АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого-судді Кулянди М. І.

суддів: Перепелюк Л.М., Одинака О.О.

секретар: Кусяк М.Д.

за участю позивачки ОСОБА_1, представника позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог - Долинянська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні під'їзною дорогою до житлового будинку та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про зобов'язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог - Долинянська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні під'їзною дорогою до житлового будинку по АДРЕСА_1

В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області вона є власником житлового будинку по АДРЕСА_1

Зазначає, що у 1975 році правлінням колишнього колгоспного двору до її житлового будинку була підведена під'їзна дорога, на той час за вищезазначеною адресою знаходилась сільська лазня.

Рішенням дев'ятої сесії ХХІV скликання Долинянської сільської ради Хотинського

№ 22ц-338/15 головуючий по 1 інстанції Єфтеньєв О.Г.

Категорія: 47 доповідач Кулянда М.І.

району Чернівецької області від 02 серпня 2003 року її було зобов'язано утримувати дану ділянку дороги в належному стані, включно і її узбіччя, шириною по 0,5 м.

Наявність даної дороги підтверджується копією викопіювання із плану адміністративних меж Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області.

Вказувала, що починаючи з 2011 року ОСОБА_3 чинить їй перешкоди у користуванні зазначеною дорогою.

У зв'язку із тим, що ОСОБА_3 перекопана дорога та фактично перекрито узбіччя, шляхом побудови бетонного перекриття, що унеможливлює під'їзд до її будинку, просила суд зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 не чинити перешкоди у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом здійснення ними за власний рахунок ремонтно-відновлювальних робіт з метою вирівняння дорожнього покриття під'їзної дороги з АДРЕСА_1 до житлового будинку ОСОБА_1 та демонтування водостічного містка і бетонного перекриття на узбіччі зазначеної під'їзної дороги.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області про зобов'язання вчинити дії та скасування рішення Долинянської сільської ради № 30-2003 від 02 серпня 2003 року.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що він є власником житлової будівлі по АДРЕСА_2, реконструйованої з лазні за відповідними дозволами Долинянської сільської ради, архітектурного бюро Хотинського району Чернівецької області та іншими компетентними службами району, а також житловим будинком, власником якого є згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2013 року, до якого згідно викопіювання із плану с. Долиняни прилягає земельна ділянка площею 0,15 га.

Зазначає, що у 2008 році сільська рада надала йому земельну ділянку, площею 0,15 га для обслуговування нежитлового приміщення сільської лазні для реконструкції її під житловий будинок згідно рішення виконавчого комітету сільської ради № 16/3 від 12 березня 2008 року. Він просив ОСОБА_1 перенести свою дорогу на попереднє місце розташування, однак вона категорично відмовилась.

Зазначає, що сільська рада при затвердженні проекту землеустрою згідно рішення сесії сільської ради від 04 квітня 2013 року № 149-2013 вилучила у нього частину даної земельної ділянки та надала її в оренду.

У зв'язку з наведеним, просив суд демонтувати самовільно збудовані ОСОБА_1 міст та надати йому земельну ділянку по АДРЕСА_2, площею 0,15 га, яка закріплена за приміщенням бувшої лазні згідно картографічного зображення, а нині належить до житлової будівлі згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2013 року, а також скасувати рішення Долинянської сільської ради № 30-2003 від 02 серпня 2003 року.

Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області про скасування рішення Долинянської сільської ради № 30-2003 від 02 серпня 2003 року.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог - Долинянська сільська рада Хотинського району Чернівецької області про усунення перешкод у користуванні під'їзною дорогою до житлового будинку по АДРЕСА_1 відмовлено.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області про зобов'язання вчинити дії також відмовлено.

На дане рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні її позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 16 Закону України « Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю. Згідно ст.17 зазначеного закону управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться.

Відповідно до ч.1 ст.19 згаданого закону основними обов'язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є:

· забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів;

· організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів за встановленими для них будівельними нормами, державними стандартами та нормами;

Згідно ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 вересня 2005 року органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за:

- стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів;

- якість робіт з проектування, будівництва, реконструкції, ремонту та утримання вулиць і доріг міст та інших населених пунктів;

- відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан.

Відповідно до ст. 37 Закону будівництво споруд, об'єктів дорожнього сервісу, автозаправних станцій, прокладення інженерних мереж та виконання інших робіт у межах смуги відведення автомобільних доріг здійснюються згідно з дозволом органів державного управління автомобільними дорогами та за попереднім погодженням з відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України в порядку, передбаченому законодавством України.

Органи державного управління автомобільними дорогами видають за погодженням з відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України на платній основі дозволи на розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Органи державного управління автомобільними дорогами у 30-денний строк приймають рішення про видачу дозволу на розміщення, будівництво, реконструкцію та функціонування в межах смуги відведення автомобільних доріг загального користування об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті, або про відмову у видачі такого дозволу.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції , згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 05 березня 2007 року ОСОБА_1 є власником житлового будинку по АДРЕСА_1, 28 в селі Долиняни Хотинського району Чернівецької області.

Відповідно ОСОБА_3 є власником житлової будівлі в АДРЕСА_2 згідно рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 12 грудня 2013 року реконструйованої з лазні за відповідними дозволами Долинянської сільської ради, архітектурного бюро Хотинського району та іншими компетентними службами району, до якої згідно викопіювання із плану с. Долиняни прилягає земельна ділянка площею 0,15 га.

В 1974 році рішенням правління колгоспу було заборонено ОСОБА_8 будівництво мосту через яр (потік) , а також під'їзної дороги через територію сільської лазні , що підтверджується випискою з протоколу рішення правління колгоспу «Маяк» від 24 жовтня 1974 року (а.с. 74).

Із генерального плану села Долиняни, який досліджувався в суді першої інстанції вбачається, що жодної під'їзної дороги від центральної дороги, повз будинок, який належить ОСОБА_3, який на час складання генерального плану був лазнею, через річку Черлену, яка розділяє собою два погосподарські номери АДРЕСА_2 будь - якого проїзду чи переходу не було.

Рішення правління колгоспу 1975 року на яке посилається позивачка, яким ніби - то була підведена до її житлового будинку під'їзна дорога, остання суду не надала, наявність його не визнається відповідачами, а тому посилання ОСОБА_1 на вказане рішення є безпідставним.

Судом встановлено, що чоловіком позивачки ОСОБА_9 та відповідачами було проведено вимушене відведення води в річку Черлену шляхом продовження стічної канави вздовж центральної дороги села по АДРЕСА_2

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачкою не надано суду доказів, які б вказували на наявність під'їзної дороги до належного їй житлового будинку АДРЕСА_1

Рішення суду в частині зобов'язання вчинити дії не оскаржувалось, а тому набрало законної сили.

Посилання апелянта на те, що наявність під'їзної дороги до її житлового будинку підтверджується рішенням правління колгоспу від 1975 року, рішенням дев'ятої сесії ХХІV скликання Долинянської сільської ради Хотинського району Чернівецької області від 02 серпня 2003 року, яким зобов'язано апелянта утримувати дану ділянку дороги в належному стані, актом Долинянської сільської ради Хотинського району від 20 жовтня 2011 року з якого вбачається, що ОСОБА_3 проводив роботи по облаштуванню водостічного містка спростовується тим, що як вбачається з матеріалів справи позивачкою не надано ні оригіналів, ні належним чином посвідчених копій зазначених документів, тобто її твердження є надуманими.

Щодо позовної вимоги позивачки про усунення перешкод у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 шляхом здійснення відповідачами за власний рахунок ремонтно-відновлювальних робіт з метою вирівняння дорожнього покриття під'їзної дороги з АДРЕСА_1 до житлового будинку ОСОБА_1 та демонтування водостічного містка і бетонного перекриття на узбіччі зазначеної під'їзної дороги, то вона є безпідставною, оскільки відповідно до ст.17 Закону України «Про автомобільні дороги» від 08 версеня 2005 року управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться, а не громадянами зазначеного населеного пункту, в тому числі і відповідачами.

Більше того, позивачка не позбавлена права особисто здійснювати ремонт так званої дороги , яка необхідна для користування тільки нею та членами її сім'ї.

Підстав, за наявності яких такий обов'язок може покладатися на відповідачів позивачка не навела та не довела належними та допустимими доказами.

Твердження апелянта про те, що ОСОБА_3 у 2008-2009 роках без проектної документації та без дозволу на виконання будівельних робіт провів реконструкцію будівлі лазні під житловий будинок з гаражем спростовується рішенням виконавчого комітету Долинянської сільської ради Хотинського району № 16/3 від 12 березня 2008 року, яким надано дозвіл ОСОБА_3 на реконструкцію приміщення сільської лазні по АДРЕСА_2 під житловий будинок.

Крім того, зазначені твердження апелянта не стосуються предмету та підстав зазначеного позову.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстав для його скасування не має.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 14 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: