 вересня 2013 року сторони уклали договір позики, за умовами якого він позичив відповідачеві грошові кошти у розмірі 5000 доларів США, про що останній видав йому боргову розписку.

Строк повернення грошових коштів розпискою визначений не був, тому він 18 лютого 2015 року пред'явив ОСОБА_5 вимогу про повернення позики.

Посилаючись на те, що відповідач відмовляється добровільно повертати позичені грошові кошті, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_5 5000 доларів США, що станом на дату подання позову згідно офіційного курсу Національного банку України становить 116400 грн.

Рішенням суду від 10 липня 2015 року позов задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 109240,87 грн., що станом на 10.07.15р. еквівалентно 5000 доларів США та судовий збір - 1092,40 грн., а всього: 110333,27 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачеві у задоволенні заявлених до нього вимог, зазначаючи, що судом необґрунтовано не враховано факт проведення повного розрахунку за договором позики, що підтверджено наявністю у нього, як у боржника, боргового документа.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6 її доводи не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що у вересні 2013 року сторони уклали договір позики, за умовами якого ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 5000 доларів США, які зобов'язаний був повернути за першою вимогою позикодавця.

Письмова форма договору позики сторонами не дотримана.

На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачем представлена розписка позичальника від 11 вересня 2014 року, яка посвідчує передання ОСОБА_5 ОСОБА_6 у вересні 2013 року грошової суми у розмірі 5000 доларів США /а.с. 87/.

Визнавши факт укладення з позивачем договору позики на зазначених останнім умовах, відповідач заявив про повернення боргу в серпні 2014 року, надавши на підтвердження виконання зобов'язань первісно видану ним 01.09.2013 року боргову розписку, яку ніби-то повернув йому ОСОБА_6 після отримання грошових коштів /а.с. 79/.

ОСОБА_6, заперечуючи, як факт отримання від ОСОБА_5 позики, так і факт повернення останньому в серпні 2014 року розписки, пояснив, що виданий відповідачем при укладенні договору позики борговий документ був втрачений ним, в зв'язку з чим виникла необхідність повторно отримати від позичальника розписку про передання йому грошових коштів.

При цьому ОСОБА_6 заявив про те, що не може з достовірністю визнати, що надана суду представником відповідача розписка від 01.09.13р. є саме тією борговою розпискою, яку він первісно отримав від ОСОБА_5 на підтвердження укладення договору позики.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківській рахунок.

Сума позики зарахована на банківський рахунок позивача не була, тому відповідач доводить факт виконання зобов'язання в порядку, встановленому ст. 545 ЦК України, яка регулює питання щодо підтвердження виконання зобов'язання.

Згідно з наведеною вище нормою матеріального права, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Враховуючи, що розписка позивача, як кредитора, про одержання виконання зобов'язання відповідачеві не видавалася і видачі такої розписки останній (як він пояснив) не вимагав; вказівка ОСОБА_6 про повернення йому грошових коштів на наданій суду представником відповідача розписці від 01.09.2013р. відсутня та зважаючи на наявну у позивача боргову розписку ОСОБА_5, видану ним повторно 11.09.2014р. без зазначення в ній про виконання цього зобов'язання, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що факт виконання відповідачем зобов'язань за укладеним з позивачем договором позики не доведений і належними доказами не підтверджений, а тому заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому суд обґрунтовано не взяв до уваги як доказ виконання ОСОБА_5 зобов'язань за спірним договором позики показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, оскільки, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06 листопада 2009 року №9, зі змісту абзацу другого частини першої статті 218 ЦК України витікає, що не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину.

Враховуючи, що відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, показання свідків щодо виконання зобов'язань, які виникли з договору позики, є недопустимими доказами.

Отже, висновки суду у спірних правовідносинах, відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

Зокрема посилання відповідача на наявну в нього боргову розписку як на підтвердження виконання зобов'язання, не може бути враховано судом при наявності повторно виданої ним боргової розписки та відсутності розписки позивача, як кредитора, про одержання виконання.

Та обставина, що видана ОСОБА_5 боргова розписка не містить всіх необхідних та обов'язкових для договору позики умов, не спростовує висновки суду у спірних правовідносинах, враховуючи, що відповідач визнав факт укладення з позивачем договору позики зазначеної останнім суми грошових коштів.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 10 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: (підпис)

Судді: (два підписи)

З оригіналом згідно:

Суддя: Л.В.Пузанова