Справа № 645/6061/15-ц
Провадження № 2/645/2037/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2015 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді - Ульяніч І.В.,

за участю секретаря - Тереховської І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ «Приватбанк звернувся до Фрунзенського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № HAXRRX00870386 від 24.04.2007 року позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9564,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») складає між ним і банком договір, про що свідчить його підпис у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору позичальник зобовязання за договором № HAXRRX00870386 від 24.04.2007 року не виконав. Станом на 01.07.2015р. заборгованість складає у розмірі 108248,10 грн., яка складається з наступного:

- 9542,50 грн. - заборгованість за кредитом,

- 36800,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 5508,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом,

- 56396,23 - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Від цієї суми заборгованості віднімається сума у розмірі 49794,11 грн., яка була стягнута рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.01.2010 року з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить - 58453,99 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 - штраф (фіксована частина), 2922,70 - штраф (процентна складова).

Просили стягнути заборгованість за відсотками та пенею в розмірі 61876,69 грн..

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути заборгованість за кредитним договором, зокрема відсотками в розмірі 67918,74 грн..

Представник позивача у судове засідання зявився, позов підтримав посилаючись на підстави в ньому викладені. Також представник позивача пояснив, що в 2010 році рішенням суду з відповідача по справі була стягнута заборгованість за кредитним договором. Рішення суду відповідачем не виконувалось, оплат ніяких не було. В 2012 році за заявою відповідача проведено реструктуризацію боргу, згідно заяви відповідач зобовязався погасити заборгованість в розмірі 38399,94 грн. протягом 36 місяців, по 1066,67 грн. щомісячно, але заборгованість не сплачував. Також зазначив, що вважає, що строк позовної давності позивачем не пропущений, у звязку із визнанням відповідачем боргу. Просив стягнути заборгованість за кредитним договором, зокрема відсотками в розмірі 67918,74 грн..

Відповідач та його представник в судовому засіданні позов не визнали, просили відмовити у задоволені позову, при цьому заявили клопотання про застосування строку позовної давності. Крім того, відповідач зазначив, що він дійсно отримував в банку кредит, який не погасив, йому відомо про заочне рішення 2010 року, яким з нього стягнули заборгованість за кредитом. Також зазначив, що з моменту укладання договору, в банку не був, в 2012 році заяву про визнання та реструктуризацію боргу не писав, та підпис на заяві не його.

Розясненим судом правом щодо клопотання про призначення та проведення почеркознавчої експертизи, сторони не скористались, від проведення експертизи відмовились.

Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ПАТ КБ «Приватбанк» є правонаступником прав та обовязків закритого акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», у звязку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінено найменування позивача з закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про що зазначено у п.1.1 Статуту ПАТ КБ « ПриватБанк». 17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄРДПОУ 8006727).

Судом встановлено, що 24.04.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк та ОСОБА_1 був укладений договір № HAXRRX00870386 від 24.04.2007 року. ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам («Розстрочка») складає між ним і банком договір. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 9564,00 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Термін дії договору до 24.04.2009 року. Згідно п. 5.5 Умов передбачено термін по стягненню кредиту, відсотків, неустойки тривалістю 5 років.(а.с.7)

Згідно ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позики (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовим ознаками, у такій самій кількості , такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка була стягнута в розмірі 49794,11 грн., згідно рішення Фрунзенського районного суд м. Харкова від 25.01.2010 року. Даним рішенням суду із відповідача було стягнуто: 9542,50 грн. - заборгованість за кредитом,- 19371,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,- 5508,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом,- 12502,19 - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. (а.с.3,4)

В позові позивачем зазначено, що у звязку з порушеннями зобовязань за кредитним договором станом на 01.07.2015р. заборгованість становить у розмірі 108248,10 грн., яка складається з наступного: - 9542,50 грн. - заборгованість за кредитом, - 36800,41 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, - 5508,96 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, - 56396,23 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Від цієї суми заборгованості позивачем була відрахована сума у розмірі 49794,11 грн., яка була стягнута рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 25.01.2010 року з відповідача на користь позивача ПАТ КБ «Приватбанк», різниця становить - 58453,99 грн., а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:- 500,00 - штраф (фіксована частина), - 2922,70 - штраф (процентна складова), а загальна заборгованість складає 61876,69 грн.

В заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначає, що заборгованість за відсотками складає 67918,74 грн., при цьому розрахунок заборгованості за відсотками проводиться, із розрахунку 0,39% в день від простроченої суми за кредитом, при цьому в розрахунку доданому банком до уточненої позовної заяви зазначена заборгованість по відсоткам в розмірі 36800,41 грн.

Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам п.3.3.1 передбачено право банку в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, у випадках встановлених Умовами, при цьому банк повинен надіслати позичальнику письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Але відомості про те, коли та чи був повідомлений відповідач про зміну процентної ставки з 1% на місяць на 0,39% на день в матеріалах справи відсутні.

Згідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов*язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов*язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно ст. 610, 611 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору;2) зміна умов зобов'язання;3) сплата неустойки;4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст.530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події, що передбачено ч. 1 ст. 530 ЦК України.

Згідно ст. 598, 599 ЦК України -зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст. 612 ЦК України - боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України - боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку мало місце стягнення всієї кредитної заборгованості рішенням суду, крім того, строк договору закінчився 24.04.2009 року, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

Таким чином, проаналізувавши надані та дослідженні в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволені позову, у зв»язку із тим, що рішенням суду від 25.01.2010 року, яке набрало законної сили та підлягає виконанню, на користь позивача була стягнута заборгованість за кредитним договором, враховуючи суму кредиту, відсотки, комісію та пеню, після закінчення строку дії договору. Невиконане судове рішення не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє позивача права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Оскільки між сторонами зобов'язання залишились невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України, та позивач не позбавлений права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, а ні на відсотки передбачені договором, та має право на виконання рішення суду, яким стягнута заборгованість, тому позовна давності в даному випадку, не підлягає застосуванню. Суд також ставиться критично до заяви від 01.06.2012 року, на яку позивач посилався, як на визнання відповідачем боргу, та не приймає в якості доказу так як, в судовому засіданні відповідач зазначив, що він не подавав до банку заяву про визнання та реструктуризацію боргу. Крім того, дану заяву позивач подав в порушення вимог ст.. 131 ЦПК України, тобто після початку розгляду справи по суті, без поважної причини.

Роз»ясненим судом правом про зміну позовних вимог позивач не скористався, а так як суд розглядає справу у межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, згідно ст. 11 ЦПК України, то суд проаналізовавши надані докази, вважає, що позов необгрунтований, підстав для його задоволення не має, тому у задоволені позовних вимог необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя