Справа № 1320/2-447/09 Головуючий у 1 інстанції: Янко Б.Я.
Провадження № 22-ц/783/24/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді: Шеремети Н.О.

суддів: Зверхановської Л.Д., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Ясиновській Я.М.

з участю: представника ДП «Івано Франківський

ліспромкомбінат» ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Державного підприємства "Івано - Франківський військовий ліспромкомбінат" на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2009 року та на ухвалу цього ж суду від 04 березня 2010 року, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_3 звернулась з позовом до Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю про визнання права власності на гараж з житловими приміщеннями, які розташовані в с. Тисовець Сколівського району Львівської області по вул. С.Бандери, 2.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.Визнано за ОСОБА_3 право власності на самочинно збудований гараж з житловими приміщеннями, загальною площею 261,2 кв.м., що розташовані в с. Тисовець Сколівського району Львівської області по вул. С. Бандери 2.

Ухвалою суду від 04 березня 2010 року виправлено описку у рішенні Сколівського районного суду Львівської області від 18 грудня 2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області, треті особи - ОСОБА_4 та Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю про визнання права власності на самочинне будівництво. Вказано, що за ОСОБА_3 визнано право власності на самочинно збудований житловий будинок загальною площею 261,2 м.кв., розташований у с. Тисовець Сколівського району Львівської області по вул. С.Бандери, 2.

Рішення та ухвалу в апеляційному порядку оскаржило Державне підприємство "Івано - Франківський військовий ліспромкомбінат", вважає їх незаконними та необгрунтованими, такими, що ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з»ясуванні обставин справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. Посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням вимог ч. ч. 2, 3, 5 ст. 376 ЦК України, а визнавши право власності на самочинно збудований житловий будинок, суд першої інстанції порушив права третіх осіб, яким є ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат». Посилаючись на ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» зазначає, що позивачка здійснила будівництво житлового будинку на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без належного дозволу інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт, тобто, без документів, підтверджуючих законність будівництва та належно затвердженого проекту. Апелянт вважає оскаржуване рішення суду та ухвалу суду незаконними з тих підстав, що земельна ділянка, на якій збудовано житловий будинок належить до земель оборони, земель - природно заповідного фонду та перебуває у користуванні Сколівського військового лісгоспу, який є відокремленим структурним підрозділом ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат». Вказана земельна ділянка знаходиться на обліку в Самбірській КЕЧ району, як землі оборони, що перебувають у постійному користуванні Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат». Зазначає про те, що суд першої інстанції не врахував, що земельна ділянка, на якій збудовано житловий будинок Указом Президента України включено до земель природно заповідного фонду України та належить до земель національного природного парку «Сколівські бескиди». Оскільки власник (користувач) земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок, заперечує щодо визнання права власності за позивачкою, таке з врахуванням положень ч.4 ст. 376 ЦК України суперечить чинному законодавству. З наведених підстав просить оскаржуване рішення та ухвалу суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» ОСОБА_2 на підтримання доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційне провадження слід закрити з огляду на наступне.

Стаття 292 ЦК України передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов»язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Відповідно до роз»яснень п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 року №12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при подання апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого статтею 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов»язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя доповідач відповідно до цієї норми та ч.3.ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову у прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Будучи особою, що не брала участі у справі, ДП «Івано Франківський ліспромкомбінат» оскаржив рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18.12.2009 року та ухвалу цього ж суду, вважаючи, що суд при ухваленні оскаржуваних судових рішень вирішив питання про його права та обов»язки.

При цьому в апеляційній скарзі зазначає, що оскаржуваним рішенням за ОСОБА_3 визнано право власності на житловий будинок загальною площею 261,2 кв.м, що розташований в с. Тисовець Сколівського району Львівської області по вул. С.Бандери,2, самочинно збудований на земельній ділянці, яка відноситься до складу земель природно заповідного фонду України, закріпленого за Сколівським військовим лісгоспом, що є відокремленим структурним підрозділом ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» та належить до земель національного природного парку «Сколівські бескиди».

Заперечуючи щодо таких доводів апеляційної скарги, представник ОСОБА_3 ОСОБА_5, посилається на наявність державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 444754, виданого 25.05.2007 року, який не скасований і не визнаний незаконним чи недійсним у судовому порядку, і яким підтверджується належність на праві власності спірної земельної ділянки площею 0,01 га для будівництва і обслуговування гаража на території Росохацької сільської ради, урочище Тисовець Сколівського району Львівської області ОСОБА_3

З матеріалів справи вбачається і цього не заперечували учасники апеляційного провадження, що визнання незаконними розпоряджень та скасування державного акту на право власності на землю, виданого ОСОБА_3, були предметом судових розглядів.

Так, постановою Львівського окружного адміністративного суду від 03.05.2012 року відмовлено у задоволенні адміністративного позову Військового прокурора Західного регіону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, Західного територіального квартирно експлуатаційного управління, Державного підприємства Міністерства оборони України «Івано Франківський ліспромкомбінат» в особі його структурного підрозділу Сколівського військового лісгоспу», Самбірської квартирно експлуатаційної частини району до Сколівської районної державної адміністрації за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Національний природний парк «Сколівські бескиди» та Навчально спортивна база зимових видів спорту «Тисовець» Міністерства оборони України, третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання незаконними розпоряджень та скасування державних актів на право власності на землю.

Ухвалою Львівського адміністративного апеляційного суду від 11 грудня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 25.11.2015 року, постанову суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито на підставі п. 1 ч.1 ст. 157 КАС України, оскільки справу не належить розглядати в порядку адміністративного судочинства.

А відтак, за відсутності рішення суду про визнання недійсним та скасування державного акту серії ЯД № 444754, виданого 25 травня 2007 року на ім»я ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0.01 га для будівництва і обслуговування гаража, що розташована на території Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області в урочищі Тисовець, такий державний акт є чинним, та з врахуванням ст. 126 ЗК України належним доказом належності земельної ділянки ОСОБА_3 на праві власності.

Наведеним спростовуються доводи апеляційної скарги про те, що земельна ділянка, на якій збудовано житловий будинок №2 по вул. С.Бандери у с. Тисовець Сколівського району Львівської області, право власності на який визнано оскаржуваним рішенням суду, входить до складу земель природно заповідного фонду України, закріплена за Сколівським військовим лісгоспом, що є відокремленим структурним підрозділом ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» та належить до земель національного природного парку «Сколівські бескиди».

Стверджуючи про те, що законним користувачем земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок №2 по вул. С.Бандери у с. Тисовець Сколівського району Львівської області, є Сколівський військовий лісгосп, апелянт не надав належних доказів на підтвердження належності спірної земельної ділянки на праві постійного користування Сколівському військовому лісгоспу, оскільки, як ствердив апелянт в апеляційній скарзі, державний акт на право постійного користування земельною ділянкою лісового фонду площею 10832 га, Сколівському військовому лісгоспу не видавався.

Апелянтом також не надано доказів, які б підтверджували, що саме ця земельна ділянка, на якій збудовано житловий будинок №2 по вул. С.Бандери у с. Тисовець Сколівського району Львівської області, належить до складу земель лісового фонду площею 10832 га.

Наявність державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, на якій збудовано житловий будинок №2 по вул. С.Бандери у с. Тисовець Сколівського району Львівської області, спростовує доводи апелянта про те, що оскаржуваним рішенням порушено права ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат», який доводи апеляційної скарги обґрунтовував тим, що ця земельна ділянка знаходиться на обліку у Самбірській КЕЧ району, як землі оборони, що перебувають у постійному користуванні Сколівського військового лісгоспу ДП «Івано Франківський військовий ліс промкомбінат».

Доводи апелянта про те, що законним користувачем земельної ділянки, на якій збудовано житловий будинок №2 по вул. С.Бандери у с. Тисовець Сколівського району Львівської області, є Сколівський військовий лісгосп, що саме ця земельна ділянка належить до земель оборони чи віднесена до земель природно заповідного фонду і включена до складу земель національного парку «Сколівські бескиди» без вилучення у постійного користувача, є голослівними, не підтверджені жодними доказами.

Оскільки ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» в апеляційній скарзі покликається на порушення оскаржуваними рішенням та ухвалою суду його законних прав та інтересів, мотивуючи тим, що суд визнав право власності на житловий будинок, самочинно збудований на земельній ділянці, постійним користувачем якої, як вважає апелянт, є Сколівський військовий лісгосп, який є структурним підрозділом ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат», зважаючи на те, що такі доводи апелянта не підтверджені жодними доказами, колегія суддів приходить до висновку про безпідставність та необґрунтованість є доводів апелянта про те, що оскаржуваним рішенням та ухвалою порушено його права чи законні інтереси..

Що стосується доводів апеляційної скарги з посиланням на ст. 29 Закону України «Про планування і забудову територій» будівництва житлового будинку на земельній ділянці, яка не була відведена для цієї мети, без належного дозволу Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт, тобто, без документів, підтверджуючих законність будівництва та належно затвердженого проекту, то слід зазначити, що ДП « Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» не є органом, уповноваженим державою на здійснення функцій контролю щодо самочинного будівництва. Крім цього, апелянт не зазначив, яким чином будівництво житлового будинку та гаража без належного дозволу Інспекції ДАБК на виконання будівельних робіт, тобто, без документів, підтверджуючих законність будівництва та належно затвердженого проекту, порушує його права та законні інтереси.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуваним рішенням не порушуються законні права та інтереси ДП «Івано Франківський військовий ліс промкомбінат».

З врахуванням роз»яснень п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляу цивільних та кримінальних справ від 30.03.2102 року №6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України про правовий режим самочинного будівництва», не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги ДП «Івано Франківський військовий ліс промкомбінат» про незаконність рішення з підстав недотримання судом при його ухваленні вимог ч. ч. 2, 3 та 5 ст. 376 ЦК України, оскільки ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» не є державним органом, що наділений правом звернення до суду з позовом на підставі ст. 376 ЦК України, яким наділені органи державної влади та місцевого самоврядування.

Згідно з вищенаведеними роз»ясненнями у випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам, за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч.4 ст. 376 та ст. 391 ЦК України).

Разом з тим, ДП «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» не довів наявність порушених самочинним будівництвом житлового будинку №2 по вул. С.Бандери у с. Тисовець Сколівського району Львівської області його прав чи законних інтересів, а також не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження права власності чи користування земельною ділянкою, на якій збудовано згаданий житловий будинок.

Оскільки колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуваним рішенням суду не вирішувалось питання про права та обов»язки ДП «Івано Франківський військовий ліс промкомбінат», апеляційне провадження у справі слід закрити.

Керуючись ст. ст. 297, 303, 304, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Івано Франківський військовий ліспромкомбінат» на рішення Сколівського районного суду Львівської області від 18.12.2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Росохацької сільської ради Сколівського району Львівської області, треті особи ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно - будівельного контролю про визнання права власності на самочинно збудований гараж з житловими приміщеннями загальною площею 261.2 кв.м, що розташований в с. Тисовець по вул. С. Бандери, 2 Сколівського району Львівської області та за апеляційною скаргою на ухвалу Сколівського районного суду Львівської області від 04 березня 2010 року про виправлення описки у рішенні суду від 18.12.2009 року - закрити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: Шеремета Н.О.

Судді: Зверхановська Л.Д.

ОСОБА_12