Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний номер 334/828/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Мусієнко Н.М.
Провадження номер 22-ц/778/3853/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Спас О.В.

Суддів Бабак А.М.

ОСОБА_2

При секретарі: Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегабуд Х», ОСОБА_4 про визнання договору відступлення права вимоги недійним,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегабуд Х» (далі ТОВ «Мегабуд Х»), ОСОБА_4 про визнання договору відступлення права вимоги недійним.

В обґрунтування позову позивач зазначав, що 02 липня 2011 року помер його син ОСОБА_5 Спадкоємцями померлого є батьки ОСОБА_3 та ОСОБА_6, а також дружина ОСОБА_7

У січні 2014 року ним отримана вимога в порядку ч. 3 ст. 1281 ЦК України від ОСОБА_4, в якій зазначалось, що його син ОСОБА_5 на протязі 2009-2010 років отримав від ТОВ «Мегабуд Х» позику на загальну суму 158 490,00 грн., зі строком повернення 31 грудня 2013 року. ОСОБА_4 предявляє вимогу, як новий кредитор, права якого він набув на підставі договору відступлення права вимоги від 14 травня 2010 року. Від ТОВ «Мегабуд Х» договір підписав ОСОБА_8, який діяв на підставі протоколу загальних зборів № 11-05/10 УД від 11 травня 2010 року. Однак, на час підписання договору діючим директором ТОВ «Мегабуд Х» був ОСОБА_5

ОСОБА_9 з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, розмір статутного капіталу ТОВ «Мегабуд Х» складає 46000,00 грн.

ОСОБА_9 з протоколом загальних зборів № 11-05/10 УД від 11 травня 2010 року, ОСОБА_5 був на посаді директора, тому в ТОВ «Мегабуд Х» створено одноосібний виконавчий орган директор.

Таким чином, повноваження на укладання угод від імені ТОВ «Мегабуд Х» має право або директор або особа уповноважена належним чином саме директором товариства.

Всупереч вимогам ч. 2 ст. 203 ЦК України, ОСОБА_8 під час укладення договору відступлення права вимоги від 14 травня 2010 року не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності вчиняти такий правочин від імені ТОВ «Мегабуд Х».

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив визнати недійсним договір відступлення права вимоги від 14 травня 2010 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають обставинам справи, оскільки суд не дослідив та не дав оцінку правомірності надання повноважень ОСОБА_8, не зясував, чи відповідає це Статуту ТОВ «Мегабуд Х». Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позов.

У судове засідання, призначене на 23.12.2015 року відповідач ТОВ «Мегабуд Х» не зявився. Судова повістка повернулася до суду без вручення з відміткою пошти «за даною адресою організація не значиться».

Відповідно ч.1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

В матеріалах справи наявний витяг з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, відповідно якого адреса підприємства ТОВ «Мегабуд Х» співпадає з адресою, зазначеною в апеляційній скарзі (а.с.13). Заяву про зміну місця знаходження відповідачем не надано, тому в силу ст. 77 ЦПК України відповідач ТОВ «Мегабуд Х» вважається повідомлений про час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_4 повторно надав заяву про відкладення розгляду справи, мотивуючи її тим, що він з 15.12.2015 року по 15.01.2016 року буде знаходитися у м. Москві за сімейними обставинами.

Судова колегія не вбачила підстав для відкладення розгляду справи в порядку ч. 1 ст. 305 ЦПК України, оскільки згідно даної норми процесуального права судове засідання відкладається в разі неявки в судове засідання за клопотанням особи, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними. Крім того, інтереси ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченої довіреності від 10.01.2014 року представляє ОСОБА_10 (а.с.37), який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судової повістки, яка ним отримана за двома адресами 11.12.2015 року та 16.12.2015 року відповідно, однак до суду не зявився. Поважною причину неявки у судове засідання представника відповідача, згідно ч.1 ст.305 ЦПК колегія суддів визнати не може, оскільки ним не повідомлені будь-які обєктивні перешкоди, які б завадили його явці у судове засідання.

Крім того, при розгляді питання про розгляд справи за відсутності відповідача судовою колегією також враховано що розгляд справи неодноразово відкладався як і через неявку сторін у судове засідання так і за витребування доказів необхідних для розгляду справи, а тому передбачений ч. 1 ст. 303-1 ЦПК України двохмісячний строк розгляду апеляційної скарги вичерпано. Жодна із сторін не звернулася з клопотанням про подовження розгляду справи в порядку ч. 2 ст. 303-1 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам не відповідає.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

ОСОБА_9 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, та порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що вищим органом управління товариства є загальні збори, які вправі приймати рішення з будь-яких питань діяльності, а виконавчий орган товариства діє в межах компетенції, визначеної загальними зборами. Тому, надання загальними зборами повноважень на укладення правочину будь-якій іншій особі, ніж директор, є правомірним. Протокол №11-05/10 УД загальних зборів учасників ТОВ "Мегабуд X" від 11.05.2010р., як акт органу юридичної особи, є належним і достатнім документом для виникнення у ОСОБА_8 права представництва від імені ТОВ "Мегабуд X".

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно ч.1,2 ст.98 ЦК України, загальні збори учасників товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності товариства, у тому числі і з тих, що передані загальними зборами до компетенції виконавчого органу. Рішення загальних зборів приймаються простою більшістю від числа присутніх учасників, якщо інше не встановлено установчими документами або законом.

