У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.

суддів: Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Умнової О.В., Фаловської І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області про скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2013 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом, в якому просив скасувати рішення виконавчого комітету Раківської сільської ради від 20 квітня 2007 року № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1

Позов мотивовано тим, що 20 квітня 2007 року виконавчий комітет Раківської сільської ради прийняв рішення № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1», яким за ОСОБА_7 визнано право власності на зазначений будинок. 24 квітня 2007 року на вказаний будинок видано свідоцтво про право власності. Даним рішенням відповідач порушив права та законні інтереси позивача, оскільки ОСОБА_7 без оформлення спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року і на частку у якій позивач має право, отримала свідоцтво про право власності на указаний будинок.

Заочним рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2015 року, позов задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення виконавчого комітету Раківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області від 20 квітня 2007 року №18 «Про оформлення права власності на житловий будинок АДРЕСА_1», яким оформлено право власності з видачею свідоцтва про право власності на вищевказаний житловий будинок на ім'я ОСОБА_7

ОСОБА_9 - спадкоємець після смерті ОСОБА_7, не погоджуючись з даними рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступного.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов виходив з того, що до отримання ОСОБА_7 в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на спірний будинок зі спорудами або ж визнання права власності на спадщину за рішенням суду, виконавчий комітет Раківської сільської ради не мав правових підстав приймати рішення про оформлення права власності на спірний житловий будинок та видавати свідоцтво про право власності на нього.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції та вважав ухвалене ним рішення законним і обґрунтованим.

З такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій повністю погодитися не можна, оскільки вони зроблені без належного з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін, без належної оцінки наявних у матеріалах справи доказів, з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК Українирішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Вказаним вимогам процесуального права рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_8 відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами АДРЕСА_1 Томашпільського району Вінницької області, що відносився до категорії робочого двору.

Після смерті ОСОБА_8, його спадкоємці, в тому числі ОСОБА_7, до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини не зверталися.

На підставі рішення виконавчого комітету Раківської сільської ради від 20 квітня 2007 року № 18 «Про оформлення права власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, без оформлення в установленому порядку спадщини після смерті сина, ОСОБА_7 (мати спадкодавця) отримала свідоцтво про право власності на вказаний будинок з допоміжними спорудами від 24 квітня 2007 року.

З виписок погосподарських книг Раківської сільської ради за 1996-2000 роки вбачається, що ОСОБА_7 прибула в дане домогосподарство лише в цей період, оскільки точна дата вибуття ОСОБА_7 зі свого домогосподарства НОМЕР_1 у спірне домогосподарство - НОМЕР_2 не вказано.

17 липня 2007 року ОСОБА_7 склала заповіт на належну їй нерухомість на ім'я свого сина ОСОБА_6, який 5 січня 2012 року після смерті спадкодавця отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом.

Згідно ст.10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи даний спір місцевий суд не визначився з характером спірних правовідносин, не виконав вимог ст.10 ЦПК України щодо обов'язку сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не встановив коло осіб, інтересів, яких стосується вирішення даного спору, не обговорив питання щодо їх залучення до участі у справі у якості співвідповідачів або третіх осіб.

Крім того, судом першої інстанції не перевірено та не встановлено в чому саме полягає порушення прав позивача прийнятим виконавчим комітетом Раківської сільської ради рішенням від 20 квітня 2007 року № 18, та чи підлягає таке право судовому захисту саме обраним позивачем способом, оскільки свідоцтво про право власності на спірне домоволодіння від 24 квітня 2007 року, видане ОСОБА_7 не оспорювалось, а свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане ОСОБА_6 є чинним, і питання про визнання недійсними цих правовстановлюючих документів позивачем у позовній заяві не ставилось.

Апеляційний суд, не виправив вказаних порушень в силу положень ст.303 ЦПК України щодо меж розгляду справи та відсутності повноважень наданих йому цим Кодексом, у зв'язку із чим, залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій рішення не можуть вважатися законними і обґрунтованими, у зв'язку із чим, відповідно до ст.338 ЦПК України їх слід скасувати з передачею справи до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 335, 336, 338, 344, 345 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Заочне рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 14 серпня 2013 року, ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 22 червня 2015 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції на новий розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук
суддіВ.С. Висоцька
В.М. Колодійчук
О.В. Умнова
І.М. Фаловська