Справа № 645/182/15
Провадження № 2/645/733/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі: головуючого - судді Бондарєвої I.В., при секретарi ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання права власності, та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою власністю,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнання права власності, вказуючи, що 14.09.2012 р. вони зареєстрували шлюб, від якого мають сина. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейні стосунки не склались та рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.09.2014 р. шлюб був розірваний.

За час перебування у шлюбі сторонами на ім*я відповідача була придбана трикімнатна квартира за адресою: м.Харків, вул.Танкопія, б. 37/1 кв.№19, на підстав договору купівлі-продажу від 11.09.2013 р.

Позивач з сином позбавлена можливості проживати у спірній квартирі, придбаній в період шлюбу, оскільки відповідач змінив замки на вхідних дверях та перешкоджає проживанню позивача з сином та користуванню квартирою.

Також зазначає, що після купівлі квартири мати позивачки подарувала їй меблі для кухні: 5 навісних кафів, стільницю з мийкою та шафи, які знаходяться в спірній квартирі.

Враховуючи інтереси дитини, просить суд збільшити її частку у спільному сумісному майні подружжя, визнати за позивачем право власності на 2/3 частини спврної квартири та на зазначені вище кухонні меблі (а.с.1, 66).

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2, в якому просить суд визнати спірну квартиру його особистою власністю, вказуючи, що вона була придбана ним за його особисті кошти від продажу іншої його квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 40, 102).

В судовому засідання ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 первісний позов підтримали, зустрічний позов не визнали. ОСОБА_2 пояснила, що фактично спірна квартира була придбана за 38500 дол.США і частину коштів на придбання цієї квартири їй дав батько. Крім того, відповідач постійно мав якісь борги.

ОСОБА_3В та його представник ОСОБА_6 проти первісного позову заперечували, зустрічні позовні вимоги підтримали. ОСОБА_3 пояснив, що коштів від продажу його однокімнатної квартири вистачило на купівлю спірної квартири та її ремонт, батько позивачки грошей на купівлю квартири не давав, участі у ремонті не приймав.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку про наступне.

В судовому засіданні встановлено, що 14.09.2012 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб 1-ВЛ № 193304 (а.с.12).

28.05.2013 р. у подружжя народився син ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про народження 1-ВЛ № 319625 (а.с.13).

11.09.2013 р. між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу, за яким Продавець ОСОБА_8 продав, а Покупець ОСОБА_3 купив квартиру, розташовану за адресою: м.Харків, вул.Танкопія, б. 37/1 кв.№19, за 27000 дол.США (а.с.14).

Право власності на спірну квартиру було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на імя ОСОБА_3 11.09.2013 р. о 11 год.38 хв., про що свідчить відповідний ОСОБА_6 (а.с.17).

Рішенням Фрунзенського районного суду м.Харкова від 30.09.2014 р. шлюб між сторонами був розірваний (а.с.19).

Відповідач у судовому засіданні також не оспорював ту обставину, що спірна квартира була придбана для його сімї.

Згідно ч.3ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ст..70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Враховуючи, що на час придбання спірної квартири шлюбний договір між сторонами не укладався, безспірних доказів досягнення сторонами домовленостей щодо розподілу майна подружжя - суду не надано, суд визнає квартиру, яка знаходиться за адресою: м.Харків, вул.Танкопія, б. 37/1 кв.№19, спільним сумісним майном подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3, оскільки вказана квартира була придбана ними в період шлюбу за спільні сумісні кошти.

Виходячи з принципу рівності часток подружжя, суд визнає за кожним з ним право власності на ? частину квартири.

Крім того, враховуючи, що відповідачем не оспорюється належність позивачеві кухонних меблів, які знаходяться в цій квартирі, суд також визнає за позивачем право власності на них.

Суд не приймає до уваги доводи позивача щодо необхідності збільшення розміру частки у звязку з недостатністю розміру аліментів, які вона отримує від відповідача на утримання дитини, оскільки відповідач сплачує аліменти у добровільному порядку і з вимогами про стягнення аліментів у більшому розмірі позивач до суду не зверталась.

Посилання відповідача на те, що спірна квартира була придбана ним 11.09.2013 р. за особисті кошти від продажу 30.08.2013 р. належної йому особисто однокімнатної квартири №7 по пр..Курчатова, б.27 в м.Харкові (а.с.52) суд вважає недоведеними, оскільки спірна квартира була придбана не в той же день, а після сплину деякого часу, у звязку з чим суд вважає неможливим визначити походження грошових коштів, сплачених за спірну квартиру.

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Питання щодо розподілу судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст..88 ЦПК України.

Так, при поданні позовів позивач та відповідач виходили із вартості спірного майна у розмірі 599 000,00 грн., відповідно до Звіту про оцінку майна (а.с.18).

Таким чином, визнаючи за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири, суд має стягнути з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий збір у розмірі 1% від вартості цієї частки, тобто 2995 грн. (599 000 :2 :100) .

Задовольняючи частково зустрічний позов ОСОБА_3 та визнаючи за ним також право власності на ? частину квартири, суд має стягнути з ОСОБА_2 на його користь таку ж суму судового збору, сплачену ним, - 1% від вартості цієї частки, тобто 2995 грн.

Враховуючи, що ці витрати можуть бути взаємозараховані, суд не ухвалює рішення про відшкодування однією стороною судового збору, сплаченого іншою стороною при подання позовів щодо спірного нерухомого майна, проте стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн., сплачений позивачем щодо вимоги про визнання права власності на рухоме майно (кухонні меблі).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України , ст.ст.60, 69, 70, 71 СК України, ст.368, 372 ЦК України, суд -

В И Р I Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3 - задовільнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: м.Харків, вул.Танкопія, б. 37/1 кв.№19.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на кухонні меблі: 5 навісних кафів, стільниця з мийкою та шафи, які знаходяться за адресою: м.Харків, вул.Танкопія, б. 37/1 кв.№19.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири, розташованої за адресою: м.Харків, вул.Танкопія, б. 37/1 кв.№19.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 243 грн.60 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м.Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий - суддя