Справа № 204/954/15-ц
Провадження № 2/204/1016/15
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬК
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2015 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Дубіжанської Т.О.

при секретарі Сорокіної А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором від 15.02.2006 року у розмірі 19 430 грн. 51 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що 15.02.2006 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № DNH4KP82060196, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3 526 грн. 90 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідач належним чином зобовязання за даним договором не виконує, у звязку з чим, виникла заборгованість. Станом на 30.01.2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 77 399 грн. 99 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 526 грн. 90 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22 065 грн. 32 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 51 807 грн. 77 коп. Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 59 370 грн. 93 коп., яка була задоволена рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2013 року, різниця становить 18 029 грн. 06 коп., а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 901 грн. 45 коп. Таким чином, заборгованість становить 19 430 грн. 51 коп., яку необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Проти винесення заочного рішення суду не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У судовому засіданні встановлено, що 15.02.2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNH4KP82060196, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3 526 грн. 90 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору, тобто кінцевий термін повернення кредиту настав 15.02.2007 року.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач не виконав умови кредитного договору, погашення кредиту не здійснював належним чином, чим порушив зобовязання, щодо щомісячної сплати кредитних коштів та процентів за користування наданими кредитними коштами, що прямо передбачалось умовами та правилами надання банківських послуг.

Відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, Позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості.

У відповідності до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначено у позові, у звязку з невиконанням кредитних зобовязань, станом на 30.01.2015 року заборгованість відповідача перед банком становить 77 399 грн. 99 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 3 526 грн. 90 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22 065 грн. 32 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 51 807 грн. 77 коп., а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 901,45 грн.

Як вбачається із матеріалів справи, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2013 року, з відповідача вже було стягнено заборгованість за кредитним договором у розмірі 59 370 грн. 93 коп., яка складалася з тіла кредита у розмірі 3 526,90 грн., заборгованості за процентами у розмірі 18 009,39 грн., пені у розмірі 34 531,26 грн. та штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 2 803,38 грн. Рішення набрало чинності 07.10.2013 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № DNH4KP82060196 від 15.02.2006 року за тілом кредиту у розмірі 3 526 грн. 90 коп., заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами нарахованими за період до 15.02.2007 року, а також штраф (фіксована частина) у розмірі 500 грн., штраф (процентна складова) у розмірі 901,45 грн., задоволенню не підлягають, оскільки з цих правовідносин між сторонами є вже рішення суду.

Що стосується позовних вимог позивача з приводу стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом нарахованими за період після 15.02.2007 року у розмірі 22 065 грн. 32 коп., то дані вимоги також не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.02.2006 року між банком та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № DNH4KP82060196, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 3 526 грн. 90 коп., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Строк дії договору, тобто кінцевий термін повернення кредиту настав 15.02.2007 року.

Право позикодавця вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів у разі прострочення сплати чергових платежів передбачено ст. 1050 ЦК України.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Також, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, кредитор протягом всього часу до закінчення строку виконання останнього зобов'язання, вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.

Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України в постанові від 06 листопада 2013 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України Рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Тому вимоги щодо стягнення нарахованих відсотків за користування кредитом за період після 15.02.2007 року, задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку закінченням строку дії договору є 15 лютого 2007 року, а позивач не вправі нараховувати після цього терміну проценти за користування кредитом та звертатися з позовом щодо їх стягнення.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідача пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 51 807 грн. 77 коп.. станом на 30.01.2015 року, то дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки в даному випадку строк дії договору закінчився 15 лютого 2007 року, всі нараховані платежі по даному кредитному договору станом на 26 вересня 2013 року вже були стягнуті на користь позивача за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровськ від 26.09.2013 року. Належних та допустимих доказів не виконання рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська щодо стягнення обовязкових платежів, станом на час звернення до суду позивачем не надано, а тому і не має підстав стягувати пеню за несвоєчасне погашення тіла кредиту та відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав в повернені позивачу судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 526, 530, 1048-1054 ЦК України, ст. ст. 10, 57-61, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Т.О. Дубіжанська