Ухвала

іменем україни

30 вересня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Висоцької В.С., Нагорняка В.А.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, Управління державної міграційної служби у Полтавській області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3, Управління державної міграційної служби у Полтавській області про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

Позивач посилався на те, що відповідно до умов кредитного договору від 04 березня 2008 року ОСОБА_4 отримала кредитні кошти у розмірі 186 850 грн. На забезпечення виконання умов кредитного договору банк того ж дня уклав із ОСОБА_3 договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. У результаті порушення умов кредитного договору утворилася заборгованість, яку боржник та його поручитель, незважаючи на вимоги, не погасили.

Враховуючи вказане, позивач просив у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 березня 2008 року № РLSНGНІ у розмірі 56 776,19 дол. США, що еквівалентно 453 641 грн 74 коп., звернути стягнення на квартиру № 55, загальною площею 44,40 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 Полтавської області, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Також позивач просив виселити ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає у вказаній квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку в Управлінні ДМС у Полтавській області.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2013 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено.

У рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 04 березня 2008 року № РLSНGНІ у розмірі 56 776,19 дол. США, що за курсом 7,99 грн відповідно до службового розпорядження НБУ від 26 березня 2013 року становить 453 641 грн 74 коп., звернуто стягнення на квартиру загальною площею 44,40 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмета іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» усіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмета іпотеки, за ціною не менше 252 500 грн.

Виселено ОСОБА_3, яка зареєстрована та проживає у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 та знято з реєстраційного обліку в Управлінні ДМС у Полтавській області.

Вирішено питання про розподіл судових витрат

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2014 року третю особу - ОСОБА_5 залучено у якості відповідача, як правонаступника померлої ОСОБА_3

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 15 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду не відповідає вказаним вимогам.

Судами встановлено, що 04 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № PLSHGHI, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 186 850 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 04 березня 2028 року, на поліпшення якості окремої квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1

На забезпечення виконання зобов'язань за вказаним вище кредитним договором між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_3 04 березня 2008 року був укладений договір іпотеки № PLSHGHI, предметом якого є двокімнатна квартира АДРЕСА_1

22 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 04 березня 2008 року № PLSHGHI, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_1 на строк з 22 жовтня 2008 року по 04 березня 2028 рік включно, у вигляді строкового кредиту в розмірі 34 841,80 дол. США на придбання нерухомості, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 8.2 вказаної вище додаткової угоди кредит надавався в обмін на зобов'язання позичальника з повернення кредиту, виданого за договором від 04 березня 2008 року № PLSHGHI.

Унаслідок порушення відповідачкою ОСОБА_4 умов додаткової угоди утворилась заборгованість, яка станом на 26 березня 2013 року складається з наступного: 45 272,51 дол. США - заборгованість за кредитом; 6 108,28 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 1 025,01 дол. США - заборгованість з комісії за користування кредитом; 1 639,96 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штраф; 2 702,14 дол. США - штраф.

Згідно із заявою про продаж іноземної валюти від 22 жовтня 2008 року ОСОБА_4 доручила ПАТ КБ «ПриватБанк» продати кошти в сумі 34 841,80 дол. США, що становить 187 448 грн 88 коп., та перерахувати їх на рахунок ПАТ КБ «ПриватБанк», відкритий для погашення заборгованості за кредитним договором від 04 березня 2008 року № PLSHGH9.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором від 04 березня 2008 року № PLSHGHI, наданого банком, кредит в сумі 187 448 грн 88 коп., отриманий ОСОБА_4 04 березня 2008 року, станом на 22 жовтня 2008 року погашений.

Задовольняючи позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, та виселення з неї ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_4 не виконує умови додаткової угоди до договору про іпотечний кредит, позивач має право на стягнення заборгованості за рахунок нерухомого майна, переданого за іпотечним договором.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції виходив з того, що відповідачка ОСОБА_4 22 жовтня 2008 року у повному обсязі погасила заборгованість у сумі 187 448 грн 88 коп. за договором від 04 березня 2008 року № PLSHGHI, який був забезпечений іпотечним договором, укладеним із ОСОБА_3 Додаткова угода до договору про іпотечний кредит від 22 жовтня 2008 року № PLSHGHI, що була укладена між позивачем та відповідачкою ОСОБА_4, фактично є окремим договором, в якому були змінені валюта кредитування, цілі отримання кредиту, а також графік, умови та строки його погашення. При цьому ОСОБА_3 стороною вказаного вище договору не була, його не підписувала та договору з ПАТ КБ «ПриватБанк» про забезпечення виконання зобов'язання за ним за рахунок належного їй нерухомого майна не укладала.

Проте з таким висновком суду апеляційної інстанції погодитись не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна умов договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо (ч. 1 ст. 653 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 654 ЦК України зміна договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № PLSHGHI, згідно з умовами якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 186 850 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення 04 березня 2028 року.

22 жовтня 2008 року між позивачем та ОСОБА_4 укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит від 04 березня 2008 року № PLSHGHI, за умовами якого ОСОБА_4 отримала кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок НОМЕР_1 на строк з 22 жовтня 2008 року по 04 березня 2028 рік включно, у вигляді строкового кредиту в розмірі 34 841,80 дол. США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно до п. 8.1 додаткової угоди станом на 22 жовтня 2008 року залишок заборгованості за договором про іпотечний кредит від 04 березня 2008 року № PLSHGHI становить 187 448 грн 88 коп., що еквівалентно 34 841,80 дол. США.

Згідно з п. 8.3 додаткової угоди забезпечення виконання позичальником зобов'язань за даним договором виступає іпотека нерухомого майна, а саме - двокімнатна квартира АДРЕСА_1.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції не врахував положення ч. 1 ст. 653 ЦК України, а тому дійшов передчасного висновку про те, що додаткова угода до договору про іпотечний кредит від 22 жовтня 2008 року № PLSHGHI є окремим договором.

Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що матеріали справи містять два розрахунки заборгованості за кредитним договором від 04 березня 2008 року № PLSHGHI, які протирічать один одному, а саме, банком було надано розрахунок, згідно з яким станом на 26 березня 2013 року кредит погашений, а також надано розрахунок, згідно з яким заборгованість за кредитом станом на 26 березня 2013 року становить 56 776,19 дол. США, та не з'ясував, чи була погашена заборгованість за кредитним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки (ч. 1 ст. 12 Закону).

Відповідно до ст. 23 Закону у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Як роз'яснено у п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до третьої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, суди мають враховувати, що іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статусу іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі й на тих самих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки (ст. 23 Закону України «Про іпотеку»).

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.

02 червня 2014 року ОСОБА_5 звернулася до приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу з заявою про прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 29 вересня 2014 року третю особу - ОСОБА_5 залучено у якості відповідача, як правонаступника померлої ОСОБА_3

Вирішуючи спір, апеляційний суд на зазначені вимоги закону та обставини справи уваги не звернув, належним чином не встановив дійсних прав і обов'язків сторін, які випливають із кредитного договору та договору іпотеки, не визначився з тим, яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин, не врахував, що у справі відбулась заміна іпотекодавця з ОСОБА_3 на ОСОБА_4 з підстав правонаступництва і до останньої перейшли усі права і обов'язки у зобов'язанні за іпотечним договором від 04 березня 2008 року та дійшов передчасного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 21 травня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.С. Висоцька

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана