РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2015 року Франківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Дзеньдзюри С.М.

при секретарі Стасишин А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ЛКП Затишне, Франківська районна адміністрація ЛМР про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в :

позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування позову покликається на те, що вона проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Димохід із її квартири було виведено на зовні через горище будинку, що знаходиться за адресою: м. Львів, вул. Нечуя-Левицького, 7. Відповідач ОСОБА_2, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 розпочала реконструкцію квартири з одночасним розширенням її площі за рахунок горища даного будинку та самовільно демонтувала частину димоходу квартири позивача, що знаходиться на горищі будинку №7 по вул. Нечуя-Левицького у м. Львові. ОСОБА_1 змушена була пере підключити газову колонку своєї квартири у інший димовий канал. Внаслідок вказаних робіт понесла матеріальні збитки у звязку з клінінговими послугами, наданими ФОП ОСОБА_3 в розмірі 4 970 грн. Крім того, їй завдано моральну шкоду, яку оцінює в розмірі 25 000 грн., так як пережила душевні страждання, внаслідок порушення сталого укладу життя.

У судове засідання позивач не зявилась, не повідомила про причини неявки, хоча належно повідомлена про час та місце слухання справи, наслідки неявки.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, зазначив, що в процесі реконструкції квартири АДРЕСА_1 відповідач самовільно демонтувала частину димоходу квартири позивача, що знаходиться на горищі будинку №7 по вул. Нечуя-Левицького у м. Львові, у звязку з чим позивач була змушена здійснити перепідключення до іншого димового каналу. Просив позов задоволити.

Відповідач в судовому засіданні позов заперечила та пояснила, що з 2009 року «НДІ «Проектреконструкція» розробляв Робочий проект на реконструкцію квартири АДРЕСА_2 з її розширенням за рахунок горища в процесі чого проводились обстеження горища будинку №7, але димоходу виведеного з будинку №9 на горищі виявлено не було. Вперше про існування димоходу дізналась при залитті кухні у травні 2014 року, коли на нещільності між покрівлею і патрубком цього димоходу, як на причину залиття вказало ЛКП «Затишне». Зазначила, що твердження позивача про, нібито, демонтаж нею димовідвідного патрубка від газової колонки є неправдивим. Просила у позові відмовити повністю за безпідставністю позовних вимог.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив, просив відмовити в його задоволенні.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, який є співвласником квартири АДРЕСА_3, ОСОБА_5, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, який є знайомим відповідача ОСОБА_2 та бував на горищі вищевказаного будинку підтвердили той факт, що відповідач не демонтовувала димовідвідний патрубок від газової колонки позивача.

Представники третьої особи ЛКП Затишне та Франківської районної адміністрації ЛМР в судове засідання не зявились про причини неявки суд не повідомили, хоча належно повідомлялись про час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, покази свіків, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Відповідно ст.1166 ч.1 ЦК України, майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач ОСОБА_2 проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до п. 1.4.3 Правил безпеки систем газопостачання України відповідальність за технічний стан і безпечну експлуатацію димових і вентиляційних каналів покладається на балансоутримувачів.

Як вбачається з листа ЛКП «Затише» від 23.11.2015р. № 1541, зі слів власника кв.9 (ОСОБА_1С.) стало відомо що відведення продуктів згоряння від газової колонки цієї квартири влаштовано димовідвідною трубою, яка проходила через частину горища буд. № 7 на вул. Н. Левицького у м. Львові. Станом на 23.11.2015 року відвід продуктів згорання газу з газової колонки квартири №9 будинку №9 на вул. Н. Левицького у м. Львові підключено до блоку ДВК вищевказаного будинку. В ЛКП «Затишне» відсутні акти первинної перевірки (проведеної спеціалізованою організацією під час здачі в експлуатацію) димового каналу для газової колонки з квартири №9 будинку №9 на вул. ОСОБА_7, виведеного через горище будинку №7.

ЛКП "Затише" за власні кошти проведене перепідключення газової колонки в канал блоку будинку №9 на вул. ОСОБА_7 і після виконання даного видого робіт, димові та вентиляційні канали квартири відповідають технічним вимогам і придатні для відводу продуктів згорання від побутових газових приладів, що вбачається з заяви начальника юридичного відділу Франківської районної адміністрації ЛМР від 17.04.2015р.

Листом від 13.11.2015р. № 35-3984 Франківська районна адміністрація ЛМР не підтвердила що коли небудь приймались розпорядчі (дозвільні) документи з переобладнання АДРЕСА_4 з влаштуванням димового каналу для газової колонки через горище будинку № 7.

Актом ПАТ «Львівгаз» за №013792 від 24.07.2014р. підтверджено наявність тяги в усіх димоходах квартири ОСОБА_2 Актом ЛКП «Затишне» від 25.07.2014р. підтверджено наявність нормальної тяги і придатність усіх димових і вентиляційних каналів позивача ОСОБА_1 для відводу продуктів згорання та не зазначено про непридатність жодного.

Таким чином, твердження позивача про самовільний демонтаж відповідачем димовідвідного патрубка від газової колонки позивача спростовується вищевказаними актами, поясненнями відповідача, а тому суд не бере до уваги лист ЛКП "Затишне" від 25.07.2014 року №653 та покази свідка ОСОБА_8, оскільки вони не грунтується на реальних обставинах справи.

Окрім цього, Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю у Львівській області на підставі заяви позивача ОСОБА_1 в присутності представника позивача 02.09.2014р. проведено позапланову перевірку дотримання вимог законодавства під час виконання відповідачем ОСОБА_2 підготовчих і будівельних робіт при реконструкції квартири №12. Перевіркою встановлено що будівельні роботи на об'єкті здійснюються відповідно до проектної документації. У складеному Інспекцією ДАБК відповідному Акті № 36-ф від 02.09.2014р. жодних зауважень не зазначено.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено підставність та обґрунтованість своїх позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди, а відтак, у задоволенні таких слід відмовити за їх безпідставністю.

Відповідно до ст. ст. 23, 1167 ЦК України підставами для присудження моральної шкоди є фізичний біль чи страждання, пережиті особою у звязку з каліцтвом чи іншим ушкодженням здоровя, душевні витрати по причині неправомірної поведінки третіх осіб неї, знищення чи пошкодження майна, приниження честі і гідності.

Як вбачається із п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Подібних фактів у позовній заяві та поясненнях суду позивач ОСОБА_1 не навела, доказів на їх підтвердження не надала.

Відтак, наявність шкоди, протиправних дій та причинного звязку між шкодою та такими діями є не доведеним, а тому в задоволенні позову в частині стягнення в відповідача моральної шкоди слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ЛКП Затишне, Франківська районна адміністрація ЛМР про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Судові витрати покласти на позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Дзеньдзюра С.М.