У Х В А Л А

30 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Одеської міської Ради, Одеського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Масалов Володимир Васильович, громадська організація «Сонячне», про часткове скасування рішення Одеської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продаж земельної ділянки,

встановила:

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року касаційні скарги ОСОБА_8, яка діяла в інтересах громадської організації «Сонячне» та ОСОБА_9, яка діє в інтересах ОСОБА_4, відхилено. Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного Одеської області від 16 квітня 2015 року залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року та ухвалити нове рішенням, яким задовольнити позов, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, та на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме положень Закону України «Про місцеве самоврядування» ( в редакції від 21 травня 1997 року).

Перевіривши до води заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові суд першої інстанції, з висновками його погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки, яка знаходиться на межі земельних ділянок ОСОБА_10 та ОСОБА_11, а тому не надано жодних доказів про порушення своїх прав і законних інтересів. Що стосується ГО «Сонячне», то вона з самостійними вимогами про порушення своїх прав та інтересів взагалі до суду не зверталася.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого адміністративного суду України від 21 серпня 2014 року, суд касаційної інстанції виходив із того, що законодавець закріпив норму в законі, якою наділив раду правом делегувати виконавчому комітету повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок. Судами встановлено, що рішенням міської ради про делегування повноважень виконкому по регулюванню земельних відносин щодо делегованих повноважень, а тому відповідач не мав права скасовувати рішення виконавчого комітету з підстав, про які він зазначив у оскаржуваному рішенні.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 6 лютого 2013 року, суд, виходив із того, що державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий органом, який не мав на те законних повноважень, визнається недійсним.. Посилання в судових рішеннях на те, що визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку не передбачено законодавством, суперечить нормам закону.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог, а надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до виконавчого комітету Одеської міської Ради, Одеського міського управління земельних ресурсів, ОСОБА_5 та ОСОБА_6, треті особи : приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Масалов Володимир Васильович, громадська організація «Сонячне», про часткове скасування рішення Одеської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продаж земельної ділянки за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко