Справа №: 398/2895/15-ц
УХВАЛА

Іменем України

"26" серпня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

судді Голосеніної Т.В.

секретарі ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3, вказуючи на те, що відповідно до постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18.05.2015 року, старший державний виконавець відмовив у прийнятті до провадження виконавчий лист, так як у дублікаті виконавчого документа, всупереч вимогам п. 1 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» відсутній ідентифікаційний код боржника, тому скаржник просить:

-визнати незаконною відмову старшого державного виконавця відділу ДВС Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3 у відкритті виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа №2/398/1241/15-ц від 12 травня 2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку чи доходів, щомісячно, починаючи з 13.01.1999 року і до повноліття дітей;

-скасувати постанову старшого державного виконавця державного виконавця відділу ДВС Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3 у відкритті виконавчого провадження за дублікатом виконавчого листа №2/398/1241/15-ц від 12 травня 2015 року;

-зобовязати старшого державного виконавця державного виконавця відділу ДВС Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3 винести постанову про відкриття виконавчого провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №2/398/1241/15-ц від 12 травня 2015 року;

-стягнути з відповідача судовий збір.

В судове засідання ОСОБА_2 не зявилась, проте надала суду письмову заяву з клопотанням про розгляд справи без її участі, на задоволенні заяви наполягає.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив суд відмовити у задоволенні скарги, оскільки чинним законодавством передбачено обовязкові вимоги до виконавчого документу, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків боржника та серію, номер паспорта.

Заслухавши представника скаржника та дослідивши матеріали скарги, суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 12 травня 2015 року Олександрійським міськрайонним судом видано дублікат виконавчого листа №398/1241/15-ц про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 на утримання дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в

розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку чи доходів, щомісячно, починаючи з 13.01.1999 року і до повноліття дітей.

18 травня 2015 року старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого провадження та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №398/1241/15-ц від 12 травня 2015 року. Підставою відмови вказано невідповідність вищезазначеного виконавчого листа вимогам, що передбачені ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: відсутність у виконавчому документі реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника та серії, номер паспорта.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або імя (прізвище, власне імя та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код субєкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо; резолютивна частина рішення; дата набрання законної (юридичної) сили рішенням; строк пред'явлення виконавчого документа до виконання.

Як убачається з матеріалів справи, у виконавчому листі дійсно відсутні відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України.

Суд дійшов висновку, що відсутність вказаних відомостей, не порушують прав стягувача і боржника і не є підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець з метою захисту інтересів стягувача може самостійно одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну. Тобто, у разі не зазначення індивідуального ідентифікаційного номера (реєстраційного номеру облікової картки платника податків) у рішенні суду, судовому наказі, згідно із п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного органу державної податкової служби із запитом про витребування довідки про індивідуальний ідентифікаційний номер (реєстраційний номер облікової картки платника податків) боржника. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року по справі №6-62ц14.

Відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права.

За змістом ст.51, ч.8 ст.82, ч.2 ст.83 та ст.86 Закону України про виконавче провадження повноваження на скасування постанови державного виконавця має начальник відділу, а до компетенції суду віднесено лише визнання її незаконною.

Аналізуючи вказані норми законодавства, суд приходить до висновку, що у разі оскарження постанови державного виконавця суд може визнати її неправомірною (незаконною), а не вирішувати питання про її скасування.

Крім того, суд не вправі зобовязати державного виконавця відкрити виконавче провадження, оскільки в такому випадку матиме місце вихід за межі предмету спору, наявність підстав для відкриття виконавчого провадження за відсутності у виконавчому документі відомостей про ідентифікаційний номер боржника, та обмеження права державного виконавця визначені Законом України «Про виконавче провадження», а саме позбавлення його можливості прийняти будь-яке інше рішення за заявою про відкриття виконавчого провадження, в т.ч. і про відмову у відкритті виконавчого провадження з інших підстав, що є неприпустимим.

З метою захисту прав скаржника та надання державному виконавцю можливості вчинити дії у відповідності до вимог законодавства суд може зобовязати останнього вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином суд дійшов висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 385-389 ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження», суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_2 задоволити частково.

Визнати неправомірною постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження №47554321 від 18.05.2015 року.

Зобовязати старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Долинського районного управління юстиції ОСОБА_3 вирішити питання про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом № 398/1241/15-ц, виданого 12.05.2015 року.

У задоволенні інших вимог скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня винесення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя