Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" жовтня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., при секретарі Степаненко Є.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що він у період з 10.05.2006 року по 02.04.2015 року працював у ПрАТ «Азовелектросталь». Після звільнення остаточний розрахунок із ним проведений не був. Сума заборгованості по заробітній платі за період роботи з жовтня 2014 року по березень 2015 року з компенсацією за невикористану відпустку складає 9644,26 грн. У звязку із не проведенням повного розрахунку в день звільнення на підставі ст. 117 КЗпП України просить стягнути середній заробіток з наступного дня після звільнення по 28.07.2015 року у розмірі 5364,44 грн. Також зазначає, що в звязку з порушенням його права на заробітну плату йому була завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 1000,00 грн. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі за період роботи з жовтня 2014 року по березень 2015 року з компенсацією за невикористану відпустку в сумі 9644,26 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені з 03.04.2015 року по 28.07.2015 року у розмірі 5364,44 грн., а також моральну шкоду у сумі 1000,00 грн.

У жовтні 2015 року позивач змінив позовні вимоги, остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість з виплати заробітної плати за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року у розмірі 12457,69 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні по день винесення рішення судом, а також просив стягнути моральну шкоду у розмірі 1000 грн. Позовні вимоги в частині стягнення компенсації за невикористану відпустку просив залишити без розгляду.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю за участю його представника за договором про надання юридичних послуг адвоката ОСОБА_2, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити.

Представник позивача за договором про надання юридичних послуг адвокат ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач надав письмові заперечення, в яких позов визнав частково, не заперечував проти того, що у ПрАТ «Азовелектросталь» перед позивачем мається заборгованість з виплати заробітної плати за період з жовтня 2014 року по квітень 2015 року у розмірі 12457,69 грн. та визнав розрахунок позивача щодо суми середньоденного заробітку в розмірі 65,42 грн. Також повідомив, що згідно табелю обліку робочого часу в день звільнення 02.04.2015 року позивач не працював (цей день у табелі відмічений літерою «П», що є днем відсутності працівника на роботі в разі простою), а тому відповідно до вимог статті 116 КЗпП України повинен був предявити відповідну вимогу про розрахунок. Позивач на адресу відповідача з вимогою про розрахунок не звертався, а тому днем початку перебігу періоду порушення відповідачем строків розрахунку при звільненні слід вважати день звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу судового наказу, а саме 13.05.2015 р. Тому відповідач не порушив строки розрахунку при звільненні, передбачені ст.116 КЗпП України. Інші позовні вимоги також не визнав.

У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Згідно із статтею 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Судом встановлено, що позивач у період часу з 10.05.2006 року по 02.04.2015 року працював у відповідача, що підтверджується записами в його трудовій книжці.

02.04.2015 р. позивач був звільнений з підприємства за власним бажанням у звязку із виходом на пенсію, згідно статті 38 КЗпП України.

За період роботи позивачки йому нараховувалась заробітна платня.

Згідно наданої відповідачем довідки від 08.09.2015р. Вих. № 2104 сума заборгованості по заробітній платі з урахуванням вже утриманих обовязкових податків та зборів перед ОСОБА_1 за період його роботи з жовтня 2014р. по квітень 2015р. складає: жовтень 2014р. 1723,00 грн., листопад 2014р. 2704,78 грн., грудень 2014р. 2030,64 грн., січень 2015р. 443,70 грн., лютий 2015р. 1366,38 грн., березень 2015р. 1375,76 грн., квітень 2015р. 2813,43 грн., а всього 12457,69 грн., що також підтверджується відповідачем у письмових запереченнях.

Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача та його письмовими поясненнями, внаслідок цього по сьогоднішній день існує заявлена позивачем заборгованість по заробітній платі в розмірі 12457,69 гривень з вирахуванням вже сум, які підлягають утриманню як обовязкові податки та збори, тому вказана сума заборгованості підлягає стягненню в судовому порядку.

Одночасно з цим, судом також було встановлено, що позивач в день свого звільнення 02.04.2015 року не працював, що підтверджується табелем обліку робочого часу, де в графі за 02.04.2015 року стоїть позначка «П», яка є днем відсутності працівника на роботі в разі простою. В такому випадку відповідно до вимог статті 116 КЗпП України позивач мав предявити до відповідача вимогу про проведення остаточного розрахунку.

Позивач не надав суду доказів того, що він звертався із заявою до відповідача про виплату йому суми заборгованості по заробітній платі, а тому такою вимогою про розрахунок слід вважати звернення ОСОБА_1 до суду із заявою про видачу судового наказу 13.05.2015 року.

У відповідності до вимог ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснено, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

За таких обставин з урахуванням положень ст.ст.116, 117 КЗпП України, позивач має право на відшкодування середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з 13.05.2015 року по день ухвалення рішення, оскільки станом на теперішній час відповідачем не надано до суду доказів, які б свідчили про виплату заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

При розрахунку сум середнього заробітку, суд виходить з наступного.

Порядок обчислення середньої заробітної плати закріплений Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», за частиною 3 пункту 2 якої середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

Згідно ч.3 п. 3 вказаного Порядку в розрахунок середньої заробітної плати включаються усі виплати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.

Згідно пункту 8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно з проведеним розрахунком, представленим позивачем в довідці-розрахунку, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 65,42 грн., що відповідає передбаченому Порядку та не заперечується відповідачем.

За даними представленого відповідачем графіку роботи № 1 для працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8,2 години на 2015 рік середньостатистична кількість робочих днів за період з 13.05.2015р. по 07.10.2015р. складає 103 дні.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 13.05.2015р. по 07.10.2015р. складає 6738,26 грн. (103 дні х 65,42 грн.).

Законних підстав, передбачених статтею 117 КЗпП України, для зменшення сум середнього заробітку у суду не має, оскільки відсутній спір між сторонами про розмір заборгованості по заробітній платі перед позивачем.

За таких обставин та положень закону, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає задоволенню складає 6738,26 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

За змістом вказаного положення, законною підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином судом встановлено, що внаслідок несвоєчасної виплати відповідачем позивачу заробітної плати та остаточного розрахунку при звільненні, позивачу була спричинена моральна шкода, між тим, розмір визначений позивачем у 1000,00 гривень є завищеним.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер порушення прав позивача, період виниклої заборгованості по заробітній платі, розмір заборгованості, що утворилася, істотність вимушених змін у його житті через тривалу невиплату заробітної плати та зусиль, вжитих для відновлення трудових прав, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 200 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 гривень за вимоги майнового характеру та 243,60 грн. за вимоги немайнового характеру.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, ст.ст. 115, 117, 233, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 заборгованість по заробітній платі у сумі 12457,69 грн. (дванадцять тисяч чотириста пятдесят сім гривень 69 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 6738,26 грн. (шість тисяч сімсот тридцять вісім гривень 26 коп.), з утриманням ПрАТ «Азовелектросталь» з цих сум передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який мешкає та зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 у рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти у сумі 200,00 (двісті) гривень.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» (87535, Донецька область, м. Маріуполь, пл. Машинобудівельників, буд.1, ) на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача.

Заява про перегляд рішення може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Іншими особами, які беруть участь у справі, на рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Д. В. Кузнецов