Відповідно п.1.4. Статуту ТОВ "Мегабуд X", в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин, та який досліджений у засіданні апеляційного суду, учасниками ТОВ "Мегабуд X" є ОСОБА_11, ОСОБА_8 та ОСОБА_5

У відповідності з п. 8.1. Статуту, органами управління Товариства є загальні збори Учасників Товариства вищий керівний орган та директор Товариства Виконавчий орган.

Пунктом 8.2.4 Статуту передбачено, що збори учасників Товариства мають право приймати рішення з усіх питань діяльності Товариства, у тому числі і з тих, що передані Зборами до компетенції Виконавчого органу(а.с.139-153).

Однак, як вбачається з матеріалів справи, рішення про відступлення ТОВ "Мегабуд X" права вимоги у ОСОБА_5 повернення позики в розмірі 158490 грн. та надання доручення підписати договір цесії з ОСОБА_4 учаснику Товариства ОСОБА_8 загальними зборами учасників ТОВ "Мегабуд X" не приймалося.

Договір відступлення права вимоги (цесії) від 14 травня 2010 року, що укладений між ТОВ "Мегабуд X" в особі учасника ОСОБА_8 та ОСОБА_4 укладений на підставі протоколу загальних зборів № 11-05/10 УД від 11.05.2010 року (а.с.10-11).

Таким чином, не можна вважати, що учасники Товариства прийняли рішення з питання відступлення права вимоги у ОСОБА_5 повернення позики в розмірі 158490 грн. та доручили підписати договір цесії з ОСОБА_4 учаснику ОСОБА_8, оскільки рішення з цього питання не ухвалювалося загальними зборами Товариства. Протокол, в силу п.8.2.4. Статуту Товариства відображає процедуру проведення загальних зборів і не замінює собою рішення, оскільки учасниками Товариства визнано, що збори Учасників Товариства мають право приймати саме рішення з усіх питань діяльності Товариства.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку про те, що рішення загальними зборами учасників ТОВ "Мегабуд X" з питання відступлення права вимоги у ОСОБА_5 повернення позики в розмірі 158490 грн. та надання доручення підписати договір цесії з ОСОБА_4 учаснику Товариства ОСОБА_8 учасниками ТОВ "Мегабуд X" не приймалося.

Відповідно п. 20 Постанови Верховного Суду України «Про практику розгляду судами корпоративних спорів», протокол є документом, який фіксує факт прийняття рішення загальними зборами, і не є актом за змістом статті 20 ГК.

Виходячи з положень ст. 215 ЦК України та згідно з розясненнями Пленуму Верховного Суду України в п. 8 постанови № 9 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року підставою недійсності правочину є недодержання стороною вимог, які встановлені ст. 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину.

Такими підставами, відповідно ч.1-3,5,6 ст. 203 ЦК України є: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, підставою недійсності правочину за ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України є невідповідність саме змісту правочину нормам ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства з огляду на те, що змістом правочину є відповідні його виду умови.

У порушення вимог зазначених статей закону, суд першої інстанції залишив поза увагою, що рішення учасниками ТОВ "Мегабуд X" з питання відступлення права вимоги у ОСОБА_5 повернення позики в розмірі 158490 грн. та надання доручення підписати договір цесії з ОСОБА_4 учаснику Товариства ОСОБА_8 не приймалося. Протокол загальних зборів учасників Товариства за відсутності рішення цих зборів не дає підстав для висновку щодо наявності повноважень останнього діяти від імені товариства при укладенні договору відступлення права вимоги (цесії) з ОСОБА_4

Товариством ОСОБА_8 довіреність на укладення вказаного договору не видавалася.

Частиною ч.1 ст. 246 ЦК України передбачено, що довіреність від юридичної особи видається її органом або іншою особою, уповноваженою на це її установчими документами та скріплюється печаткою цієї юридичної особи.

Відповідно до ст.1003 ЦК України, у договорі доручення або у виданій на підставі договору довіреності мають бути чітко визначені юридичні дії, які належить вчинити повіреному. Дії, які належить вчинити повіреному, мають бути правомірними, конкретними та здійсненими.

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про визнання договору відступлення права вимоги (цесії) від 14 травня 2005 року недійсним, оскільки під час укладення договору ОСОБА_8 не мав необхідного обсягу цивільної дієздатності на вчинення такого правочину від імені та в інтересах ТОВ "Мегабуд X".

Що стосується висновку суду першої інстанції про те, що рішенням апеляційного суду Запорізької області від 04.11.2014 року, яке набрало законної сили, за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи: ТОВ "Мегабуд Х" та ОСОБА_12 про стягнення грошової позики, за яким позов задоволений частково та стягнуто на його користь з відповідачів грошові кошти саме за договором про відступлення права вимоги від 13.05.2010 року, що укладений між ТОВ "Мегабуд Х" і ОСОБА_4, оскільки до останнього перейшло право вимоги за договором позики, то судова колегія зазначає, що при ухваленні вказаного рішення не досліджувалося питання правомірності укладення договору відступлення права вимоги (цесії) від 14 травня 2010 року (а.с. 41-43).

За таких обставин, судова колегія дійшла висновку про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позову ОСОБА_3 та визнання договору відступлення права вимоги (цесії) від 14 травня 2010 року недійсним.

Керуючись ст.ст.307,309,313,314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 05 травня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегабуд Х», ОСОБА_4 про визнання договору відступлення права вимоги недійним задовольнити.

Визнати договір відступлення права вимоги (цесії) від 14 травня 2010 року, що укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мегабуд Х» та ОСОБА_4 недійсним.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: