АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8916/15 Головуючий 1 інст. Зінченко О.В.
Справа № 630/724/15-ц
Категорія : стягнення аліментів Доповідач - Черкасов В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що рішенням суду від 08 жовтня 2013 року між нею та відповідачем був розірваний шлюб. Від шлюбу вони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. ОСОБА_2 участі у вихованні та утриманні доньки не приймає, лише сплачує аліменти у розмірі ? частини усіх доходів, що становить 310 грн. на місяць. Вказаних коштів не вистачає на утримання доньки, інших доходів вона не має.

Тому, ОСОБА_1 просила суд змінити стягнення суми аліментів з відповідача на користь доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі розміром 1100 грн. до повноліття дитини.

У судовому засіданні відповідач позов не визнав, пояснив, що він сумлінно сплачує аліменти за рішенням суду, заборгованості по їх сплаті не має. Можливості виплачувати аліменти у більшому розмірі він не має, бо на теперішній час є безробітнім на обліку в центрі зайнятості не перебуває, бо є студентом Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.. ОСОБА_4. Разом з тим позивачка отримує допомогу від своїх батьків та від цивільного чоловіка.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 30 листопада 2015 року позов задоволено частково. Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягнувши аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 306,94 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким врахувати його скрутний матеріальний стан, та залишити розмір аліментів на рівні, встановленому рішенням суду від 26 лютого 2014 року.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що аліменти на доньку він виплачує вчасно, збільшити розмір допомоги для доньки він не має можливості через скрутне матеріальне становище.

Позивачка про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялася належним чином причин неявки до суду не надала.

Неявка позивачки, належно повідомленої про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення відповідача, який приймав участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з наявності підстав для зміни порядку стягнення аліментів з частини заробітку на аліменти, визначені у твердій грошовій сумі, з урахуванням того, що відповідач наразі має нерегулярний дохід; судом вирішено питання судових витрат.

Проте колегія суддів не може погодитись з висновком суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача суми судового збору.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачується щомісячно. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 03 червня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 08 жовтня 2013 року (а.с.5).

Від шлюбу сторони мають доньку, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 26 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини від усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.6-7).

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Матеріали справи свідчать, що ОСОБА_2 на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів офіційно працював, проте, 29 вересня 2015 року звільнений (а.с.19).

Наразі ОСОБА_2 є студентом першого курсу Харківського національного технічного університету сільського господарства ім.. ОСОБА_4 (а.с. 21).

Відповідно до положень ст.ст. 183, 184 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі.

При цьому, підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з у рахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України та роз'яснень, викладених в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.

Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Саме така правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі №6-143цс13, яка відповідно до положень ст.360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Так, згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» від 16.01.2015 року №719-V-II, прожитковий мінімум в 2015 році на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі 1176 гривень та для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років - 1032 гривні, для дітей віком від 6 до 18 років - 1286 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Сторонами не заперечується, що відповідач сплачує аліменти розміром 310 грн. щомісяця, що є ? частиною від усіх доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Проте, вказана сума є недостатньою для утримання доньки сторін, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Крім того, судом встановлено, що відповідач є працездатним та зобовязаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку.

Проте, колегія суддів не погоджується із стягнутою судом першої інстанції сумою судового збору.

Так, статтею 88 ЦПК України передбачено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою ставка судового збору становить 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Так, при поданні позовної заяви позивачка не сплачувала судовий збір з урахуванням предмету позову, сума яка підлягала до сплати мала становити 487 грн. 20 коп.

Суд, задовольняючи частково позовні вимоги, стягнув з відповідача на користь держави 306 грн. 94 коп. судового збору, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Проте, відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір», в редакції від 01.09.2015 року, ставка судового збору у спірних правовідносинах не може бути меншою 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто не може бути меншою ніж 487 грн. 20 коп.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині суми стягнутого судового збору.

Крім того, при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалою суду апеляційної інстанції частково задоволено було клопотання заявника про звільнення його від сплати судового збору при поданні апеляційної скарги. Відстрочено сплату судового збору відповідачу до ухвалення судового рішення у справі в апеляційному порядку.

Відповідно до ч.2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду, заяви про приєднання до апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

При поданні позовної заяви підлягало сплаті 1% ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становило 487,20 грн.

З урахуванням 110% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, сума судового збору при поданні апеляційної скарги складає 535 грн. 92 коп., яка і підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

За таких обставин судова колегія відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити.

Керуючись ст. ст. 88, 303 304, п.3ч.1ст.307, ст.309, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 листопада 2015 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 180 грн. 26 коп. (р/р:0018, одержувач: УДК у м.Люботин, код отримувача коштів: 38008949, банк ГУДКУ України в Харківській області, МФО 851011, код класифікації доходів бюджету 22030001 «Судовий збір (Державна судова адміністрація України, 050)», символ звітності 206).

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за подання апеляційної скарги на користь держави в сумі 535 грн. 92 коп. (одержувач УДКСУ у Червонозаводському районі м. Харкова, розрахунковий рахунок 0011, код отримувача - 37999628, банк ГУДКСУ в Харківській області, МФО 851011, код бюджетної класифікації 22030001, код суду 02894131).

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

ОСОБА_5