У х в а л а

29 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сеніна Ю.Л.,Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до Верховного Суду України із зазначеною заявою про перегляд судових рішень на підставі пункту 1 статті 355 ЦПК України.

У заяві ПАТ «УкрСиббанк» зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 17 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2015 року, банку відмовлено в задоволенні позову.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року вищезазначені судові рішення залишено без змін.

ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, зокрема статей 17, 23, 33 Закону України «Про іпотеку», положень Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (далі - Закон № 2343-XII), статей 575, 589, 593 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

На підтвердження своїх доводів ПАТ «УкрСиббанк» наводить ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13, 27 лютого, 6 березня, 10 квітня 2013 року, 9 вересня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що підстави для відкриття провадження у справі відсутні.

Відповідно до пункту 1 статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана виключно з підстав неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодились суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що в банку відсутнє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в останнього набувача в зв'язку з тим, що предмет іпотеки був реалізований в межах ліквідаційної процедури з припиненням обтяжень в порядку, визначеному Законом № 2343-XII. На момент укладення договорів купівлі-продажу заборона на відчуження майна була відсутньою, відповідно відсутні підстави вважати подальших набувачів майна недобросовісними, тому захист прав позивача в обраний ним спосіб, що має на меті примусове позбавлення відповідача права власності на його майно суперечить принципу, закладеному в частині другій статті 388 ЦК України щодо неможливості витребування майна у добросовісного набувача, якщо воно було продано у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ зроблено такі висновки:

- в ухвалі від 13 лютого 2013 року суд касаційної інстанції дійшов висновку про те, що згоди на передачу предмету іпотеки в наступну іпотеку банк відповідачу не надавав, відповідні зміни до договорів іпотеки від 13 вересня 2007 року не вносилися, тому договір іпотеки від 23 лютого 2011 року в силу закону є недійсним та звернення стягнення на предмет іпотеки за позовом наступного іпотекодержателя є безпідставним;

- в ухвалі від 27 лютого 2013 року суд касаційної інстанції погодився з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки з підстав передбачених статтями 23, 38-39 Закону України «Про іпотеку»;

- в ухвалі від 6 березня 2013 року суд касаційної інстанції керувався тим, що статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для припинення іпотеки, а продаж предмету іпотеки в процедурі банкрутства не є підставою для припинення договорів іпотеки;

- в ухвалі від 10 квітня 2013 року суд касаційної інстанції зазначив, що Законом України «Про іпотеку» не передбачено припинення іпотеки або ж її недійсність у разі проведення відчуження переданого в іпотеку майна відповідно до Закону 2343-XII. Не містяться такі положення і в цьому Законі. Перехід до набувача прав і обов'язків іпотекодавця, при умові дійсності договору іпотеки, не ставиться в залежність від того, чи існував на момент переходу права власності запис про заборону відчуження предмету іпотеки в Єдиному реєстрі заборон та Державному реєстрі іпотек;

- в ухвалі від 9 вересня 2015 року суд касаційної інстанції виходив з того, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню норма статті 23 Закону України «Про іпотеку», й зазначена норма поширюється при переході права власності на спірну квартиру, яка є предметом іпотеки, до відповідачки. Отже відповідачка, як власниця спірної квартири, набула статус іпотекодавця.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, яке просить переглянути ПАТ «УкрСиббанк», не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про звернення стягнення на предмет іпотеки за заявою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про перегляд рішення Шевченківського районного суду

м. Києва від 17 листопада 2014 року, ухвали Апеляційного суду м. Києва

від 29 січня 2015 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Л. Сенін
В.І. Гуменюк
Л.І. Охрімчук