АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Каратаєвій Л.О.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про звернення стягнення на предмет застави, -

В с т а н о в и в :

У липні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ПАТ «Акцент-Банк» про звернення стягнення на предмет застави посилаючись на те, що 04.10.2007 року між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитну угоду № 10/07/104МБ, згідно якої банк зобовязався надати позичальнику кредит у розмірі 150000,00 Євро, зі сплатою 15,00 % річних, який останній отримав за договором про видачу траншу № 10/07/104МБ від 04.10.2007 рокув сумі 120000,00 Євро та за договором про видачу траншу № 10/07/104-02МБ від 10.1.2007 рокув сумі 30000,00 Євро та зобовязався повернути не пізніше 04.10.2012 року. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, був укладений договір застави автотранспорту від 04.10.2007 року, згідно з яким в заставу банку було передано комбайн CASE 2188Е, рік випуску 1997, № кузова 4N5F97BECS0186771, реєстраційний номер 01965ВО, який зареєстрований за новим власником ОСОБА_4 Позивач на реалізацію предмета застави дозволу не надавав. ОСОБА_3 зобовязання за кредитним договором належним чином не виконав, у звязку з чим виникла заборгованість станом на 05.07.2013 року у розмірі 278.321,05 Євро, що становить 2888433,31 грн. Позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 10/07/104МБ від 04.10.2007 року в розмірі 278329,05 Євро, що складає еквівалент 2888433,31 грн., звернути стягнення на предмет застави: комбайн CASE 2188Е, рік випуску 1997, № кузова 4N5F97BECS0186771, реєстраційний номер 01965ВО, що належить на праві власності ОСОБА_4 під новим державним номером 30950КА, шляхом надання ПАТ КБ «Приватбанк» права стосовно предмету застави на укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу; стягнути з ОСОБА_3 штраф за порушення умов договору застави автотранспорту від 04.10.2007 року у розмірі 1209600,00 грн.; стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість у розмірі 10000,00 грн., стягнути солідарно з усіх відповідачів судові витрати (а.с.4-10).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, з ОСОБА_3 стягнуто на користь позивача штраф в розмірі 408800,00 грн., з ПАТ «А-Банк» стягнуто на користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10.000,00 грн. (а.с.204-207).

В апеляційній скарзі (а.с.212-215) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в цій частині оскільки:

- позивач, на підтвердження реалізації ОСОБА_5 предмету застави, надав виписку з органу ДАІ, відповідно до якої, на момент подачі позову до суду спірний предмет застави був зареєстрований за ОСОБА_4;

- позивач своєї згоди на реалізацію ОСОБА_5 предмету застави не надавав, ОСОБА_4 є недобросовісним набувачем, що судом не прийнято до уваги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції сторонами не оскаржене.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції встановив, що між позивачем та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, виконання якого забезпеченого договором застави, укладеним між тими ж сторонами, банком не надано доказів належності заставленого майна відповідачу ОСОБА_4

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

З матеріалів справи вбачається, що 04.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитну угоду № 10/07/104МБ (а.с.14-19).

04.10.2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 був укладений договір застави автотранспорту (а.с.36-40).

Відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно до ст.388 Цивільного кодексу за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна; добросовісний набував набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Згідно з витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 17.04.2012 року в графі «обєкт обтяження» наявний запис про обтяження комбайну, що є предметом застави (а.с.50-56).

Згідно письмових заперечень ОСОБА_3 від 16.02.2915 року комбайн, що є предметом застави, проданий ним за згодою з банком з внесенням отриманих коштів в погашення боргу за кредитом (а.с.162-163).

Відомостей про надання банком згоди на продаж предмету застави ОСОБА_3 суду не надано.

За наявності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження предмету застави та відсутності згоди банку на продаж предмету застави відповідно до положень ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» новий власник цього рухомого майна не є добросовісним набувачем.

Відповідно до ч.1 ст.27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Таким чином, позовні вимоги банку щодо звернення стягнення на предмет застави, власником якого на цей час є не заставодавець рухомого майна, а інша особа - новий власник, є обґрунтованими.

Разом з тим, відмовляючи в позові банку до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, суд першої інстанції правильно дійшов висновку про те, що банком не надано доказів належності заставленого майна відповідачу ОСОБА_4

Доводи апеляційної скарги про те, що на підтвердження реалізації ОСОБА_5 предмету застави ОСОБА_4, банк надав виписку з органу ДАІ, відповідно до якої, на момент подачі позову до суду спірний предмет застави був зареєстрований за ОСОБА_4, не можуть бути прийняті до уваги.

Сам ОСОБА_3 в письмових запереченнях від 16.02.2915 року про продаж предмету застави не вказує особу, якій продав предмет застави.

Наявна у справі «Інформація про реєстрацію машин» (а.с.43), надана банком до позовної заяви, не може бути визнана належним та допустимим доказом, оскільки не містить реквізитів та печатки органу ДАІ.

Вказаний документ під назвою «Інформація про реєстрацію машин» роздрукований дрібним шрифтом, у звязку з чим зазначені в ньому відомості щодо власника та його адреси прочитати неможливо.

На вказані недоліки цього документу апеляційним судом звернено увагу представника банку в судовому засіданні 08 грудня 2015 року.

Клопотань про витребування відомостей щодо переходу права власності на спірне рухоме майно від ОСОБА_3 до нового власника ОСОБА_4 представником банку в суді апеляційної інстанції не заявлено.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач доказів щодо переходу права власності на спірне рухоме майно від ОСОБА_3 до нового власника ОСОБА_4 суду не надав.

З огляду на це колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги про необґрунтованість рішення суду першої інстанції в оскарженій частині є безпідставними.

Суд першої інстанції всебічно і повно дослідив обставини справи, надав належну оцінку доказам, які надані суду сторонами, і постановив законне і обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Порушень матеріального і процесуального права при ухваленні судового рішення не допущено.

Тому підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції в цій частині немає.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,308,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 червня 2015 року в оскарженій частині залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: