АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7871/15 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Сащенка І.С., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря МіхелєвоїЯ.С.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київський районний відділ у м. Харкові Головного управління державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, -

встановила:

У червні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 19.08.2014 року він уклав усний договір з відповідачем про те, що він надасть відповідачу тимчасову реєстрацію у своїй квартирі на 6 місяців, щоб відповідач мав можливість оформити та отримати робочу візу в Україні. Після спливу вказаного терміну відповідач зобов'язався добровільно знятися з реєстрації, однак умов договору не виконав. Відповідач в спірній квартирі жодного разу не знаходився, комунальними послугами не користувався, особистих чи інших його речей в квартирі ніколи не було, жодну поштову кореспонденцію за цією адресою відповідач не виписував та не отримував, ключів від квартири не мав. Реєстрація місця проживання відповідача в спірній квартирі перешкоджає йому, як власнику вільно користуватися квартирою, він вимушений сплачувати за відповідача комунальні послуги.

Просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою №21, що розташована в будинку №8 4 по вул. Чернишевській в м. Харкові зі зняттям з реєстраційного обліку за даною адресою.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов. Посилався на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції не враховано, що відповідач не має жодних прав на власність позивача, як то, речові права на чуже майно, зокрема користування, а місце його теперішнього проживання є відмінним від власності позивача, внаслідок чого відповідач порушує право позивача на користування власністю. Право користування фактично відповідачем не використовується та закріплено за ним лише за інформацією з Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано жодних належних, достатніх та достовірних доказів не проживання відповідача у спірній квартирі без поважних причин понад 6 місяців, крім особистих пояснень позивача, надано до суду не було. Позивачем не заявлялись клопотання про витребування доказів, виклик свідків тощо. Поважні причини ненадання суду таких доказів відсутні.

Позовні вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку є похідними від втрати права користування житлом, тому ці вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням не задоволені, то відповідно до ч. 1 ст. 7 вказаного Закону це рішення є підставою для зняття уповноваженим органом з реєстрації місця проживання відповідача.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що на підставі договору дарування від 28.10.2011 року, квартира АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1

Відповідно до довідки КП «Жилкомсервіс» від 22.05.2015 року, відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 з 19.08.2014 року.

Проте, згідно відомостей адресно-довідкового бюро підрозділу ГУДМС, УДМС України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою: АДРЕСА_2 не значиться /а.с. 12/.

Тобто, фактично позивач не надав доказів порушення відповідачем прав позивача, тому відповідно, відсутні підстави для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки повторюють вимоги позовної заяви та не містять доказів неправильного застосування судом вимог чинного законодавства.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді