АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2745/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 48 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_7 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, посилаючись на те, що ОСОБА_6 перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 23 вересня 2000 року по 15 червня 2012 року. Від шлюбу вони мають сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2012 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_9 у розмірі ? частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2012 року і до досягнення сином повноліття. Відповідач порушує свої зобовязання по сплаті аліментів внаслідок чого станом на 01 червня 2015 року за ним утворилась заборгованість по виплаті аліментів в сумі 10595 грн. В період з 01 грудня 2012 року по 15 червня 2015 року сума неустойки, яку відповідач зобовязаний сплатити на користь ОСОБА_6 склала 59 674 грн.14 коп.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2012 року по 01 вересня 2015 року в сумі 4 416 грн. 03 коп.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу в якій просила його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. При цьому зазначає, що рішення районного суду незаконне, необґрунтоване, та ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення не відповідає зазначеним вище вимогам.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, виходив з того, що боржника ОСОБА_7 не було належним чином повідомлено державним виконавцем про наявність заборгованості по аліментах та необхідність її сплати, а також щодо претензій стягувача з приводу несплати аліментів. Крім того станом на 02.09.2015 року у ОСОБА_7 мається переплата по сплаті аліментів на суму 804 грн. 20 коп.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком районного суду.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 червня 2012 року розірвано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_10 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6). Від шлюбу вони мають сина, ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-СР № 084648 від 07.02.2001 року.

На підставі рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 19 листопада 2012 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_7, працюючого спеціалістом з охорони праці на ТОВ «Вектор», на користь ОСОБА_6, аліменти на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі ? частин всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 листопада 2012 року і до досягнення сином повноліття.

З матеріалів справи, показів представника ДВС ОСОБА_11, видно, що відповідач знав про наявність рішення суду про стягнення з нього аліментів у певному розмірі. ОСОБА_7 сплачував аліменти, але нерегулярно, по мірі можливості, що підтверджується розрахунком державного виконавця, затвердженого заступником начальника Смілянського міського відділу ДВС Смілянського міськрайонного управління юстиції 02.09.2015 року (а.с. 61). Розмір призначених аліментів відповідач не оспорював.

За таких обставин колегія суддів не може вважати обґрунтованою відмову у позові з цих підстав.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем.

Як видно з розрахунку державного виконавця заборгованості по аліментах ОСОБА_7, станом на 01.06.2015 рік розмір заборгованості становив 10 595 грн. 02 коп. Вказаний розрахунок було здійснено, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості, але враховуючи п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, відповідно до якого мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку. Такий розрахунок був здійснений у звязку з відсутністю у державного виконавця відомостей щодо фактичного заробітку або доходу боржника за період встановлення заборгованості.

На підставі даного розрахунку позивачкою було здійснено розрахунок пені за прострочення сплати аліментів на суму 4 416 гр. 03 коп.

Проте при розгляді справи державним виконавцем Ткаченком В.І. було надано інший розрахунок заборгованості, в якому станом на 02.09.2015 року заборгованість по аліментах відсутня та існує переплата у розмірі 804 грн. 20 коп. Разом з тим ОСОБА_7 дійсно мав прострочені платежі за певні періоди нарахування. При даному розрахунку було взято до уваги місце працевлаштування відповідача на ТОВ фірма «Вектор» з серпня 2012 року по січень 2014 року.

Як видно з матеріалів справи в позовній заяві ОСОБА_6 просила стягнути прострочення сплати аліментів за період з 01 грудня 2012 року по 15 червня 2015 року.

Статтею 180 СК України встановлено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обовязку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) це спосіб забезпечення виконання зобовязання. Її завдання сприяти належному виконанню зобовязання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Отже, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обовязку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обовязку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Саме така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі №6-94цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів ( за кожен місяць).

Таким чином з відповідача на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню неустойка за прострочення виплати аліментів за період з грудня 2012 року по вересень 2015 року, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати. За основу суд апеляційної інстанції бере останній розрахунок від 02.09.2015 року.

Отже колегія суддів при визначенні розміру пені, виходить з такого розрахунку: грудень 2012 року (359,1 грн. х 31 день х 1% пені) = 111, 32 грн.; січень 2013 року (63 грн. х 31 день х 1%) = 19,53 грн.; лютий 2013 року (13 грн. х 28 днів х 1%) = 3,64 грн.; березень 2013 року (13 грн. х 31 день х 1%) = 4,03 грн.; травень 2013 року (363 грн. х 31 день х 1%) = 112,53 грн.; червень (363 грн. х 30 дн. х 1%) = 108,9 грн.; серпень 2013 року (363 грн. х 31 день х 1%) = 112,53 грн.; вересень 2013 року (363 грн. х 30 днів х 1%) = 108,9 грн.; жовтень 2013 року (363 грн. 31 день х 1%) = 112,53 грн.; січень 2014 року ( 386,1 х 31 день х 1%) = 119,69 грн.; лютий 2014 року (638 грн. х 31 день х 1%) = 178,64 грн.; березень 2014 року (638 грн. х 31 день х 1%) = 197,78 грн.; квітень 2014 року (638 грн. х 30 днів х 1%) = 191,4 грн.; червень 2014 року (638 грн. х 30 днів х 1%) = 191,4 грн.; липень 2014 року (638 грн. х 31 день х 1%) = 197,78 грн.; серпень 2014 року ( 638 грн. х 31 день х 1%) = 197,78 грн.; жовтень 2014 року (638 грн. х 31 день х 1%) = 197,78 грн.; листопад 2014 року (638 грн. х 30 днів х 1%) = 191,4 грн.; грудень 2014 року (338 грн. х 31 день х 1%) = 104,78 грн.; січень 2015 року (338 грн. х 31 день х 1%) = 104,78 грн.; лютий 2015 року ( 338 грн. х 28 днів х 1%) = 94,64 грн.; березень 2015 року (638 грн. х 31 день х 1%) = 197,78 грн.; травень 2015 року (438 грн. х 31 день х 1%) = 135,78 грн.; червень 2015 року (638 грн. х 30 днів х 1%) = 191,4 грн.; липень 2015 року (638 грн. х 31 день х 1%) = 197,78 грн.; вересень (391,5 грн. х 30 днів х 1%) = 117,3 грн. Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів становить 3 498 грн. 80 коп.

Враховуючи викладене, рішення суду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати по справі суд присуждає позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_6 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 пеню за прострочення сплати аліментів в сумі 3 498 грн. 80 коп. та судовий збір в сумі 472 грн. 61 коп.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :