1Справа № 335/4515/15-ц 2/335/1360/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 р. Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

при секретарі Гончаренко М.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача-1 ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, цивільну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди та завданих збитків,

ВСТАНОВИВ:

ФОП ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди та завданих збитків.

В обґрунтування позову зазначив, що він є дилером продукції PORTA KMI POLAND (продаж дверей). 1 червня 2011 р. він як фізична особа-підприємець уклав із громадянином ОСОБА_9 договір купівлі-продажу дверей марки PORTA № 17, за яким зобовязався на умовах 100% передплати поставити на адресу покупця двері в строк до 1 червня 2012 р. ОСОБА_9 сплатив позивачеві 118 663,00 гривень. Позивач в період з 1 червня 2011 р. по 21 січня 2012 р. придбав у постачальника двері за 94 931,80 гривень, які розмістив у належному йому на праві власності приміщенні № 37 в будинку № 48 по вулиці Перемоги в місті Запоріжжя. 19 травня 2012 р. з вини відповідачів, яка встановлена рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя у справі № 081/13987/2012, сталося залиття вказаного приміщення, внаслідок чого двері зіпсувались. Внаслідок пошкоджень дверей ОСОБА_9 відмовився від прийняття товару та в подальшому за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2014 р. з позивача на користь ОСОБА_9 були стягнуті грошові кошти в сумі 118 663,00 гривень, судовий збір 1 186,63 гривень. Позивач рішення суду виконав та повернув ОСОБА_9 вищезазначену суму. Пошкоджені двері позивач продав з уцінкою, отримавши від продажу 13 923,00 гривень. Отже, внаслідок залиття позивачеві заподіяно шкоду на суму 81 008,80 гривень. Також, позивач не отримав прибуток, на який розраховував, у розмірі 23 731,20 гривень. Посилаючись на ст.ст. 22, 1166, 1190, 1192 Цивільного кодексу (далі ЦК) України, просив позов задовольнити.

Ухвалою суду від 11 вересня 2015 р. провадження у справі закрито в частині позовних вимог до відповідача ОСОБА_8 у звязку з його смертю.

Позивач та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача-1 у судовому засіданні позов не визнав з тих підстав, що позивач не довів факт знаходження зазначених дверей у приміщенні, яке було залито 19 травня 2012 р. Вказав, що у актах про залиття квартири про двері працівниками житлово-експлуатаційної організації не зазначалось. Також, позивач не обґрунтував та не підтвердив розмір матеріальної шкоди, з огляду на що просив відмовити у задоволенні позову.

Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином, причин неявки суду не повідомили. Заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за їх відсутності суду не надавали. За таких обставин, суд, з урахуванням думки учасників процесу, вважав за можливе розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши учасників процесу, які зявились у судове засідання, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець 27 грудня 2005 р. виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується свідоцтвом про держану реєстрацію фізичної особи-підприємця (арк. справи 94), випискою з ЄДРПОУ (арк. справи 93). ФОП ОСОБА_1 є платником єдиного податку (арк. справи 95), перебуває на податковому обліку в ДПІ у Жовтневому районі міста Запоріжжя (арк. справи 96).

ОСОБА_1 на праві власності належить ? частина нежитлового приміщення за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 48, приміщення 37, (підвал літ. А-3), яка частково розташована під квартирою № 30 у цьому ж будинку, власниками якої є відповідачі (по 1/5 частині) (арк. справи 79, 58).

За умовами дилерського договору від 1 листопада 2010 р. № 01072010/2, укладеного між ТОВ «Порта КМІ Україна» (далі ПОРТА) та ФОП ОСОБА_1, позивач є дилером продукції ПОРТА (PORTA KMI POLAND), а саме дверних полотен й коробок, фурнітури та комплектуючих, що поставляються ПОРТА. Строк дії договору до 1 листопада 2011 р. (арк. справи 916).

1 листопада 2011 р. між вказаними сторонами договору був знов укладений дилерський договір № 011111/6 на аналогічних умовах терміном дії до 31 грудня 2012 р. (з можливістю продовження терміну дії) (арк. справи 1726).

1 липня 2011 р. між ФОП ОСОБА_1 як Продавцем та ОСОБА_9 як Покупцем укладено договір купівлі-продажу № 17 від 1 червня 2011 р., відповідно до умов якого Продавець зобовязався передати у власність Покупцеві двері торгівельної марки PORTA, а Покупець прийняти та сплатити за товар. Найменування, характеристика та кількість вказуються Покупцем у замовленні. Первинна вартість товару склала 118 663,00 гривень без ПДВ (п. 2.1 договору). Умовами п.п. 2.2.1 договору визначено обовязок Покупця внести 100% передплату за товар протягом 3-х банківських днів з дня підписання договору. Строк виконання замовлення визначено 1 рік, до 1 липня 2012 р. (арк. справи 4648).

