УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 жовтня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

Червинської М.Є., Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк», третя особа - приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Грандвіс», про зобов'язання вчинити дії за касаційними скаргами ОСОБА_4 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, 22 жовтня 2013 року між нею та ПАТ «КБ «Південкомбанк» було укладено кредитний договір, за умовами якого банк надав їй кредит у розмірі 380 тис. грн зі сплатою 20,50% річних. Для забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ПрАТ «СК «Грандвіс» було укладено договір застави майнових прав на депозитний вклад, відповідно до якого ПрАТ «СК «Грандвіс» передало в заставу майнові права на грошові кошти, що знаходяться на вкладному депозитному рахунку № 5007, відкритому згідно з договором банківського вкладу від 6 квітня 2010 року. Зазначала, що 20 травня 2014 року вона та ПрАТ «СК «Грандвіс» звернулися до відповідача із заявою про негайне списання коштів із рахунку, зазначеному в п. 1.2 договору застави майнових прав на депозитний вклад від 22 жовтня 2013 року, для погашення поточної заборгованості за кредитним договором від 22 жовтня 2013 року станом на 20 травня 2014 року та залишку заборгованості за кредитом. 26 травня 2014 року ПАТ «КБ «Південкомбанк» списало грошові кошти в розмірі 6 523 грн 98 коп. у рахунок погашення заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та пені. Враховуючи те, що банк не списав кошти у рахунок погашення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 380 тис. грн, просила задовольнити вимоги заявленого позову.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 8 серпня 2014 року позов ОСОБА_4 задоволено. Зобов'язано ПАТ «КБ «Південкомбанк» списати грошові кошти у сумі 6 708 грн 06 коп. у рахунок погашення простроченої заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом та у сумі 6 491 грн. 67 коп. в рахунок поточної заборгованості за відсотками за користування кредитом по кредитному договору з депозитного рахунку ПрАТ «СК»Грандвіс» № 5007, відкритому у Чернігівському відділенні ПАТ «КБ «Південкомбанк», майнові права на який, на підставі договору застави майнових прав на депозитний вклад від 6 квітня 2010 року передано в заставу для забезпечення виконання зобов'язань, що витікають з кредитного договору від 22 жовтня 2013 року. Зобов'язано ПАТ «КБ «Південкомбанк» списати грошові кошти у сумі 380 тис. грн в рахунок погашення поточної заборгованості за кредитом згідно кредитного договору від 22 жовтня 2013 року з депозитного рахунку ПрАТ «СК»Грандвіс» № 5007, відкритому у Чернігівському відділенні ПАТ «КБ «Південкомбанк», майнові права на який, на підставі договору застави майнових прав на депозитний вклад від 6 квітня 2010 року передано в заставу в забезпечення виконання зобов'язань, що витікають з кредитного договору від 22 жовтня 2013 року.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4 та ПрАТ «СК «Грандвіс» просять скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, законність рішення суду апеляційної інстанції в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про заставу», при заставі майнових прав реалізація предмета застави провадиться шляхом уступки заставодавцем заставодержателю вимоги, що випливає із заставленого права. Заставодержатель набуває право вимагати в судовому порядку переводу на нього заставленого права в момент виникнення права звернення стягнення на предмет застави.

Таким чином, банк має право, але при цьому не зобов'язаний задовольнити свої вимоги за рахунок заставлених майнових прав.

Апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позову, обґрунтовано виходив із того, що та обставина, що банк не скористався своїм правом погасити кредит за рахунок коштів, що належать заставодателю, і знаходяться на його рахунках в банку, не може свідчити про порушення зобовязання кредитором.

Доводи касаційних скарг та зміст оскаржуваного рішення апеляційного суду, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційні скарги відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4 та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Грандвіс» відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 13 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: М.Є. Червинська

Л.М. Мазур

Т.О. Писана