Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, які діють у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації, Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації, треті особи: Департамент охорони здоров'я Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Київське квартирно-експлуатаційне управління Міністерства оборони України, про скасування розпорядження, визнання недійсними ордера та свідоцтва про право власності на житло, виселення з квартири, визнання права користування квартирою, зобов'язання надати квартиру і вселення в квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які діють у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей ОСОБА_7 і ОСОБА_8, звернулися до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що як сім'я позивачів ОСОБА_8, так і сім'я відповідачів ОСОБА_10, що складаються з п'яти осіб, мають дітей-близнюків, є багатодітними сім'ями. Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 6 лютого 1998 № 229 «Про заходи щодо поліпшення житлових умов багатодітних сімей» після народження в 1999 році в сім'ї позивачів двох дітей - близнюків, вони мають право на позачергове отримання житла. Зазначили, що на час звернення до суду сім'ю позивачів не забезпечено позачергово житлом. Однак у 2003 році їм стало відомо, що розпорядженням Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації (далі - ГУЖЗ КМДА) до Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації було передано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, що згідно з ордером надана сім'ї ОСОБА_9, в якій діти - близнюки народилися пізніше, ніж у сім'ї позивачів. Вважали, що забезпечення житловою площею сім'ї відповідача свідчить про порушене право позивачів на позачергове отримання житла.

У подальшому позивачі збільшили позовні вимоги та просили суд: розпорядчий документ, згідно з яким актом від 23 жовтня 2003 року № 495 ГУЖЗ КМДА передало Дніпровській районній у м. Києві державній адміністрації трикімнатну квартиру АДРЕСА_1; п. 1.1 розпорядження Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації від 5 грудня 2003 року № 1459 «Про надання жилої площі та інші квартирні питання»; розпорядження відділу приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державною адміністрації від 3 березня 2006 року № 49102 про передачу ОСОБА_9 у спільну-часткову власність квартири АДРЕСА_1 скасувати; визнати ордер серії НОМЕР_1 на жиле приміщення, виданий Дніпровською районною у м. Києві державної адміністрацією 15 грудня 2003 року ОСОБА_9 на сім'ю з п'яти осіб; свідоцтво про право власності на вказану квартиру; зобов'язати Департамент будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) передати Дніпровській районній державній адміністрації у м. Києві за цільовим призначення ОСОБА_9 на сім'ю з п'яти осіб жиле приміщення, яке має відповідати за розміром і благоустроєм жилому приміщенню наданому за ордером від 12 грудня 2003 року серії Б № 2112 Дніпровською районною державною адміністрацією у м. Києві недійсними; зобов'язати Дніпровську районну у м. Києві державну адміністрацію надати жиле приміщення, яке має відповідати за розміром і благоустроєм жилому приміщенню, наданому за ордером № 2112 серії Б 12 грудня 2003 року ОСОБА_9 на сім'ю з п'яти осіб; виселити з квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_9., ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13; визнати за ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 і ОСОБА_7 право на користування квартирою АДРЕСА_1 зобов'язати Солом'янську районну у м. Києві державну адміністрацію надати ОСОБА_6 на сім'ю у складі п'яти осіб квартиру АДРЕСА_1 з урахуванням приватизованої двокімнатної квартири АДРЕСА_2 вселити ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у квартиру АДРЕСА_1.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 16 квітня 2014 року в задоволенні позову відмовлено.

Справа в апеляційному порядку переглядалась неодноразово.

Останнім рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено з інших правових підстав.

У касаційних скаргах ОСОБА_7, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення районного суду та відмовляючи у задоволенні позову з інших правових підстав, апеляційний суд, виконавши вимоги ч. 4 ст. 338 ЦПК України про те, що висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи, на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що сім'я ОСОБА_13 та сім'я ОСОБА_6, перебували на квартирному обліку в різних районах м. Києва. Крім того, вірним є висновок апеляційного суду про те, що сім'я ОСОБА_13 більше десяти років назад приватизувала спірну квартиру, ставши її власниками, правомірно отримали квартиру, що стало підставою для відмови в позові.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_5, які діють у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолітніх дітей: ОСОБА_7, ОСОБА_8, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П.Штелик