Також 1 липня 2011 р. було складено замовлення, що є додатком до договору купівлі-продажу (арк. справи 5253) та виставлено рахунок № 0000021 (арк. справи 5051), в яких зазначено найменування товару, його характеристика (дверні полотна, коробки, фурнітура та ін.), його кількість, ціна та вартість.

ФОП ОСОБА_1 отримав передплату від ОСОБА_9 у розмірі 118 663,00 гривень, про що видав товарний чек від 1 липня 2011 р. (арк. справи 49).

19 травня 2012 р. сталося залиття нежитлового приміщення № 37 по вулиці Перемоги, 48 в місті Запоріжжя, що підтверджується актами про залиття від 22 травня 2012 р., 31 травня 2012 р., а також встановлено рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2013 р. у справі № 0818/13987/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа МКП «Основаніє», про відшкодування матеріальної шкоди. Рішення набрало законної сили 29 жовтня 2013 р. (арк. справи 5762).

1 липня 2012 р. ОСОБА_9 відмовився від прийняття товару за договором купівлі-продажу № 17 від 1 червня 2011 р., про що сторони договору склали акт (арк. справи 54). Відповідно до цього акту, 1 липня 2012 р. причиною відмови ОСОБА_9 від товару стало виявлення невідповідності товару умовам якості, а саме наявність розбухання, розшарування, зміни форми дверного матеріалу, тріщин у всіх дверних полотнах та корозії на металевих деталях.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2014 р. задоволено позов ОСОБА_9 до ФОП ОСОБА_1, внаслідок чого з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуто грошові кошти за договором купівлі-продажу № 17 від 1 червня 2011 р. у розмірі 118 663 гривень. Рішення набрало законної сили 26 грудня 2014 р. (арк. справи 5556).

Позивач повністю повернув ОСОБА_9 кошти у розмірі 118 663 гривень, що підтверджується розпискою ОСОБА_9 від 11 лютого 2015 р. (арк. справи 6364).

В подальшому пошкоджений товар позивач розпродав з уцінкою внаслідок залиття водою, підтвердженням чого є товарні чеки від 11 серпня 2014 р., 27 червня 2014 р., 26 серпня 2014 р., 22 вересня 2014 р., 8 травня 2014 р., 23 червня 2014 р., 25 лютого 2014 р., 13 травня 2014 р., 19 травня 2014 р., 14 квітня 2014 р., 24 березня 2014 р., 30 грудня 2013 р., 24 січня 2014 р., 25 грудня 2013 р., 15 листопада 2013 р., 15 жовтня 2013 р., 7 серпня 2013 р., 28 березня 2013 р., 10 червня 2013 р., 8 січня 2013 р., 14 лютого 2014 р., 19 жовтня 2012 р., 13 грудня 2012 р., 17 липня 2012 р., 27 вересня 2012 р. на загальну суму 13 923,00 гривень (арк. справи 6778), книгою обліку доходів та витрат платника єдиного податку, копія якої наявна в матеріалах справи.

Предметом спору в даній справі є відшкодування шкоди та збитків, заподіяних позивачеві як фізичній особі-підприємцю внаслідок залиття приміщення.

Спірні правовідносини врегульовані ст.ст. 22, 1166 ЦК України.

Зокрема, як визначено ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України, шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 2, 9 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи; коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до частини третьої статті 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2013 р., яке набрало законної сили 29 жовтня 2013 р., встановлено, що залиття приміщення ОСОБА_1 за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 48, приміщення 37, сталося з квартири відповідача ОСОБА_4 (відповідач-1 у справі) через невиконання обовязків по забезпеченню належного утримання комунікаційних систем у приміщенні квартири, внаслідок його недбалого ставлення до ремонту сантехнічних виробів свої квартири, що призвело до заподіяння позивачеві майнової шкоди (арк. справи 5762).

У судовому засіданні представник відповідача-1 ці обставини не оспорював. Його заперечення зводяться до того, що позивач не довів, що двері знаходились у цьому приміщенні та були залиті, а також позивач не довів розміру шкоди та завданих збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Відповідно до положень п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України, однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

На переконання суду, позивач довів наявність шкоди та заподіяння збитків внаслідок залиття приміщення з квартири відповідачів належними та допустимими доказами.

Зокрема, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 26 листопада 2014 р., яким з ФОП ОСОБА_1 на користь ОСОБА_9 стягнуто 118 663 гривні (арк. справи 5556) встановлено, що 1 червня 2012 р. задля прийняття товару ОСОБА_9 зявився до ФОП ОСОБА_1 за адресою, зазначеною у п. 3.4 договору, та побачивши, що товар не відповідає вимогам якості, відмовився від його прийняття, про що сторони склали акт.

Пунктом 3.4 договору купівлі-продажу № 17 від 1 липня 2011 р. передбачено, що приймання-передача товару відбувається за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 48, приміщення 37 (арк. справи 46).

Також, наявність пошкоджень дверей саме внаслідок залиття підтверджено і актом відмови від прийняття товару від 1 червня 2012 р. (арк. справи 54), в якому сторони детально описали характер пошкоджень дверей, змін у їх структурі та формі, які розбухли, розшарувались, потріскались, на металевих конструкціях зявилась корозія.

У товарних чеках, в яких двері в подальшому продавались ФОП ОСОБА_1 з уцінкою також зазначено, що уцінка здійснювалась внаслідок залиття дверей (арк. справи 6778).

Зазначені обставини, на переконання суду, свідчать про те, що двері знаходились у приміщенні позивача під час його залиття 19 травня 2012 р. Крім того, зазначений висновок суду не суперечить іншим обставинам справи, та обставинам, встановленими вищезазначеними судовими рішеннями.

Натомість, представник відповідача-1 не надав суду жодних доказів на спростування даних обставин.

Так, представник відповідача-1 в обґрунтування своїх заперечень в цій частині посилається на акти залиття від 22 травня 2012 р. та від 31 травня 2012 р., які містяться в матеріалах іншої цивільної справи. Дійсно, дослідженням зазначених актів встановлено, що в них відсутні посилання на наявність пошкоджень товару позивача, що знаходився в приміщенні. Проте, суд звертає увагу на те, що ці акти є доказами в іншій цивільній справі (зокрема, відповідач посилався на справу № 335/855/13-ц за позовом ТОВ «Віст-Запоріжжя» до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, яка була оглянута у судовому засіданні), якими встановлено обставини завдання майнової шкоди частині приміщення № 37 в будинку 48 по вулиці Перемоги в місті Запоріжжі, яка орендується ТОВ «Віст-Запоріжжя» у ФОП ОСОБА_1 Тому, відсутні підстави вважати, що у цих актах мала бути зафіксована також і шкода, заподіяна товару ФОП ОСОБА_1

Відповідно до укладеного між ТОВ «Віст-Запоріжжя» та ФОП ОСОБА_1 договору оренди № 89 від 30 жовтня 2010 р., на який також посилається представник відповідача-1 в обґрунтування своїх заперечень проти позову, вказане підприємство орендує у ФОП ОСОБА_1 приміщення площею 69,8 кв.м, що не спростовує того факту, що в цьому ж приміщенні міг знаходитись і товар ФОП ОСОБА_1 Крім того, як пояснив позивач у судовому засіданні, в оренду ТОВ «Віст-Запоріжжя» він здав не все нежитлове приміщення, що йому належить, а лише його частину. В іншій частині приміщення він і розміщав свій товар.

Також судом не приймаються заперечення представника відповідача-1 щодо не підтвердження розміру шкоди та завданих збитків, оскільки позивач надав суду достатній обсяг документів, які підтверджують як наявність шкоди, так і її розмір, на які суд посилався вище. Суд звертає увагу, що в даному випадку не було необхідності призначати товарознавчу експертизу для підтвердження розміру шкоди, оскільки розмір шкоди позивач підтвердив первинними документами своєї фінансово-господарської діяльності. Крім того, станом на час розгляду судом справи всі пошкоджені двері були розпродані позивачем (з уцінкою). Також відповідне клопотання не було заявлено сторонами спору.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість вимог позивача про стягнення з відповідачів шкоди та завданих збитків.

Суд також погоджується із розміром обчисленої позивачем шкоди, яка підтверджена відповідними доказами, та дорівнює 81 008,80 гривень (94 931,80 гривень (сума, сплачена постачальнику дверей ПОРТА позивачем за придбаний товар) 13 923,00 гривень (сума отриманих коштів за товар, проданий з уцінкою) = 81 008,80 гривень), та упущеної вигоди у розмірі 23 731,20 гривень (118 663 гривень (сума коштів, яку позивач мав отримати за договором із ОСОБА_9М.) 94 931,80 гривень (сума, сплачена постачальнику ПОРТА позивачем за придбаний товар) = 23 731,20 гривень).

Оскільки відповідачі є співвласниками квартири, з якої сталося залиття приміщення позивача, суд з урахуванням положень ч. 4 ст. 391, ст.ст. 322, 1190 ЦК України, ст. 151 ЖК України вважає за можливе здійснити з відповідачів солідарне стягнення шкоди та завданих збитків на користь позивача.

За таких обставин, позов ФОП ОСОБА_1 підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача також підлягають солідарному стягненню судові витрати зі сплати судового збору, що документально підтверджені (арк. справи 1).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 130, 174, 209, 212, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди та завданих збитків задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 майнову шкоду у розмірі 81 008 (вісімдесят одна тисяча вісім) гривень 80 копійок, упущену вигоду в розмірі 23 731 (двадцять три тисяча сімсот тридцять одна) гривня 20 копійок, витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 047 (одна тисяча сорок сім) гривень 40 копійок, а всього стягнути 105 787 (сто пять тисяч сімсот вісімдесят сім) гривень 40 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 9 грудня 2015 р.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2015 р.

Суддя А.В. Шалагінова