АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/6574/15-ц Головуючий 1-ї інстанції Маслов М.І.
Провадження № 22-ц/790/7385/15 Доповідач Піддубний Р.М.
Категорія: «спадкові правовідносини»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Швецової Л.А., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря: Новокщонової І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту постійного проживання, факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

встановила:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи який зазначила, що після смерті 18 липня 2008 року її сестри ОСОБА_2 відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 липня 1994 року. 23 вересня 1994 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, у тому числі і належну їй вищевказану квартиру вона заповіла ОСОБА_1

Посилаючись на те, що на час відкриття спадщини вона постійно проживала разом з ОСОБА_2, у встановлений законом строк від спадщини не відмовилась, але у видачі свідоцтва про право на спадщину приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 їй було відмовлено, оскільки на день смерті ОСОБА_2 вона була зареєстрована за іншою адресою, ОСОБА_1 просила встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 станом 18 липня 2008 року, встановити факт прийняття нею спадщини та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру АДРЕСА_1.

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2015 року та додатковим рішенням цього ж суду від 22 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Встановлено юридичний факт сумісного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини та визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 16 липня 2008 року. В іншій частині у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заявленого ОСОБА_1 позову відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_5, яка діє в інтересах ОСОБА_1, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності того, що на час відкриття спадщини позивачка ОСОБА_1 постійно проживала разом із спадкодавцем ОСОБА_2, протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України про відмову від спадщини не заявила, отже вважається такою, що прийняла спадщину, що є підставою для задоволення позовних вимог про визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом.

Колегія суддів погоджується з такими висновками з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, щона підставі свідоцтва про право власності на житло від 13 липня 1994 року, виданого Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду, ОСОБА_2 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1.

23 вересня 1994 року ОСОБА_2 було складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, відповідно до якого все своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б не складалось, у тому числі і належну їй квартиру АДРЕСА_1 вона заповіла ОСОБА_1

18 липня 2008 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 183829, виданого 17 липня 2008 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1268, ч.1 ст. 1269 та ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як убачається з матеріалів справи, постановою приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 16 червня 2015 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 у звязку з тим, що на час смерті останньої позивачка була зареєстрована за іншою адресою, із заявою про прийняття спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк до нотаріуса не звернулась.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, які передбачають рівність прав сторін щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості та обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК).

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів,

висновків експертів.

Оцінивши належним чином надані позивачкою докази (акт комісії дільниці № 46 Орджонікідзевської філії КП «Жилкомсервіс», показання свідків, копії квитанцій про сплату комунальних платежів), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність факту постійного проживання ОСОБА_1 разом з ОСОБА_2 на час відкриття спадщини.

Належних доказів, що спростовують вищевказані обставини, відповідачем суду не надано.

Встановлено, що 18 травня 2015 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 11/2015 після смерті 18 липня 2008 року ОСОБА_2 Із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 18 травня 2015 року звернулась ОСОБА_1, інших заяв про прийняття спадщини або відмову від неї спадкова справа не містить.

Відповідно до п.п. 2.2-2.4, 5.1 глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затверджених наказом міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року, при заведенні спадкової справи нотаріус за даними Спадкового реєстру перевіряє наявність заведеної спадкової справи, спадкового договору, заповіту. У разі наявності заповіту нотаріусу подається його оригінал чи дублікат. Повна інформація про заповіт, який було посвідчено іншим нотаріусом, витребовується нотаріусом шляхом направлення запиту. У разі підтвердження факту заведення спадкової справи іншим нотаріусом нотаріус відмовляє заявнику у прийнятті заяви (іншого документа) та розяснює право її подачі за місцезнаходженням цієї справи, а у разі потреби (неправильно визначено місце відкриття спадщини) витребовує цю справу для подальшого провадження. При оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. Якщо наданий спадкоємцем заповіт не відповідає вимогам законодавства, нотаріус відмовляє в його прийомі.

Отже факт заведення приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 спадкової справи № 11/2015 свідчить як про відсутність іншої спадкової справи, яка була б заведена після смерті ОСОБА_2, так і про чинність заповіту останньої на час її смерті.

З огляду на викладене та враховуючи, що в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину після смерті своєї сестри ОСОБА_2, але позбавлена можливості отримати свідоцтво, що посвідчує право на спадщину, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність передбачених законом підстав для визнання за ОСОБА_1 права власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не містять підстав для зміни чи скасування ухваленого по суті виниклого цивільно-правового спору рішення.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради відхилити.

Заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 06 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді