Номер провадження: 22-ц/785/1645/15
Головуючий у першій інстанції Загороднюк В. І.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.02.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Кварталової А.М.,

за участю секретаря - Томашевської К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом комунального підприємства "Житлово-комунальний сервіс "Фонтанський" до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про зобов'язання вчинити певні дії, позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні дії, визнання прибудови незаконно зведеною та її знесення, відкриття проходу до двору житлового будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2014 року,

встановила:

У листопаді 2013 р. комунальне підприємство "Житлово-комунальний сервіс "Фонтанський" (далі - Комунальне підприємство) звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в якому просило: 1) зобов'язати ОСОБА_4 надати доступ працівникам комунального підприємства для проведення ремонтних робіт на каналізаційному лежаку, який розташований під квартирою АДРЕСА_2 (далі - Квартира); 2) у випадку відмови відповідачки добровільно виконати рішення суду дозволити примусове входження до квартири, в якій мешкає відповідачка; 3) стягнути з відповідачки судові витрати.

В позові комунальне підприємство вказало, що житловий будинок АДРЕСА_2 знаходиться на балансі та обслуговуванні комунального підприємства. Система загального водовідведення вказаного житлового будинку проходить через належний відповідачці підвал. До комунального підприємства неодноразово зверталася мешканка вказаного житлового будинку ОСОБА_5 щодо несправності системи каналізації. Для проведення ремонтних робіт з поновлення роботи зливової каналізації необхідний доступ до каналізаційного лежаку, який знаходиться в належному відповідачці підвалі. Останній неодноразово надсилався припис про надання доступу до квартири для проведення ремонтних робіт, які були нею проігноровані.

У лютому 2014 р. ОСОБА_5, як третя особа із самостійними вимогами щодо предмета спору, звернулася до суду з уточненим в подальшому позовом, в якому остаточно просила: 1) ) зобов'язати ОСОБА_4 надати доступ працівникам комунального підприємства для проведення ремонтних робіт на каналізаційному лежаку, який розташований в належній відповідачці квартирі; 2) у випадку відмови відповідачки добровільно виконати рішення суду дозволити примусове входження до квартири, в якій мешкає відповідачка; 3) визнати добудовану до квартири відповідачки прибудову незаконно зведеною та зобов'язати відповідачку знести її; 4) визнати перекриття входу (арки) до житлового будинку незаконним та зобов'язати відповідачку за власний рахунок відкрити прохід до житлового будинку; 5)стягнути з відповідачки судові витрати.

В позові ОСОБА_5 вказала, що ОСОБА_4 добудувала прибудову до своєї квартири та перекрила вхід (арку) до житлового будинку незаконно. Дах прибудови з'єднаний з вікном її квартири, на ньому постійно збирається сміття, що порушує санітарні норми. Крім того, прибудова розташована на дворових комунікаціях та каналізаційному дворовому лежаку. Система каналізації вийшла з ладу, каналізаційні стоки збираються у підвалі, з якого постійне дихне сморід. Пошкоджується фундамент будинку. Щоб починити систему каналізації необхідний доступ до квартири відповідачки, яка перешкоджає цьому. Прохід до двору через арку відповідачка незаконно перегородила, встановивши ролети, обладнавши таким чином собі гараж.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 10.07.2014 р. позов комунального підприємства задоволено повністю, позов ОСОБА_6 задоволено частково. Зобов'язано ОСОБА_4 надати доступ працівникам комунального підприємства для проведення ремонтних робіт на каналізаційному лежаку, який розташований під квартирою АДРЕСА_2 в м. Одесі. У випадку відмови ОСОБА_4 від добровільного виконання рішення дозволити примусове входження до квартири, в якій мешкає ОСОБА_4, для подальшого проведення ремонтних робіт на каналізаційному лежаку. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь комунального підприємства судовий збір у сумі - 114,70 грн. та ОСОБА_5 судовий збір по 117,00 грн.. В задоволенні іншої частини позову ОСОБА_5 відмовлено.

ОСОБА_5 в апеляційній скарзі оскаржує рішення суду в частині відмови в задоволенні вимог про визнання прибудови до квартири незаконною та її знесення, звільнення проходу (арки) до житлового будинку. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову в цій частині. Посилається на те, що рішення суду в оскарженій частині ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримали вимоги, які викладені в апеляційній скарзі. Пояснила, що відповідачка незаконно побудувала прибудову до квартири та перекрила прохід (арку) до житлового будинку.

ОСОБА_4 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином (ст. ст. 74 - 77 ЦПК України). До апеляційного суду повернулися повідомлення щодо вручення судових повісток на судові засідання, призначені на 15.10.2104 р., 19.11.2014 р. з приміткою "Залишено повідомлення" (а. с. 171, 172, 189, 190). Телеграму про виклик до суду ОСОБА_4 на 18.12.2014 р. не було вручено з тих причин, що двері зачинено, за сповіщенням для отримання телеграми ніхто не з'являється (а. с. 192 - 193). Судова повістка про виклик ОСОБА_4 у судове засідання, призначене на 18.12.2014 р. повернулася до суду з приміткою "Залишено повідомлення" (а. с. 194, 195). Згідно акту, складеного комунальним підприємством судову повістку про виклик ОСОБА_4 у судове засідання на 18.12.2014 р. не вручили у зв'язку з відмовою відчинити двері квартири. (а. с. 196). Згідно актів щодо вручення судової повістки про судове засідання, призначене на 26.02.2015 р., судову повістку не було вручено у зв'язку з тим, що при неодноразовому відвідування двері квартири не відчинили. ОСОБА_4 у квартирі не мешкає (а. с. 205 - 209, 220).

