Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/723/15-ц
Провадження № 2-о/499/21/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"11" вересня 2015 р. смт. Іванівка

Іванівський районний суд Одеської області у складі: головуючого судді Тимчука Р.М. при секретарі Черновій-Наріжній О.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванівка Іванівського району Одеської області заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу,-

В С Т А Н О В И В:

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, посилаючись на те, що 24 серпня 2012 року померла мати заявниці - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Прохорове Іванівського району Одеської області. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 7,94 га в межах згідно з планом, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, масив 4, ділянка 15, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ОД № 045052.

Строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини заявницею пропущено не було, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що спадщину прийняла, про відмову від останньої не заявляла.

Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку вона не може через допущену у правовстановлюючому документі орфографічну помилку у написанні прізвища власника, а саме: замість правильного «Новикова» записано невірно «Новікова», що не збігається із записом у свідоцтві про смерть.

Виправити дану помилку в правовстановлюючому документі не має можливості, оскільки відповідно до ч.4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

За таких обставин заявниця змушена звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності Державного акту на право власності на земельну ділянку .

Заявниця на заявлених вимогах наполягала.

Суд, приймаючи до уваги заяву заявника, дослідивши матеріали справи, якими заявник обґрунтовує свої вимоги вважає, що заява підлягає задоволенню, оскільки вона обґрунтована та підтверджується матеріалами справи.

Згідно частини 3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено та заявницею доведено ті обставини, що 24 серпня 2012 року померла мати заявниці - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Останнім місцем проживання та місцем відкриття спадщини є с. Прохорове Іванівського району Одеської області. Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки площею 7,94 га в межах згідно з планом, що розташована на території Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області, масив 4, ділянка 15, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, належна померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Ш-ОД № 045052 (Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 346 від 28серпня 2001 року).

Строку, встановленого ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини заявницею пропущено не було, оскільки на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом із спадкодавцем та відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що спадщину прийняла, про відмову від останньої не заявляла, що підтверджується довідкою Бузинівської сільської ради Іванівського району Одеської області.

Однак, вирішити питання оформлення спадкового майна в нотаріальному порядку вона не може через допущену у правовстановлюючому документі орфографічну помилку у написанні прізвища власника, а саме: замість правильного «Новикова» записано невірно «Новікова», що не збігається із записом у свідоцтві про смерть.

Згідно п.6 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті.

У відповідності із ч.2 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не приймаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень документи з підчищеннями або дописками, закресленими словами та іншими не обумовленими в них виправленнями, заповнені олівцем, а також з пошкодженнями, які не дають змоги однозначно тлумачити їх змісту.

У відповідності із п.4 ч.1 ст. 24 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом, або не дають змоги встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують.

Організація, яка видала правовстановлюючий документ - державний акт на право приватної власності на землю, не має можливості внести до нього відповідні виправлення, оскільки згідно із п.2.9 «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі» - виправлення та внесення змін до вказаних документів не допускаються.

Згідно з п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя , по батькові, місце і час народження якої , зазначені в документі, не збігаються з ім»ям , по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявнику подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація , яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Для того щоб оформити спадщину та використовувати земельну ділянку на свій розсуд відповідно до її цільового призначення, заявниці необхідно у судовому порядку встановити факт належності правовстановлюючого документа Державного акту на право приватної власності на землю .

Факт, про встановлення якого просить заявниця має для неї юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи.

За таких обставин суд вважає за необхідне винести рішення, яким встановити, факт належності правовстановлюючого документу.

Керуючись ст.ст. 14, 57, 60, 130, 174, 212, 213, 234, 256 ЦПК України, п.12 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд, -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу - задовольнити.

Встановити, що Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІІ-ОД № 045052 на імя «Новікової Катерини Степанівни» належить ОСОБА_2, яка померла 24 серпня 2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СуддяОСОБА_3