АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/ 8539/15 Головуючий 1 інстанції
Справа № 638/6871/15-ц ОСОБА_1
Категорія: інші Доповідач Костенко Т.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: Костенко Т.М.

суддів: Колтунової А.І., Гальянової І.Г.

за участі секретаря Герасимової К.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, представника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2015 року у цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії та бездіяльність Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо винесення постанов про повернення виконавчих документів, зобовязання прийняти до виконання та здійснити виконання рішення суду, -

в с т а н о в и л а

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції щодо винесення постанов про повернення виконавчих документів, зобовязання прийняти до виконання та здійснити виконання рішення суду.

Свою скаргу ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року задоволено її позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди в сумі 10 310 грн., моральної шкоди в сумі 2000 грн., витрат, повязаних з проведенням судової експертизи в сумі 1392,73грн., сплаченого судового збору в сумі 59 гривень 50коп. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 гривень. 17.08.2011 року нею були отримані виконавчі листи на стягнення вищезазначених сум та 05.09.2011 року за вищезазначеними листами було відкрито виконавче провадження Дзержинським ВДВС ХМУЮ. Постановами від 06.10.2014 року державний виконавець Дзержинського ВДВС ХМЮ ОСОБА_5 повернув їй її виконавчі листи без виконання як стягувачеві та вона їх отримала особисто. Дані постанови державного виконавця були нею оскаржені до Дзержинського районного суду м.Харкова та ухвалою від 31.10.2014року останні було скасовано. Після чого вона звернулась у Дзержинського відділу державної виконавчої служби ХМЮ із заявою про прийняття даних листів та продовження виконавчих проваджень за вищезазначеними виконавчими листами. Однак, Дзержинським відділом державної виконавчої служби ХМЮ більше року безпідставно виносяться постанови про відмову заявнику у прийняття виконавчих листів та продовження виконання виконавчих дій за провадженнями відповідно до постанов про повернення виконавчих листів стягувачеві, скасованих судом 31.10.2014року. Так, в черговий раз, звертаючись до Дзержинського ВДВС з заявою при прийняття до виконання виконавчих листів у відкритому провадженні державним виконавцем 15.04.2015року винесено 5 незаконних постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження,що на думкузаявниці є незаконним та таким, що порушує її права, оскільки подані нею листи не є листами, за якими необхідно вирішувати питання про відкриття провадження, а на підставі ухвали Дзержинського районного суду м.Харкова від 31.10.2014року воно повинно було бути продовженим. Однак дану ухвалу суду державний виконавець проігнорував та неправомірно виніс вищезазначені постанови та не приступив до продовження виконавчих дій по відкритому провадженню.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_2 свою скаргу підтримала та просила суд її задовольнити.

Представник Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 скаргу не визнав та пояснив, що інший представник приймав участь в тому засіданні та в відділі нічого не відомо про скасування постанов державного виконавця Колесникова про повернення виконавчих документів стягувачеві, які були винесені останнім 06.10.2014року, тому ОСОБА_2 пропонувалось при зверненні написати пять заяв по кожному виконавчому документу окремо. Що стосується вимог про продовження виконавчого провадження в частині виконавчого листа про стягнення з Веселої на користь ОСОБА_2 матеріальної шкоди 10310 гривень, то в цій частині виконавчий лист є таким, що не підлягає виконанню з огляду на те, що рішенням Апеляційного суду Харківської області рішення Дзержинського районного суду м. Харкова змінено та останній стягнуто 6560,09 грн.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2015 року скаргу ОСОБА_2 було задоволено частково: скасовано постанови від 15.04.2015 року, винесені державним виконавцем Дзержинського ВДВС ХМЮ ОСОБА_5 про відмову у відкритті виконавчих проваджень, та зобовязано Дзержинський ВДВС ХМУЮ прийняти від ОСОБА_2 чотири виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 59,50 коп., моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень, витрати, повязані з проведення експертизи в розмірі 1392,73 гривні, та продовжено виконання зведеного виконавчого провадження, відкритого 09.08.2013 року державним виконавцем Мирною за заявою ОСОБА_2 від 09.08.2013 року. В задоволенні інших вимог було відмовлено.

На зазначену ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_2 було подано апеляційну скаргу, в якій воназазначила, що вважає таке рішення неправомірним та незаконним.

