Справа № 154/2579/14-ц Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Провадження № 22-ц/773/192/15 Категорія: 43 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Осіпука В.В.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю позивач - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловими та нежитловими приміщеннями, відшкодування шкоди шляхом приведення приміщень до попереднього стану та стягнення моральної шкоди, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2014 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2014 року відмовлено ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні частиною житловими та нежитловими приміщеннями в будинку АДРЕСА_1 відшкодування шкоди шляхом приведення приміщень до попереднього стану та стягнення моральної шкоди.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.08.2003 року по 25.09.2013 року, за час якого придбали житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_1. За умовами укладеної між сторонами та визнаної судом мирової угоди, відповідно до ухвали Володимир-Волинського міського суду від 17 червня 2014 року, здійснено поділ зазначеного житлового будинку. Позивачу ОСОБА_1 у власність виділено кімнату 1-2 площею 11,9 кв.м., кімнату 1-3 площею 14,6 кв.м. з можливістю обладнання окремого входу в кімнату 1-2 із прибудовою коридору, облаштування кухні.

Крім цього, їй виділено 1/3 частину хліва та льох із шийкою.

Із рухомого майна виділено, мебельний гарнітур, меблі для кухні, меблі для дитячої кімнати,холодильник "Атлант", телевізор "LG", газову плиту "Індезіт", котел газовий "Антон", пральну машину "Вірпул", соковижималку, та електричну газонокосилку.

Згідно акту державного виконавця від 07 жовтня 2014 року все майно яке вказане в мировій угоді поділене між сторонами, і передане позивачу за виключенням газової плити "Індезіт" та пральної машини "Вірпул", оскільки ОСОБА_1 відмовилася від прийняття даних речей.

Відповідач ОСОБА_3 виконав за власний рахунок необхідні будівельні роботи по переобладнанню будинку на дві частини, облаштував перегородки, вхід в приміщення та заклав дверний отвір згідно ухвали суду по затвердженню мирової угоди.

Рішенням виконавчого комітету Зимнівської сільської ради № 24 від 26 червня 2014 року належній позивачу частині житлового будинку присвоєно адресний номер АДРЕСА_1.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач грубо порушує її законні права на володіння й користування належним їй майном, знищив частину її майна і привів у непридатний для використання стан житлові та нежитлові приміщення, неправомірними діями відповідача їй заподіяна моральна шкода. Просила зобов'язати ОСОБА_3 не чинити перешкоди в облаштуванні окремого входу й користуванні належної їй частиною житлового будинку та нежитловими приміщеннями, відшкодувати заподіяну шкоду шляхом приведення житлового приміщення у попередній стан-відновити систему центрального опалення, відновити ламіноване покриття підлоги, встановити вхідні двері льоху їз шийкою, стягнути моральну шкоду, покликаючись на ст.ст. 391, 1167, 1168 ЦК України.

Відповідно до ч.1, ст.1166, ч.1 ст.1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Проте, позивач, всупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України, не надала суду належних та допустимих доказів, про те що відповідач чинить їй перешкоди у користуванні належною їй частиною будинку, що саме неправомірними діями відповідача частина будинку приведена у непридатний для проживання стан і саме неправомірними діями відповідача за наявності вини останнього завдана їй як майнова так і моральна шкода.

Виходячи з викладеного, повно та об'єктивно дослідивши всі обставини справи і наявні у ній докази, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недоведеність позовних вимог та обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи апелянта про те, що на підтвердження заявлених позовних вимог нею був наданий акт обстеження житлових умов не заслуговують на увагу, оскільки в даному акті лише зазначено про пошкодження системи опалення та відсутність підлоги в частині будинку, проте ким саме вчинені такі пошкодження не відображено, та інших доказів на підтвердження цієї обставини суду не надано. Разом з тим, пояснення позивача, що до будинку мав доступ тільки відповідач, і крім нього ніхто інший не міг вчинити такі неправомірні дії ґрунтуються на припущеннях, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях в силу вимог ч.4 ст. 60 ЦПК України.

Покликання апелянта на те, що судом першої інстанції не допитаний в якості свідка сільський голова ОСОБА_4, який міг підтвердити про вчинення перешкод у користуванні будинком саме відповідачем є безпідставними, оскільки позивач не позбавлена була можливості заявити клопотання про допит свідка в суді апеляційної інстанції, проте таким правом не скористалась, а право суду збирати докази з власної ініціативи заборонено цивільно-процесуальним законодавством. Крім того, з пояснень позивача в суді апеляційної інстанції вбачається, що відповідач з 10 грудня 2014 року не чинить перешкоди в користуванні належною їй частиною житлового будинку.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити, а рішення Володимир-Волинського міського суду від 22 грудня 2014 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді