У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Гвоздика П.О.,

суддів: Горелкіної Н.А., Євграфової Є.П.,

Євтушенко О.І., Журавель В.І.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,

за касаційною скаргою ОСОБА_4, поданою представником ОСОБА_5, на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року

та за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначала, що 16 грудня 2011 року по вул. Зої Гайдай, 7 в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки Mitsubishi Pajero Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_3 та транспортного засобу марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження в розмірі 109 712 грн 53 коп.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня

2013 року, залишеною без змін у цій частині постановою апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2013 року, визнано винним ОСОБА_4 у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

1 жовтня 2013 року ВАТ НАСК «Оранта» здійснило позивачу виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. Посилаючись на те, що розмір страхового відшкодування не покрив завданих відповідачем збитків, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача завдані майнові збитки в розмірі 60 273 грн 53 коп.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня

2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення майнової шкоди задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 майнову шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 59 712 грн 53 коп. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 597 грн 13 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11 вересня 2014 року змінено, зменшено стягнутий розмір майнової шкоди з 59 712 грн 53 коп. до 50 475 грн 75 коп. та зменшено розмір стягнутого судового збору з 596 грн

13 коп. до 504 грн 75 коп. У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 18 листопада

2014 року та ухвалити нове рішення, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду м. Києва від 18 листопада

2014 року та залишити в силі рішення Оболонського районного суду

м. Києва від 11 вересня 2014 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційні скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн, тому решта суми завданого майнового збитку становить 59 712 грн 53 коп. та підлягає стягненню з відповідача.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що згідно з висновком експертизи, проведеної на підставі ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня 2014 року, вартість відновлювального ремонту та майнового збитку, завданого позивачу, становить 50 475 грн 75 коп., оскільки суд першої інстанції не врахував висновок експерта, тому сума, стягнута рішенням суду першої інстанції, підлягає зміні.

Однак із висновком суду апеляційної інстанції погодитися не можна з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказаних вимог судом апеляційної інстанції не дотримано.

Судом встановлено, що 16 грудня 2011 року по вул. З. Гайда в м. Києві з вини ОСОБА_4, який керував автомобілем марки Ford, державний номерний знак НОМЕР_2, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, який належить позивачу.

Вина ОСОБА_4 встановлена постановою Оболонського районного суду м. Києва від 25 січня 2013 року, залишеною без змін у цій частині постановою апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2013 року, якою останнього визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Частиною другою статті 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обовʼязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн на одного потерпілого.

Згідно з квитанцією від 1 жовтня 2013 року № 2160505/1 ОСОБА_3 виплачено страхове відшкодування в розмірі 50 000 грн (а. с. 44).

Згідно зі звітом від 22 червня 2012 року № 2993/06-12, проведеним ТОВ «Сател Груп», майновий збиток, заподіяний власнику автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, становить

109 712,53 грн (а. с. 17-22).

Крім того, дослідженням від 29 грудня 2011 року № АА 1164

ІН-29.12/5 дод, проведеним ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», встановлено майновий збиток, заподіяний власнику автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, державний номерний знак НОМЕР_1, в розмірі 114 993 грн 79 коп.

а. с. 89-91).

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 квітня

2014 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Згідно з висновком від 4 червня 2014 року № 4921/15-54 вартість відновлювального ремонту та майнового збитку, завданого власнику автомобіля марки Mitsubishi Pajero Sport, державний номерний знак

НОМЕР_1, становить 50 475 грн 75 коп. (а. с. 119-121).

Згідно з розʼясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 1997 року № 8 «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року № 15) висновок експертизи може бути доказом у справі лише у тому разі, коли експертиза проведена на підставі ухвали суду відповідними судово-експертними установами. У разі коли висновок експертизи наданий стороною, тобто проведений відповідною експертною установою за її клопотанням, то такий висновок може розцінюватися лише як письмовий доказ.

При вирішенні спору апеляційний суд на порушення статей

213, 214 ЦПК України на вказане уваги не звернув, фактичних обставин не встановив, приймаючи за основу висновок судової автотоварознавчої експертизи, не врахував виплату страхової компанії, яка була вже здійснена, та дійшов передчасного висновку про зміну рішення суду першої інстанції шляхом зменшення суми страхової виплати в розмірі 9 236 грн 78 коп., що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування рішення апеляційного суду з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_5, задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану представником ОСОБА_6, задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 18 листопада 2014 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді:Н.А. Горелкіна Є.П. Євграфова О.І. Євтушенко В.І. Журавель