Справа № 2-6305/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 серпня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м.Києва Козленко Г.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом.

Вивчивши матеріали позовної заяви, суд вважає, що вона не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України.

Відповідно до частини 5 статті 119 ЦПК до позовної заяви додаються документ, що підтверджує сплату судового збору.

Проте, в супереч вимогам ст.119 ЦПК України позовна заява не оплачена судовим збором.

Так, у позовній заяві позивач посилається на положення ч. 3 ст. 22 Закону України "Про захист прав споживачів", згідно якого споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.

Разом з тим, посилання позивача на те, що правовідносини між сторонами виникли на підставі Закону України "Про захист прав споживачів" є безпідставними. Дані правовідносини, які випливають з депозитного договору, не є предметом регулювання Закону України "Про захист прав споживачів", а врегульовані розділом 3 "Банківський вклад" глави 71 Цивільного кодексу України та Законом України "Про банки та банківську діяльність".

Зокрема ст. 1058 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї на умовах та в порядку, встановлених договором.

Тобто, банківський вклад не є ані роботою (діяльністю виконавця, результатом якої є виготовлення товару або зміна його властивостей за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб), ані продажем товару (продукції) у сенсі положень, визначених Законом України "Про захист прав споживачів".

Банк при позичанні коштів у вкладника, для їх розміщення у якості банківського вкладу, не отримує жодної винагороди за користування такими коштами, а навпаки, сплачує проценти (дохід вкладника) за період їх використання. Кошти вкладу(депозиту) аж ніяк не можуть розглядатися як "вартість робіт (послуг)" та/або "загальна вартість замовлення", а договір про банківський вклад (депозит) не містить понять "вартість робіт (послуг)" та/або "загальна вартість замовлення" у сенсі положень ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відтак, виходячи із змісту позовної заяви вбачається, що спір між сторонами виник саме на підставі договірних відносин, які регулюються Цивільним кодексом України, а не Законом України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" розмір ставки судового збору із позовних заяв, які подаються до суду, майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦК, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин суд вважає необхідним залишити позовну заяву без руху та надати строк позивачу для усунення недоліків.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.119-121,210 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів залишити без руху.

Надати строк позивачу для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання копії ухвали, інакше заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.О. Козленко