Крім того, з апеляційною скаргою на зазначену ухвалу суду звернувся також представник Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3, який не погодився з частковим задоволенням вимог ОСОБА_2

Апеляційні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовані тим, що районний суд безпідставно не скасовував постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження про стягнення матеріальної шкоди в сумі 10 310 грн., а також не зобовязав виконавчу службу прийняти до виконання виконавчий лист № 2-674/10 від 16.08.2011 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 10 310 грн., оскільки цей виконавчий лист є основним, за яким відкрито виконавче провадження від 05.09.2011 року.

Крім того, апелянт зазначає, що її неправомірно примушують писати пять заяв на кожний виконавчий лист, при тому, що виконавче провадження вже є відкритим, проте не виконаним.

ОСОБА_2 також не погоджується з тим, що районний суд не визнав дії ВДВС неправомірними та незаконними, а також не витребував у виконавчої служби документа, на підставі якого рішення суду не виконується на протязі пяти років.

Заявниця вважає, що дії Дзержинського ВДВС є незаконними з огляду на те, що по одному виконавчому провадженню прийняття двох процесуальних рішень не передбачено законом. Разом з тим, районним судом було ухвалено рішення про правомірність таких дій ВДВС, чим порушено права та свободи ОСОБА_2

Апелянт стверджує, що рішення суду першої інстанції було ухвалено формально, без вивчення чинного законодавства, а тому вважає це рішення незаконним і неправосудним.

Також ОСОБА_6 посилається на порушення судом десятиденного строку при розгляді її скарги на дії ВДВС, та зазначає, що внаслідок тривалого розгляду цієї скарги та невиконання рішення про стягнення на її користь грошових коштів інфляцією вже знецінені ці кошти.

З посиланням на численні порушення вимог законодавства судом першої інстанції, ОСОБА_2 просить змінити ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2015 року, скасувати постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження № 47246467 про стягнення матеріальної шкоди в сумі 10 300 грн., а також зобовязати державного виконавця прийняти до виконання всі перелічені вище виконавчі листи. Також просить визнати дії виконавчої служби незаконними, оскільки протягом пяти років рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.11.2010 не виконується.

В свою чергу, представник ВДВС в своїй апеляційній скарзі зазначив, що суд першої інстанції фактично вийшов за рамки предмету спору, оскільки ОСОБА_2 було подано скаргу з приводу винесення державним виконавцем постанов про відмову у відкритті виконавчого провадження від 15.04.2015 року, а не постанов про повернення виконавчих документів стягувачу.

ОСОБА_3 стверджує, що на час винесення постанов про відмову у відкритті виконавчого провадженнявід 15.04.2015 року, на які подано було скаргу ОСОБА_2, ухвала Дзержинського районного суду м. Харкова за № 638/18698/14-ц від 31.10.2014 року про скасування постанов про повернення виконавчого документа стягувачу до Дзержинського ВДВС Харківського міського управління юстиції не надходила, ОСОБА_2 до відділу дану ухвалу не надавала, з письмовою вимогою відновити виконавче провадження не зверталася.

Апелянт зазначає, що лише 28 жовтня 2015 року ним було отримано копію ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 31.10.2014 року про скасування постанов №№ 393112151, 39312188, 39312200, 39312171, 39312211 від 06.10.2014 про повернення виконавчого документа стягувачу. На зазначену ухвалу суду представником Дзержинського ВДВС подано апеляційну скаргу, яка на теперішній час ще не розглянута. Разом з тим, Дзержинським судом не було взято до уваги зазначену обставину, крім того, скаргу ОСОБА_2 розглянуто за відсутності представника ВДВС, який не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи.

Враховуючи викладене вище, апелянт просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції в частині скасування постанов державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_5 про відмову у відкритті виконавчих проваджень від 15.04.2015 року та прийняттю до виконання чотирьох виконавчих листів без відомих на то підстав, а також постановити нову ухвалу, якою у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовити у повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваної ухвали суду першої інстанції відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а скарга Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Як встановлено в суді першої інстанції, підтверджено наявними у справі доказами та не заперечується сторонами, заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 12.10.2010 року на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_4 було стягнуто матеріальну шкоду в сумі 10 310 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн., витрати, повязані з проведенням судової експертизи в сумі 1392,73грн., сплачений судовий збір в сумі 59 гривень 50коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 гривень.

05.09.2011 року за поданими ОСОБА_2 виконавчими листами, виданими 16 серпня 2011 року, Дзержинським відділом ДВС ХМУЮ було відкрито виконавчі провадження на стягнення вищезазначених сум.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 22.08.2012року зазначене рішення Дзержинського районного суду м. Харкова було змінено в частині стягнення матеріальної шкоди з 10 310,00 грн. до 6560,09 грн., в іншій частині рішення суду залишено без змін.

09.08.2013року державним виконавцем Мирною Т.В. за заявою ОСОБА_2 від 09.08.2013 року відкрито виконавчі провадження на виконання виконавчих листів, виданих Дзержинськом районним судом м. Харкова, в тому числі і на суму 6560,09 гривень.

20.08.2013 року державним виконавцем Колесниковим Р.В. винесено постанову про відкриття зведеного виконавчого провадження та проводились виконавчі дії з виконання вищезазначених виконавчих документів.

Як свідчать матеріали справи, та такий факт достовірно встановлений районним судом, Дзержинським відділом ДВС неодноразово виконавчі листи поверталися стягувачеві, відмовлялось у відкритті виконавчих проваджень, знов виконавчі листи повертались без виконання. Однак, до теперішнього часу жодної грошової суми на користь ОСОБА_2 на виконання судового рішення не стягнуто, що викликає справедливі нарікання останньої.

Постановами державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ від 15 квітня 2015 року, які є предметом оскарження у даній справі, черговий раз ОСОБА_2 відмовлено у відкритті виконавчих проваджень за пятьма виконавчими листами.

У відповідності до ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції, що діяла на час ухвалення судового рішення, Державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

Задовольняючи частково скаргу ОСОБА_2, районний суд виходив із того, що державний виконавець, в супереч вимогам ч.1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», діяв неправомірно, а тому зобовязав Дзержинський відділ ДВС ХМУЮ прийняти від ОСОБА_2 4 виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судового збору в розмірі 59,50 коп, моральної шкоди в розмірі 2000 гривень, витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 30 гривень, витрати, повязані з проведення експертизи в розмірі 1392,73гривні та продовжити виконання судового рішення в рамках зведеного виконавчого провадження, відкритого 09.08.2013року. В продовженні виконання рішення за виконавчим листом на стягнення 10310 гривень відмовлено, оскільки в силу рішення Апеляційного суду Харківської області зазначена сума зменшена до 6560,09 гривень.

Судова колегія вважає такий висновок районного суду обґрунтованим, оскільки доказам по справі в цій частині дана обєктивна оцінка і зроблений вірний висновок.

При цьому колегія суддів зважає на таке.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. ст. 1, 5 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів. Державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, у цьому разі порушених прав ОСОБА_2 на відшкодування їй шкоди особою, винною у її заподіянні, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактичною перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Частиною 1 ст. 14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_5 України, - і за її межами.

Відсутність гарантії виконання судового рішення в розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб, в іншому випадку його рішення, дії або бездіяльність можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень,неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа, винести постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій має вказати про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

Згідно з ч. 2 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру - у двомісячний строк.

В цьому звязку бездіяльність державних виконавців Дзержинського ВДВС ХМУЮпо виконанню рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року судова колегія вважає неправомірною, а апеляційні доводи ОСОБА_2 в цій частині обєктивними та обґрунтованими.

Що стосується апеляційних доводів представника Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_3 стосовно того, що районний суд вийшов за межі заявлених вимог, то судова колегія вважає їх безпідставними, оскільки як в районному суді, так і в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 було уточнено, які саме постанови вона оскаржує.

За зазначених обставин, судовою колегією апеляційна скарга ОСОБА_7 задовольняється частково із зміною ухвали районного суду та ухваленням в цій частині нового судового рішення.

З огляду на викладене, керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, судова колегія, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Апеляційну скаргу представника Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_3 відхилити.

Змінити ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 листопада 2015 року, скасувавши її в частині відмови в задоволенні скарги ОСОБА_2 щодо визнання бездіяльності Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції неправомірною.

Визнати бездіяльність Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції по виконанню рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 12 листопада 2010 року неправомірною.

В іншій частині ухвалу Дзержинського районного суду м.Харкова від 06 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-

Судді