АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Кравець В.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Кравець В.А.,

суддів Пікуль А.А., Слободянюк С.В.

за участю секретаря Попандопало Ю.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання правочину недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2015 року представник позивача звернувся до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року - відкрито провадження у справі.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та передати питання щодо відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на те, що ухвала суду є незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що позивач не надала жодних належних та допустимих доказів того, що місце проживання ОСОБА_3 було зареєстроване за адресою: АДРЕСА_3. В матеріалах справи відсутня належним чином засвідчена копія паспорту ОСОБА_3, або будь-які інші документи, які б підтверджували факт реєстрації її місця проживання за вказаною адресою.

Крім того, згідно інформації, наданої відділом адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві та Київській області ОСОБА_3 не зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 23).

Вказує на те, що місце перебування ОСОБА_1 станом на момент постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали було тимчасово, до 28 травня 2015 року, зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1. Починаючи з 29 травня 2015 року місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується його паспортом. Місце проживання ОСОБА_3 зареєстроване за адресою: АДРЕСА_2, що підтверджується її паспортом.

Суд першої інстанції не звернув уваги на те, що відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності справ» від 02 вересня 2014 року №2710/38-14 справи, що підсудні Ленінському районному суду міста Луганськ, передаються до Сватівського районного суду Луганської області.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

Відкриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що справа підсудна цьому суду.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на таке.

З матеріалів справи убачається, що предметом позову є визнання правочину недійсним, тобто позов, який пред'являється у порядку, визначеному ст. 109 ЦПК України.

Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред'являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача (частина перша статті 113 ЦПК).

Відповідно до ч.3 ст. 122 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.

Так, в силу вимог процесуального законодавства, суд надсилав запит відділу адресно-довідкової роботи ГУДМС України в місті Києві, за відповіддю якого ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_3 не зареєстрована.

Проте, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що адреса, вказана у позовній заяві, є останнім відомим місцем її тимчасового проживання чи перебування.

Відповідно до ст.109 ЦПК України позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованими у встановленому законом порядку місцем її проживання або за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Адресою покинутого місця проживання внутрішньо переміщеної особи в розумінні цього Закону визнається адреса місця проживання особи на момент виникнення обставин, зазначених у частині першій цієї статті.

Згідно ч. 1, 2, 8 ст. 4 цього Закону факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи.

Підставами для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є наявність реєстрації місця проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (далі - довідка) видається структурним підрозділом місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення в день подання заяви, підписується та засвідчується уповноваженою посадовою особою цього структурного підрозділу без сплати будь-яких платежів та зборів, включаючи як першу видачу такої довідки, так і в разі повторної її видачі у випадку втрати, пошкодження або з метою продовження її дії.

У ч. 1, 2 ст. 5 цього Закону зазначено, що довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону.

Територіальний підрозділ центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), проставляє у довідці про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи відмітку про реєстрацію місця проживання, в якій зазначається:

1) адреса фактичного проживання, за якою внутрішньо переміщеній особі може бути вручено офіційну кореспонденцію (місце фактичного проживання); або

2) адреса структурного підрозділу місцевої державної адміністрації з питань соціального захисту населення; або

3) адреса територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції).

При цьому відмітка про реєстрацію місця проживання внутрішньо переміщеної особи не вноситься до її паспортного документа.

На зазначене вище суд першої інстанції не звернув увагу та не зробив запит до відповідного територіального підрозділу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), про місце проживання ОСОБА_3, оскільки позивач вказала у позові, що ОСОБА_3 зареєстрована в м. Луганськ, на території якого проводиться антитерористична операція.

Відповідно до ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Оскільки ухвала постановлена з порушенням процесуальних норм права, така ухвала підлягає до скасування з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 25 травня 2015 року скасувати, питання щодо відкриття провадження у справі передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Судді