Ухвала ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 07 жовтня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючого Горелкіної Н.А., суддів: за участю представника позивача Євграфової Є.П., Завгородньої І.М., Сидоренка О.О., Іваненко Ю.Г., ОСОБА_7, розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про повернення банківського вкладу, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року, в с т а н о в и л а: У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 27 листопада 2013 року між нею та ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» (далі - ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії») укладено договір про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») № 263/05/535754 в рамках договору банківського обслуговування, предметом якого є розміщення позивачем у відповідача депозитного вкладу у сумі 700 000 доларів США строком до 27 листопада 2016 року (36 місяців) з процентною ставкою у розмірі 7,1 % річних. На виконання умов договору вона розмістила вклад в сумі 700 000 доларів США, які відповідач зобов'язався повернути на її вимогу у будь-який час протягом строку дії договору. 07 листопада 2014 року вона звернулась до відповідача з заявою про дострокове повернення депозитного вкладу та процентів, однак відповідач погодився повернути проценти за вклад, а депозитний всупереч умовам договору не повернув, посилаючись на введені обмеження щодо видачі грошових коштів з поточних та депозитних рахунків клієнтів, чим порушив її право власності на грошові кошти, у зв'язку з чим просила суд стягнути з банку на свою користь 700 000 доларів США, зобов'язавши видати вказані кошти готівкою одноразовою операцією через касу ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії». Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року позов задоволено. Ухвалено стягнути з ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_6 готівкою одноразовою операцією через касу належні їй кошти у сумі 700 000 доларів США, розміщені згідно договору № 263/05/535754 від 27.11.2013 року про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках договору щодо банківського обслуговування. Вирішено питання про стягнення судового збору. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів у сумі 700 000 доларів США змінено. Стягнуто з ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_6 грошові кошти, які знаходяться на поточному рахунку № НОМЕР_1, відкритому на ім'я ОСОБА_6 за договором № 0753/980/Р про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування від 27 листопада 2013 року в сумі 700 000 доларів США. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. У касаційній скарзі ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії» просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав своїх зобов'язань щодо повернення вкладу, а посилання банку на постанови правління Національного банку України від 29 серпня та 01 грудня 2014 року «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України» та від 01 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», якими введені обмеження на видачу коштів готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку, вважав помилковими, оскільки такі не регулюють спірні правовідносини. Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення грошових коштів, апеляційний суд погодився з висновком про неналежне виконання відповідачем умов договору банківського вкладу, вважаючи, що введені обмеження на видачу вкладів не звільняють сторону від вказаного обов'язку. При цьому зазначив, що відповідач дотримався встановленого договором порядку дострокового повернення вкладу шляхом перерахування коштів з депозитного на поточний рахунок, однак позивач не має можливості отримати суму вкладу в повному обсязі, у зв'язку з чим дійшов висновку про стягнення суми банківського вкладу з поточного рахунку. Проте з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна. За вимогами статей 213 <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1988/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1>, 214 ЦПК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_1989/ed_2014_06_04/pravo1/T041618.html?pravo=1> рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Указаних вимог апеляційним судом не дотримано. Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2013 року між сторонами укладено договір № 0753/980/Р про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування, відповідно до умов якого банк відкриває клієнту поточний рахунок № НОМЕР_1 та здійснює розрахунково-касове обслуговування клієнта на умовах і в порядку, передбаченим цим договором та відповідно до Умов банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Сбербанк Росії», затверджених наказом голови правління від 16 січня 2012 року № 37. Того ж дня, між сторонами укладено договір № 236/05/535754 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках договору щодо банківського обслуговування, згідно з умовами якого клієнт перераховує з поточного (мультивалютного) рахунку № НОМЕР_1 у доларах США, відкритого в рамках договору банківського обслуговування, а банк приймає на депозитний рахунок кошти на умовах та в порядку, передбаченому цим договором та Умовами банківського обслуговування фізичних осіб АТ «Сбербанк Росії». Предметом вказаного договору якого є розміщення позивачем на депозитному рахунку № НОМЕР_2 вкладу у сумі 700000 доларів США строком до 27 листопада 2016 року (36 місяців) з процентною ставкоюу розмірі 7,1 % річних. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_844161/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка.

На виконання умов договору 27 листопада 2013 року позивач внесла готівкові грошові кошти у розмірі 700 000 доларів США на поточний рахунок, які відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті або банківських металах № 96694863 залучені на депозитний рахунок. 07 листопада 2014 року позивач звернулася до відповідача із заявою про дострокове повернення депозитного вкладу та процентів у розмірі 744 810,84 долари США, які розміщено на депозитному рахунку № НОМЕР_2. Відповідно до змісту ст. ст. 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України. Відповідно до п. 3.3.3.5 Умов банківського обслуговування фізичних осіб в АТ «СБЕРБАНК РОСІЇ» повернення вкладу здійснюється банком у безготівковій формі шляхом перерахуванням суми вкладу та нарахованих за користування вкладом процентів на поточний рахунок в день настання терміну повернення вкладу або в день дострокового повернення вкладу за ініціативою клієнта. Днем повернення вкладу вважається день списання коштів з депозитного рахунку. При цьому вклад та проценти за ним зберігаються банком на поточному рахунку до моменту їх витребування клієнтом. Після повернення вкладу депозитний рахунок закривається в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Згідно з випискоюи за особовим рахунком від 27 листопада 2014 року відповідач перерахував з рахунку № НОМЕР_2 (депозитний рахунок) на рахунок № НОМЕР_1 вклад з нарахованими відсотками в сумі 748 627,85 доларів США. Встановивши, що банк виконав свої зобов'язання за договором про відкриття депозитного рахунку (вкладу «Стабільний») в рамках договору щодо банківського обслуговування шляхом перерахування суми вкладу з нарахованими відсотками на поточний рахунок, апеляційний суд разом з тим, вбачав порушення прав позивача, які полягають у неможливості отримати грошові кошти готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу банку. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач зазначив про неможливість видати кошти готівкою одноразовою операцією у відповідній валюті та сумі через касу відділення банку, посилаючись на введені обмеження, які передбачені постановами правління Національного банку України від 29 серпня 2014 року № 540 «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного і валютного ринків України» та від 01 грудня 2014 року № 758 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України». Суд апеляційної інстанції обґрунтовано зазначив, що такі постанови не є актами цивільного законодавства України у розумінні ст. 4 ЦК України <http://search.ligazakon.ua/l_doc2.nsf/link1/an_843035/ed_2015_07_01/pravo1/T030435.html?pravo=1> і не можуть зачіпати права, свободи та інтереси громадян, однак не звернув уваги, що зобов'язання банку полягає у виплаті володільцеві рахунку грошових коштів на умовах та в порядку, встановлених договором, однак договором про відкриття та обслуговування поточного (мультивалютного) рахунку в рамках договору щодо банківського обслуговування видача коштів готівкою одноразовою операцією не передбачена.

Крім того, перелік підстав списання грошових коштів з рахунку клієнта визначено ст. 1071 ЦК України, відповідно до якої банк може списати грошові кошти з рахунку клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунку клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Апеляційний суд викладеного не врахував, не з'ясував, чи передбачено умовами договору списання коштів з поточного рахунку за розпорядженням клієнта одноразовою операцією та чи зверталась позивач до банку з таким розпорядженням, та дійшов передчасного висновку про задоволення позову. За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з підстав, передбачених ст. 338 ЦПК України, направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» задовольнити частково. Рішення апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий Н.А. Горелкіна Судді: Є.П. Євграфова І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік