Справа № 202/9485/14-ц
Провадження № 2/0202/529/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Чумак В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, Державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська звернулися ОСОБА_1, ОСОБА_2 з позовною заявою до Дніпропетровської міської ради, Державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності.

В обґрунтування поданої заяви, яка в подальшому була уточнена, позивачі зазначили, що згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» у 2009 році ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з дочкою ОСОБА_5 звернулися до органу приватизації житла із заявою про приватизацію квартири, в якій вони втрьох були зареєстровані та фактично проживали з 1981 року. Свідоцтво про право власності на квартиру було виписано на підставі розпорядження від 12.06.2009 року № 3/13-09 та отримано у 2014 році. Згідно зазначеного свідоцтва квартира № 42 в буд. № 102 корп. № 2 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську знаходиться у приватній власності 1/3 частина ОСОБА_3, 1/3 частина ОСОБА_4, 1/3 частина ОСОБА_5. За період з моменту подання заяви на приватизацію квартири та до моменту отримання свідоцтва про право власності заявники та їхня донька тяжко хворіли. Донька ОСОБА_5 інвалід з дитинства, мала захворювання сахарного діабету. ОСОБА_3 була встановлена друга група інвалідності загального захворювання з 15.03.2010 року. ОСОБА_4 теж постійно хворіла, мала онкологічне захворювання. 24.07.2013 року ОСОБА_5 померла. ОСОБА_4 померла 06.01.2015 року. Отримавши у 2014 році свідоцтво про право власності, зясувалось, що право власності на квартиру не було зареєстроване у МБТІ. За повідомленням КП «МБТІ» Дніпропетровської обласної ради відомості щодо реєстрації прав власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні. Квартира № 42 в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську зареєстрована за Дніпропетровською міською радою на підставі рішення виконкому Індустріального району. Звернувшись до шостої Дніпропетровської державної нотаріальної контори за свідоцтвом про спадщину за законом після смерті доньки ОСОБА_5 на квартиру № 42 в буд. № 102, корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську, позивачі отримали постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину. Заповітів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не складали. Отже спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_5 вважають, що є її батьки та її чоловік. Чоловік ОСОБА_5 ніколи не проживав і не був зареєстрованим в спірній квартирі, догляд за нею не здійснював. З моменту встановлення їй групи інвалідності шлюбних стосунків не підтримували. Він постійно був зареєстрований та фактично проживав у своїй квартирі по вул. Фосфорній 11/57. Заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини у терміни, визначені законом, не подавав. Спадщину після померлої дружини він не прийняв. Отже, фактичне прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 було здійснено батьками померлої - ОСОБА_3, ОСОБА_4 в рівних частинах. ОСОБА_4 померла 06.01.2015 року. Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу після смерті ОСОБА_4, яку прийняв її чоловік і мешкає по теперішній час в спірній квартирі. Також спадкоємцем є її донька - ОСОБА_2. ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1, і подала заяву про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4 до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори. Постановою від 31.07.2015 року їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 42 у м. Дніпропетровську по вул. Калинова в буд. № 102, корп. 2, у звязку із тим, що на день відкриття спадщини право власності на нерухоме майно не зареєстроване. Отже, наголошують, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частинах є спадкоємцями спадкового майна померлої ОСОБА_4, яка мала у власності 1/3 частину спірної квартири, ОСОБА_3 також є спадкоємцем майна померлої доньки - ОСОБА_5, яка мала у власності 1/3 частини спірної квартири. Просить суд визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/6 частини квартири № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську, а саме: в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 2/6 частини, після смерті ОСОБА_4 1/6 частини, в порядку приватизації квартири 2/6 частини. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини квартири № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Представник позивачів в судові засідання зявлявся, підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник Дніпропетровської міської Ради в судові засідання зявлявся, заперечував проти задоволення позовних вимог, через канцелярію суду представник відповідача подав письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позову у звязку з тим, що позивачем не доведено належними доказами щодо наявності спору між позивачем та Дніпропетровською міською Радою. Зазначили, що якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності на майно.

Представник Державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції в судові засіданні не зявлявся, через канцелярію суду надав письмові заперечення в яких просив відмовити в задоволенні позовних вимог у звязку з тим, що позивачі не зверталися із заявами про реєстрацію права власності на обєкт нерухомого майна, а саме квартири № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську до Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, таким чином і відсутній предмет спору.

Представник Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради в судові засідання не зявлявся, про час та місце розгляду справи повідомлявся в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подав.

Представник Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судові засідання не зявлявся, через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 12.01.2009 року квартира № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську знаходиться у спільній частковій приватній власності ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5.

Згідно листа КП «ДМБТІ» ДОР» № 5017 від 13.05.2014 року станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. № 102, корп. № 2АДРЕСА_1 відомості щодо реєстрації прав власності за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-КИ № 513119, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, 24.07.2013 року, ОСОБА_5померла 22.07.2013 року.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії I-КИ № 513119, виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 24.07.2013 року, ОСОБА_5померла 22.07.2013 року.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 та ОСОБА_5за життя не зареєстрували право власності на квартиру № 42 у будинку № 102, корп. 2 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 30.12.2014 року.

Згідно довідки КП «ЖЕП № 21» Дніпропетровської міської ради від 06.06.2014 року № 935 ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, корп. № 2АДРЕСА_1 та має склад родини дружину ОСОБА_4 та доньку ОСОБА_5 22.07.2013 рокуОСОБА_5 знято з реєстрації у звязку із смертю.

Згідно довідкиКП «ЖЕП № 21» Дніпропетровської міської ради № 204 від 19.01.2015 року ОСОБА_4 була зареєстрована та проживала по день своєї смерті разом із мужем ОСОБА_3 за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, буд. № 102, корп. № 2АДРЕСА_1.

11.07.2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5

Постановою № 1785/02-31 від 11.07.2014 року державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмов у вчиненні нотаріальної дії, оскільки заявники не надали правовстановлюючий документ, який би підтверджував право власності ОСОБА_5, померлої 22.07.2013 року, на 1/3 квартири № 42 у будинку № 102 корп. № 2 по вул. Калинова у м. Дніпропетровську.

Постановою від 31.07.2015 року державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовив ОСОБА_2 у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину на квартиру № 42 у м. Дніпропетровську, вул. Калинова, буд. 102, корп. 2, яка залишилася після смерті її матері ОСОБА_4, яка померла 06.01.2015 року, у звязку із тим, що на день відкриття спадщини право власності на нерухоме майно не зареєстроване.

Відповідно до свідоцтва про народження серії IV-КИ № 301892, виданого 29.07.1983 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до свідоцтва про народження серії IV-КИ № 301892, виданого 29.07.1983 року, ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 199756 ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, 11.10.2003 року одружилась з ОСОБА_7 та змінила прізвище на ОСОБА_7.

Відповідно до свідоцтва про народження серії I-КИ № 483900, виданого повторно 11.04.2014 року, ОСОБА_4 є матірю ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Згідно свідоцтва про одруження серії I-КИ № 019877 ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, 10.05.1997 року одружилась з ОСОБА_9 та змінила прізвище на ОСОБА_9.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 022719 ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4, 15.10.2005 року одружилась з ОСОБА_11 та змінила прізвище на ОСОБА_11.

Згідно свідоцтва про одруження серії 1-КИ № 216337 ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, 24.02.2012 року одружилась з Сабатіні СР Прімо Вірджил та змінила прізвище на ОСОБА_2.

Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. ч. 1-2 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту прав та інтересів може бути, в тому числі, визнання права.

Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання за ОСОБА_3 права власності на 5/6 частини квартири № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську, а саме: в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 2/6 частини, після смерті ОСОБА_4 1/6 частини, в порядку приватизації квартири 2/6 частини, та позовні вимоги про визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/6 частини квартири № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, Державної реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, треті особи: Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/6 частини квартири № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/6 частини квартири № 42, що розташована в будинку № 102 корп. 2 по вул. Калиновій в м. Дніпропетровську в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції.

Суддя: Г.В. Бєсєда