Провадження №2/760/7044/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
08 грудня 2015 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Здорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» до ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, -
Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2015 року по вул. Київській в м. Бровари сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «Порше» д.н. НОМЕР_4 та «Джилі», д.н. НОМЕР_1.
Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Джилі», д.н. НОМЕР_1.
Дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля «Порше» д.н. НОМЕР_4 - ОСОБА_1, що підтверджується постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2015 року в адміністративній справі № 3-2180/15.
В зв'язку з тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Порше» д.н. НОМЕР_4 - ОСОБА_2, на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5837281 від 25.02.2015 року була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «НОВА», до Страховика звернулась про виплату страхового відшкодування власник автомобіля «Джилі», д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3.
Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідача, оскільки відповідач в порушення ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» невчасно повідомила про настання страхового випадку, отже у ПрАТ «СК «Нова», відповідно до ст.38 зазначеного Закону виникло право регресної вимоги до винної у ДТП особи.
02.01.2014 року між ПрАТ «СК «Нова» та ТОВ «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» укладено Договір купівлі-продажу боргових зобов'язань. Згідно Додаткової угоди №37 до Договору права щодо стягнення коштів, в тому числі і по спірному випадку перейшло до ТОВ «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» .
17.08.2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.
Проте, зазначена претензія залишилась без реагування та виконання.
З урахуванням викладеного, позивач просив позов задовольнити.
25.09.2015 року ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.
Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив розглядати справу без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
12.11.2015 року, 08.12.2015 року відповідач в судове засідання не з'явився, повноважних представників в судове засідання не направив, про причини неявки суд не повідомив, не зважаючи на те, що був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином.
Виходячи з цього та вимог ст. 77 ЦПК України суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним.
Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Виходячи з цього, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
26.03.2015 року по вул. Київській в м. Бровари сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобілів «Порше» д.н. НОМЕР_4 та «Джилі», д.н. НОМЕР_1.
Внаслідок ДТП були завдані механічні пошкодження автомобілю марки «Джилі», д.н. НОМЕР_1.
Дорожньо - транспортна пригода відбулася з вини водія автомобіля «Порше» д.н. НОМЕР_4 - ОСОБА_1, що підтверджується постановою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 15.04.2015 року в адміністративній справі № 3-2180/15.
В зв'язку з тим, що цивільно - правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля марки «Порше» д.н. НОМЕР_4 - ОСОБА_2, на підставі договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/5837281 від 25.02.2015 року була застрахована ПрАТ «Страхова компанія «НОВА», до Страховика звернулась про виплату страхового відшкодування власник автомобіля «Джилі», д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_3.
02.01.2014 року між ПрАТ «СК «Нова» та ТОВ «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» укладено Договір купівлі-продажу боргових зобов'язань. Згідно Додаткової угоди №37 до Договору права щодо стягнення коштів, в тому числі і по спірному випадку перейшло до ТОВ «ІНВЕСТМЕНТ ПРОПЕРТІ ПРОТЕКТЕД» (а.с.48-54).
17.08.2015 року позивачем на адресу відповідача було надіслано заяву про виплату страхового відшкодування в порядку регресу.
Проте, зазначена претензія залишилась без реагування та виконання.
Стаття 22 Цивільного кодексу України встановлює, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.
Згідно статті 990 Цивільного кодексу України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).
Вимогами статті 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.
Відповідно до ст.. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб".
Згідно із п. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно зі статтею 1 Закону України "Про страхування" страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.
Статтею 4 Закону України "Про страхування" визначено, що майнові інтереси, які пов'язані із володінням, користуванням і розпорядженням майном, а також інтереси, пов'язані з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності) віднесені до об'єктів страхування.
Статтею 9 Закону України „Про страхування" визначено, що страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку, також визначено, що страхове відшкодування - це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.
Згідно із статтею 27 Закону України „Про страхування" страховик має право вимоги в межах його фактичних затрат.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" суди, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, а між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Згідно статті 1191 Цивільного кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Згідно статті 228 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин, який відшкодував збитки, має право стягнути збитки з третіх осіб у порядку регресу.
Відповідно до ст.33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.
Відповідно до ст. 38 цього ж Закону Страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідач повідомила страховика про настання страхового випадку лише 01.04.2015року, тобто четвертого робочого дня з моменту настання ДТП (а.с. 45), тобто із порушення строків передбачених Законом.
Разом з тим матеріали справи не містять доказів, які б вказували на неможливість повідомлення відповідачем страховика протягом встановленого Законом строку з поважних причин.
За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.
Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
В ч. 1 ст. 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього кодексу.
Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Тобто, підставами для захисту цивільного права є його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Оскільки даний спір вирішено на користь позивача, позов задоволено, суд приходить до висновку, що судові витрати, понесені позивачем, повинні бути відшкодовані відповідачем.
Керуючись ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України; ст.ст. 33, 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 27, 28, 29, 30, 57-58, 60, 88, 169, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестмент Проперті Протектед» до ОСОБА_1 про виплату страхового відшкодування в порядку регресу задовольнити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова