УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Завгородньої І.М., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - фізична особапідприємець ОСОБА_6, про стягнення суми забезпечувального платежу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 рішення апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 29 червня 2011 року вона домовилась з відповідачем про купівлю у неї в майбутньому 1/2 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

У рахунок майбутніх платежів вона надала аванс у сумі 3 850 доларів США, про що було складено акт передачі грошових коштів.

Сторони домовилися, що вказану частину будинку позивач купує за 50 000 грн, що еквівалентно 6 250 доларів США, але договір купівлі-продажу не було укладено, оскільки відповідачем не було оформлено належним чином правовстановлюючі документи.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 132 508 грн - авансу, згідно зі ст. 625 ЦК України 3% річних від простроченої суми - 11 925 грн 72 коп. та понесені нею судові витрати.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 132 508 грн; 3 % річних від простроченої суми в розмірі 11 925 грн 72 коп. та судовий збір в сумі 1 325 грн 08 коп., а всього стягнуто 145 758 грн 80 коп.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року рішення Харківського районного суду Харківської області від 18 червня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 25 600 грн; 3 % річних в сумі 2 992 грн 02 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судом процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року, оскільки воно законне та обґрунтоване.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 29 червня 2011 року було укладено договір про забезпечувальний платіж, за яким позивач зобов'язалась в якості забезпечення укладення в майбутньому договору купівлі-продажу будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 передати відповідачу грошову суму у розмірі 6 400 грн, що еквівалентно 800 доларам США.

Згідно з актом прийому-передачі забезпечувального платежу від 06 липня 2011 року ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 грошову суму в розмірі 19 200 грн, що еквівалентно 2 400 доларам США.

Оскільки відповідач в обумовлений строк не отримала правовстановлюючі документи на спірний будинок, договір купівлі-продажу сторонами укладено не було.

Таким чином, передані позивачем відповідачу за договором про забезпечувальний платіж від 29 червня 2011 року кошти у розмірі 6 400 грн та за актом прийому-передачі забезпечувального платежу від 06 липня 2011 року кошти у розмірі 19 200 грн за своєю правовою природою є не завдатком, а є авансом та підлягають поверненню позивачу, у зв'язку з неукладенням основного договору.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних за весь час прострочення, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції, але дійшов висновку про стягнення суми в розмірі 2 992 грн 04 коп., виходячи з суми заборгованості 25 600 грн.

Доводи касаційної скарги щодо зміни апеляційним судом умов договору, помилкового висновку про неможливість стягнення штрафних санкцій та не наведення підстав для відмови у задоволенні інших позовних вимог скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 27 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко І.М. Завгородня В.І. Мартинюк