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони, належним чином сповіщеної про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Комунальне підприємство письмових пояснень на апеляційну скаргу не надало. Його представник - ОСОБА_8 в судовому засіданні вважала необхідним скаргу задовольнити за вказаних в ній доводів.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Рішення суду щодо задоволених вимог комунального підприємства та ОСОБА_5 про зобов'язання ОСОБА_4 надати доступ працівникам комунального підприємства до квартири для проведення ремонтних робіт, а у випадку відмови ОСОБА_4 від добровільного виконання рішення дозволити примусове входження до квартири не оскаржується, а тому в апеляційному порядку не переглядається (ст. 303 ЦПК Ураїин).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та пояснень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні вимог ОСОБА_5, про визнання прибудови до квартири відповідачки та перекриття проходу до житлового будинку незаконним, зобов'язання знести прибудову та звільнити прохід до житлового будинку, суд першої інстанції виходив з того, що згідно Акту державної приймальної комісії від 30.03.2007 р. реконструйована квартира № 7, 7-а по АДРЕСА_2, з прийняттям в одну, прийнята в експлуатацію. Суду не надано доказів щодо самовільного перекриття проходу до житлового будинку (а. с. 124 - 128).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні вимог щодо визнання прибудови незаконною та її знесення, оскільки вона введена в експлуатацію (а. с. 21 - 24), а тому відсутні підстави вважати її самовільно побудованою (ч. 2 ст. 331 ЦК України). Висновки суду в цій частині відповідають обставинам справи, вимогам вищевказаної статті ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213, 214 ЦПК України. Доводи ОСОБА_5 щодо самовільного будівництва прибудови є неспроможними.

Однак, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині відмови в задоволенні вимог щодо визнання перекриття проходу (арки) до житлового будинку незаконним, зобов'язання ОСОБА_4 відкрити прохід до житлового будинку за власний рахунок вимогам діючого законодавства не відповідає. Погодитися з цим висновком суду не можна. Цього висновку суд дійшов при невідповідності висновків суду обставин справи, з порушенням вищезазначених норм матеріального та процесуального права. Не відповідають обставинам справи висновки суду щодо відсутності доказів самовільного перекриття ОСОБА_4 проходу (арки) до житлового будинку.

Встановлено, що ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_2 (а. с. 20). Вхід до житлового будинку облаштований через два проходи (арки) в житловому будинку. ОСОБА_4 без відповідних дозволу та узгоджень перекрила прохід до житлового будинку, шляхом встановлення механічних ролет, облаштувавши таким чином в проході об'єкт нерухомого майна - гараж (а. с. 31, 49, 59, 211 - 214, 217). Доказів надання органом місцевого самоврядування земельної ділянки під облаштування гаражу, розроблення відповідного проекту та його узгодження матеріали справи не містять.

Відповідно до ст. 376 ЦК України нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо воно збудоване на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту. Особа, яка здійснила самочинне будівництво, не набуває права власності на нього. Якщо проведення перебудови є неможливим або особа яка здійснила будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила будівництво.

Закривши прохід до двору житлового будинку, відповідачка порушила ДБН, СНіП, протипожежні правила, права інших мешканців житлового будинку, в тому числі, ОСОБА_5 щодо користування загальним проходом до житлового будинку. А тому порушене право ОСОБА_5 підлягає захисту. Доводи апелянта щодо безпідставності відмови у зобов'язанні відповідачки звільнити прохід до житлового будинку є обґрунтованими.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблено при їх невідповідності обставинам справи, з неправильним застосуванням вищезазначених норм матеріального права та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_5 про зобов'язання відкрити прохід до двору житлового будинку, то рішення в цій частині необхідно скасувати. Ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. Рішення в частині відмови у визнанні прибудови до квартири незаконною та її знесення залишити без змін.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у зв'язку з тим, що матеріали справи не містять доказів про звільнення ОСОБА_4 від сплати судового збору, необхідно стягнути з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків у матеріалах справи відсутній) на користь ОСОБА_5 судовий збір у сумі - 81,20 грн..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 10 липня 2014 року в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про зобов'язання відкрити прохід до двору житлового будинку - скасувати. Позов ОСОБА_5 в цій частині - задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_4 за власний рахунок звільнити прохід (арку) до двору житлового будинку АДРЕСА_2, демонтувавши наявні в арці ворота (ролети).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 (номер картки фізичної особи-платника податків - НОМЕР_1) судовий збір у сумі - 81 (вісімдесят одна) грн. 20 коп..

В решті рішення - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. М. Кварталова