№ провадження 2/646/1922/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2015 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Шелест І.М.,

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и в :

26.08.2015 року позивач ОСОБА_5 в особі свого представника ОСОБА_2 звернувся до відповідача ОСОБА_3 із позовом, в якому зазначив, що 22.02.2005 року позичив у нього 3500 доларів США, або 18900 грн., які зобовязався повернути до 01.06.2005 року, але зобовязання не виконав, борг не повернув, 24.10.2013 року підтвердив наявність боргу і зобовязався повернути борг до жовтня 2014 року. Оскільки відповідач ОСОБА_3 своє зобовязання за договором позики не виконав, просив стягнути з нього відповідно до курсу долару, встановленому НБУ на 22.08.2015 року (22,095 грн.. за 1 долар США) суму боргу за договором позики у розмірі 77392,00 грн., а також, відповідно до ст. 625 ЦК України 3 відсотки річних у сумі 101065, 51 грн., індекс інфляції за просрочку виконання зобовязання у розмірі 287133, 72 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 - ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти позову заперечував, зазначив, що індекс інфляції за прострочку виконання зобовязань може бути застосовано лише до грошової одиниці України гривні. Просив застосувати строки позовної давності і відмовити у задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_3 просив відмовити у задоволенні позову, застосувати строки позовної давності, зазначив, що розписка 24.10.2013 року про підтвердження боргу була написана ним в результаті застосування до нього фізичного та психологічного впливу збоку ОСОБА_2 та ще пяти осіб. Пояснив суду, що позичив у 2005 році у ОСОБА_5 3500 доларів США на лікування, у звязку із станом свого здоровя, необхідністю лікуватися, скрутним матеріальним становищем борг не повернув, але ніколи не заперечував, щоб відрахування на погашення боргу проводилися частинами з його пенсії.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши надані ними докази, приходить на наступного.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується передати позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей також роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами у справі, що 22.02.2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 18900 гривень, або 3500 умовних одиниць, а ОСОБА_3 зобовязався повернути таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених договором, а саме до 01.06.2005 року.

Зазначений договір був посвідчений 22.02.2005 року приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6, р.н. 72 (а.с. 14). Крім того, цей же договір у той же день, 22.02.2005 року було укладено у простій письмовій формі, письмово шляхом складання ОСОБА_3 розписки про отримання ним в борг 3500 доларів США. А ОСОБА_7 про передачу ОСОБА_3 вказаною суми у борг із строком повернення до 01.06.2005 року. Зазначені обставини підтверджуються нотаріально посвідченим договором позики та розписками. (а.с. 8,9).

У судовому засіданні ОСОБА_3 підтвердив отримання ним у борг 3500 доларів США, які він поміняв на гривні і витратив на власні потреби, а також те, що борг повернути не зміг у звязку із скрутним матеріальним становищем.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частина перша статті 530 ЦК України).

Таким чином, судом безспірно встановлено, що зобовязання за договором позики ОСОБА_3 не виконав у встановлений у зобовязанні строк.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (частини перша, третя статті 264 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

Судом встановлено, що 24.10.2013 року ОСОБА_3 у письмовому вигляді зобовязався повернути позичені у борг у ОСОБА_5 18500 грн. до жовтня 2014 року (а.с. 10).

У судовому засіданні сторони підтвердили ту обставину, що вказане зобовязання складено 24.10.2013 року у звязку з невиконанням договору позики, укладеному 22.02.2005 року, а еквівалент грошового зобовязання у сумі 18500 грн. зазначений помилково, оскільки на момент укладання договору еквівалент 3500 доларів США складав 18900 грн.

Також відповідач не заперечував тієї обставини, що борг до теперішнього часу не повернутий.

Таким чином, суд приходить до висновку, що складання ОСОБА_3 24.10.2013 року зобовязання про повернення боргу у строк до жовтня 2014 року свідчить про визнання ним свого боргу перед позивачем ОСОБА_5 і продовження строку його повернення до жовтня 2014 року. Тому строк позовної давності повинен відраховуватися з жовтня 2014 року.

Враховуючи встановлені обставини, суд відхиляє заперечення відповідача щодо застосування строку позовної давності і вважає правильним позов в частині стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Заперечення відповідача ОСОБА_3 щодо складання 24.10.2013 року зобовязання в результаті вчиненого на нього психологічного та фізичного впливу та надані ним суду копії заяв до правоохоронних органів, копії медичних довідок висновків суду не спростовують, оскільки належних та допустимих доказів щодо наявності причинного звязку його хвороби із вчиненим на нього тиском 24.10.2013 року суду позивач не надав. Протягом двох років у визначеному кримінально процесуальному порядку бездіяльність слідчого, прокурора щодо не внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань відповідач ОСОБА_3 не оскаржував.

Відповідно до вимог ст. 10, 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи у межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).

Як встановлено судом, позика ОСОБА_5 була надана, а ОСОБА_3 отримана у сумі 3500 доларів США.

Згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Тобто, саме гривня є законним платіжним засобом на території України (частина перша стаття 192 ЦК України).

Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України і складає 77332,00 грн. за офіціальним курсом Національного банку України (22,095 грн. за 1 долар США). Саме така сума визначена позивачем і підлягає стягненню з відповідача.

У національній валюті України підлягають стягненню і інші складові грошового зобов'язання, у тому числі при застосуванні статті 625 ЦК України.

Так, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сторонами 24.10.2013 року визначений новий строк виконання зобовязання - до місяця жовтня 2014 року, тому про строчка виконання зобовязання розпочалася з жовтня 2014 року і на момент ухвалення рішення склала 14 місяців 25 днів, тому три проценти річних від вказаної суми складає 2866,58 грн. і позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики 77332,00 грн. та три проценти річних у сумі 2866, 58грн., що загалом складає 80198, 58грн.

Позов в чистині стягнення індексу інфляції за прострочення виконання грошового зобовязання задоволенню не підлягає, оскільки договір позики було укладено у іноземній валюті долар США, а індекс інфляції розрахований відповідно до національної валюти України гривні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 801,98 коп.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 57, 58,59, 60, 208, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, 18.09'.ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНН НОМЕР_2) борг за договором позики у розмірі 77332 (сімдесят сім тисяч триста тридцять дві гривні) та три проценти річних у сумі 2866 (дві тисячі вісімсот шістдесят шість гривень) 22 коп., що загалом складає 80198 (вісімдесят тисяч сто девяносто вісім гривень) 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 (ІНН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (ІНН НОМЕР_2) судовий збір у сумі 801 (вісімсот одна гривня) 98 коп.

У задоволенні позову ОСОБА_5 в іншій частині - відмовити

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Харківської області через Червонозаводський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не буди присутні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.М. Шелест