У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Горелкіної Н.А.,
суддів: Євграфової Є.П., Іваненко Ю.Г.,
Завгородньої І.М., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_6, третя особа - Вінницька об'єднана державна фінансова інспекція, про стягнення надмірно сплачених коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 07 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 21 жовтня та 23 грудня 2009 року між Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області та фізичною особою−підприємцем ОСОБА_6 укладені договори щодо ремонту приміщень.

Позивачем були перераховані грошові кошти на рахунок

відповідача за договором від 21 жовтня 2009 року - 24 015 грн 60 коп., у тому числі податок на додану вартість (далі - ПДВ) - 4 002 грн 60 коп.; за договором від 23 грудня 2009 року - 9 396 грн, у тому числі ПДВ - 1 566 грн.

Також позивач вказував, що ОСОБА_6 під час укладення зазначених договорів були внесені недостовірні дані, оскільки фізична особа−підприємець не був зареєстрований як платник ПДВ, і тому даний податок з нього не утримувався, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 5 568 грн 60 коп.

Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області просила стягнути з ОСОБА_6 надмірно сплачені кошти у розмірі 5 568 грн 60 коп.

Заочним рішенням Вінницького міського суду Вінницької області

від 19 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 07 травня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Лука-Мелешківської сільської ради Вінницького району Вінницької області 5 568 грн 60 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Задовольняючи позов, суди керувалися тим, що на момент укладення зазначених договорів відповідач не був зареєстрований як платник ПДВ, а отже, даний податок з нього не утримувався, тому останній не мав права включати у вартість робіт ПДВ у розмірі 20 %.

Із такими висновками судів погодитися не можна з огляду на таке.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що 21 жовтня 2009 року між фізичною особою−підприємцем ОСОБА_6 (виконавець) та Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області (замовник) укладений договір на ремонт приміщення, відповідно до розділу 1 якого на умовах, викладених у договорі, замовник доручає, а виконавець зобов'язався на власний ризик та власними силами або із залученням третіх осіб (субпідрядників) виконати на об'єкті замовника роботи по поточному ремонту приміщення лікарні відповідно до погодженої динамічної проектно-кошторисної документації, що додається до цього договору та є його невід'ємною частиною, а замовник зобов'язався прийняти виконані роботи та оплатити їх у порядку та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з п. 3.1 зазначеного договору вартість робіт, вказаних у п. 1.1 договору, визначена на підставі проектно-кошторисної документації, склала (без ПДВ) 20 013 грн, ПДВ у розмірі 20 % − 4 002 грн 60 коп. Загальна вартість - 24 015 грн 60 коп. (а. с. 8−11).

Відповідно до платіжних доручень від 21 жовтня 2009 року № № 1, 115 Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області були перераховані на рахунок ОСОБА_6 грошові кошти у розмірі 22 695 грн та 1 320 грн 60 коп., а всього - 24 015 грн 60 коп. (а. с. 12).

23 грудня 2009 року між Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області (замовник) та фізичною особою−підприємцем ОСОБА_6 (підрядник) укладений договір підряду № 11209, відповідно до п. 1.1 якого підрядник прийняв на себе зобов'язання із своїх матеріалів, своїми силами та засобами, на свій ризик виконати поточний ремонт дільничної лікарні у с. Лука-Мелешківська Вінницького району Вінницької області, а замовник зобов'язався оплатити вказані роботи та прийняти їх (а. с. 59−61).

Згідно з п. 2.1 вказаного договору загальна вартість робіт за договором склала 9 396 грн, що підтверджується довідкою про вартість виконаних підрядних робіт за грудень 2009 року (а. с. 63−65).

Відповідно до платіжного доручення від 02 березня 2010 року № 40 Лука-Мелешківською сільською радою Вінницького району Вінницької області на рахунок ОСОБА_6 перераховані грошові кошти у розмірі 9 396 грн, у тому числі ПДВ - 1 566 грн (а. с. 62).

Згідно з актом ревізії Вінницької об'єднаної державної фінансової інспекції від 29 жовтня 2012 року підрядником ОСОБА_6 на етапі укладання договірних цін на проведення ремонтно-будівельних робіт та у подальшому при формуванні актів виконаних робіт на порушення п. 3.3.10.1 ДБН Д.1.1-1-2000, до актів форми КБ-2в безпідставно внесені недостовірні дані, пов'язані зі сплатою податків, що призвело до завищення вартості виконаних робіт на загальну суму 5 568 грн 60 коп., у зв'язку з чим Вінницькою об'єднаною державною фінансовою інспекцією листом від 29 жовтня 2012 року № 02-19/1658 рекомендовано позивачу усунути виявлені ревізією порушення (а. с. 21−29).

Змінюючи підставу позову Лука-Мелешківська сільська рада Вінницького району Вінницької області просила стягнути з ОСОБА_6 5 568 грн 60 коп. посилаючись на вимоги ст. ст. 1212, 1213 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Згідно зі ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Стаття 1212 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1212> регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав.

Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок iншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України <nau://ukr/435-15|st11>).

Згідно з ч. 1 ст. 177 ЦК України <nau://ukr/435-15|st177> об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші.

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України <nau://ukr/435-15|st202> правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Системний аналіз положень ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11 <nau://ukr/435-15|st11>, ч. 1 ст. 177 <nau://ukr/435-15|st177>, ч. 1 ст. 202 <nau://ukr/435-15|st202>, ч. ч. 1, 2 ст. 205 <nau://ukr/435-15|st205>, ч. 1 ст. 207 <nau://ukr/435-15|st207>, ч. 1 ст. 1212 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1212> дає можливість дійти висновку про те, що чинний договір чи інший правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в не заборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками вiдповiдних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов'язків. Зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України <nau://ukr/435-15|st11>.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1212> звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов'язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зi сторін у зобов'язанні підлягає поверненню iншiй стороні на пiдставi ст. 1212 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1212> тільки за наявності ознаки безпiдставностi такого виконання.

Якщо ж зобов'язання не припиняється з підстав, передбачених ст. ст. 11 <nau://ukr/435-15|st11>, 600 <nau://ukr/435-15|st600>, 601 <nau://ukr/435-15|st601>, 604 <nau://ukr/435-15|st604>-607 <nau://ukr/435-15|st607>, 609 ЦК України <nau://ukr/435-15|st609>, до моменту його виконання, таке виконання має правові підстави (підстави, за яких виникло це зобов'язання). Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1212> може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідач набув майно за існування достатніх правових підстав, у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству, а саме: відповідно до умов договорів від 21 жовтня та 23 грудня 2009 року.

При цьому доказів визнання вказаних договорів недійсними матеріали справи не містять.

У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно позивачу.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 02 жовтня 2013 року у справі № 6-88цс13, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України <nau://ukr/1618-15|st360-7> є обов'язковою для судів.

Порушення у формуванні цін на товари та послуги при укладенні договорів між суб'єктами господарювання та неналежна сплата податкових платежів унормовані спеціальними законами, які регулюють спірні правовідносини.

Суди першої й апеляційної інстанцій на вказані вимоги закону уваги не звернули та дійшли помилкового висновку, що оспорювана сума вважається отриманою відповідачем безпідставно у розумінні ст. 1212 ЦК України <nau://ukr/435-15|st1212>.

Суди не встановили фактичних обставин, неправильно застосували норми матеріального та процесуального права, тому судові рішення мають бути скасовані з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 335, 336, 338, 343, 344, 345, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Заочне рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 19 листопада 2014 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 07 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Н.А. Горелкіна
Судді: Є.П. Євграфова
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
О.М. Ситнік