Справа № 307/1979/15-ц
Провадження № 2/307/1228/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого Чопик В.В при секретарі Олексій Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тячів цивільну справу за первинним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення, визнання такою, що втратила право на проживання в будинку та зняття з реєстрації.

В С Т А Н О В И В:

Позивач за первинним позовом ОСОБА_1 звернувся до суду в інтересах себе та своїх малолітніх дітей ОСОБА_4, та ОСОБА_5, з позовом до ОСОБА_2 де третя особа орган опіки та піклування Тячівської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, посилаючись на те, що 2 лютого 2002 року вона уклала шлюб з гр.ОСОБА_6 З 15.01.2003 року її місце проживання офіційно зареєстровано за місцем проживання чоловіка - за адресою смт. Тересва, вул. Тітова, 13. З цього часу вона троживала у вказаному домоволодінні. У шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання яких було визначено згідно із діючим законодавством за місцем проживання батьків, тобто за адресою: смт.Тересва, вул.Тітова, 13. 14 червня 2014 року її чоловік ОСОБА_6 помер. На її утриманні залишилися їх малолітні діти, з якими вона продовжує проживати за місцем своєї реєстрації. Власником домоволодіння, де вони проживають, є ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мама її покійного чоловіка, яка після смерті чоловіка систематично робить їм перешкоди для проживання та користування житлом, шляхом закривання замків вхідних дверцят, огорожі, вхідних дверей будинку та літньої кухні, безпричинно влаштовує сварки з ними та примушує її з дітьми висилитися. На сьогоднішній день вона та її діти (онуки відповідачки) не маєють іншого місця проживання. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу Української РСР ніхто не може бути і виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 156 Житлового кодексу України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку і (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Згідно зі ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. З огляду на зазначене, вважає, що вони мають право на рівні з відповідачкою ОСОБА_2 користуватися житлом, в якому офіційно зареєстровано їх місце проживання та мають право на усунення будь-яких перешкод у користуванні цим житлом. Тому просить суд зобовязати відповідачку ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 не перешкоджати їй, ОСОБА_1 та її дітям ОСОБА_4, ОСОБА_5 користуватися житловим будинком, літньою кухнею, добудовами, подвірям, земельною ділянкою, що знаходиться за адресою смт. Тересва, вул. Тітова, 13 та передати їм ключів від замків огорожі, будинку, літньої кухні, заборонити вчиняти такі перешкоди та незаконно виселяти у майбутньому.

ОСОБА_2 звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про виселення, визнання такою, що втратила право на проживання в будинку та зняття з реєстрації, посилаючись на те, що після смерті її сина ОСОБА_6 відповідачка почала поводити себе нестерпно, систематично відлучатися з дому, залишаючи її онуків на призволяще, під наглядом невідомих їй до того часу людей. Про що нею неодноразово здійснювалися звернення, як до виконкому Тересвянської селищної ради, так і до органів внутрішніх справ. Жодного примусу стосовно виселення не ставилося, однак відповідачка своєю позовною заявою поставила кінцеву крапку у можливості мирного - людського вирішення даного питання. Відповідачка ні яким чином не здійснює обовязки стосовно нормального спілкування двох сімей в одному дворогосподарстві, жодним чином не чинить спробу здійснювати благоустрій, а навпаки нищить та не цінує надане їй у користування житло, систематично приводить невідомих їй осіб, постійно відлучається, а діти бояться залишатися з нею, оскільки вона налаштовує їх проти неї. Під час відлучення ОСОБА_6І .до доньки до міста Ужгорода, повернувшись вона побачила, що на її вхідних дверях взламаний замок, про що вона повідомляла працівників міліції. Пошкодила огорожу, через яку вчинила собі так названий окремий вхід, через який помимо її волі в її дворогосподарство потрапляють невідомі для неї люди, оскільки даний двір належним чином не закривається та будь хто може потрапити на її дворогосподарство та вчинити протиправні дії. З огляду на наведені вище обставини вважає, що своїми діями відповідач, порушив і продовжує порушувати її майнові і житлові права, оскільки згаданий вище стан речей заважає вільно володіти, розпоряджатися і користуватися належним їй будинком. Оскільки житловий будинок з надвірними спорудами належить на праві приватної власності їй, жодних правових підстав для проживання у ньому відповідача немає, і вказаний будинок не може вважатися його місцем проживання та реєстрація місця його проживання не може бути здійснена за вказаною адресою. Хоче також звернути увагу на той факт, що відповідачка має можливість проживати у своєї матері у м. Виноградів, вул. Лимаковиця, 67. Тому просить суд виселити відповідачку ОСОБА_1 з її домоволодіння за адресою смт.Тересва, вул. Тітова, 13, а також визнати її такою, що втратила право на проживання у зазначеному будинку і зняти її з реєстрації.

Позивач за первинним позовом, яка є відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні уточнили позовні вимоги та просять суд заборонити ОСОБА_2 чинити їй, ОСОБА_1 та її малолітнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоди у користуванні літньою кухнею, господарськими спорудами, подвірям в смт. Тересва по вул.. Тітова, 13 та зобовязати ОСОБА_2 передати ключі від замків огорожі (воріт, дверцят) та господарських споруд їй та заборонити відповідачці самовільно виселити їх із вказаного будинку, а в задоволенні зустрічного позову відмовити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. При цьому пояснили, що приміщення літньої кухні, де проживає ОСОБА_1 разом з дітьми, було добудоване останньою з чоловіком. Після смерті чоловіка і у даний час, вона поміняла вікна на приміщенні літньої кухні, зробила побілку в середені, таким чином стверджує, що не нищить майно власника, а навпаки покращує його. Щодо випадку вскриття дверей на будинку де проживає ОСОБА_2 пояснили, що система водопостачання, як до будинку, так і до приміщення літньої кухні включається, для її наповнення водою, саме в будинку. В той час ОСОБА_2 гостювала декілька днів у своє дочки у м. Ужгороді і саме в той час закічилась вода в ситемі водопостачання, а тому виникла крайня необхідність для вскриття дверей до будинку власника, які відразу були відримонтовані. Щодо врізу нової хвіртки в заборі до дворогосподарства пояснили, що ОСОБА_2 основну хвіртку до господарства закривала на ключ і ОСОБА_1Й та її діти не могли потрапити до дворгосподартства, а тому, також, виникла крайня необхідність в побудові нової хвіртки. Також стверджують, що не має заборони у відвідуванні ОСОБА_1Й знайомими та друзями.

Відповідачка за первинним позовом, яка є позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_8 в судовому засіданні проти первинного позову заперечили та просять в його задоволенні відмовити, а зустрічний позов підтримали, посилаючись на обставини викладені в ньому та просять його задовольнити.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Тячівської РДА в судове засідання не зявився, причини своєї неявки суду не повідомив, а тому суд на підставі ст.. 169 ЦПК України справу розглянув у її відсутності.

Заслухавши пояснення позивача за первинним позовом, яка є відповідачкою за зустрічним позовом ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_7, відповідача за первинним позовом, яка є позивачкою за зустрічним позовом ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_8, свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та дослідивши матеріали справи суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що позивачка за первісним позовом ОСОБА_1 2 лютого 2002 року уклала шлюб з ОСОБА_6, що стверджується свідоцтвом про одруження 1-ФМ №043628 і з цього часу проживає за адресою:смт. Тересва, вул.Тітова, 13. З 15.01.2003 року її місце проживання офіційно зареєстровано за місцем проживання чоловіка - за адресою смт. Тересва, вул. Тітова, 13. У шлюбі у них народилося двоє синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце проживання яких було визначено згідно із діючим законодавством за місцем проживання батьків, тобто за адресою:смт. Тересва, вул.Тітова, 13.

14 червня 2014 року чоловік позивачки за первісним позовом ОСОБА_6 помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серія І-ФМ № 173496 виданого 16.06.2014 року.

Власником домоволодіння, де проживають ОСОБА_1 та її малолітні діти, є ОСОБА_2, мама покійного чоловіка позивачки, що стверджується договором купівлі-продажу від 4 жовтня 1974 року, а також свідоцтвом про прийняття спадщини за законом від 12.09.2001 року.

Домоволодіння власником якого є ОСОБА_2 складається з житлового будинку, добудови - літньої кухні та надвірних споруд.

Як встановлено судом ОСОБА_2 проживає в житловому будинку, а ОСОБА_1 разом з дітьми в добудові-літній кухні, яку добудувала разом з чоловіком із дозволу власника, а після його смерті зробила внутрішній ремонт ( побілку) та поміняла вікна і про цей факт ніхто сторін не заперечив.

Згідно ст. 3 ч. 2 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

Відповідно до ст. 156 ч.ч. 1, 2 Житлового Кодексу України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ст..157 Житлового кодексу України члени сімї власника житлового будинку (квартири) може бути виселений у випадках, передбачених частиною першою ст..116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого житлового приміщення .

Відповідно до ст..116 Житлового Кодексу України, якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

А у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень...

Твердження ОСОБА_2 та представника ОСОБА_13, щодо порушення позивачем за первинним позовом правил співжиття, що робить неможливим проживання одної з одною в одному дворогосподарстві в судовому засіданні не доведені.

Навпаки, як судом встановлено і вище зазначено, ОСОБА_1Й проживає разом з дітьми окремо в добудові літній кухні і не руйнує чи псує це жиле приміщення, а покращує його. Крайня необхідність у вскритті дверей на будинку, де проживає ОСОБА_14, для включення системи водопостачання не підтверджує знищення майна власника, а підтверджує перешки ОСОБА_2В в користуванні її майном ОСОБА_1 та її дітьми, які також мають право на користування цим майном, як члени сімї.

Ці перешкоди власника майна в користуванні ним членами сімї підтверджує також побудова ще однієї хвіртки до дворогосподарства ОСОБА_1 Так в судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечила, що закривала хвіртку на ключ, якого немає ОСОБА_1, перешкоджаючи останній та її знайомим, друзям вільний доступ до дворогосподарства.

Не підвернено жодними доказами, також, що ОСОБА_1 її друзі, знайомі, при її відвідуванні, порушували громадський порядок. Звернення ОСОБА_2 в селищну раду в райвідділ міліції з приводу неналежного виховання ОСОБА_15Й своїх дітей не підтверджують цього факту, а інших доказів суду не надано.

Також судом встановлено, що ОСОБА_1 не має іншого житла на праві власності і з часу одруження ніколи не відлучалась з місця постійної реєстрації за адресою:смт. Тересва, вул.Тітова, 13., а тому не втратити право на проживання в житлі за цією адресою та не може буди знята з реєстрації з цього місця проживання.

Таким чином, виходячи з вище наведеного, суд вважає, що в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити повністю, а первинний позов ОСОБА_1 слід задовольнити частково., заборонивши ОСОБА_2 чинити ОСОБА_1 та її малолітнім дітям перешкоди у користуванні літньою кухнею, господарськими спорудами, подвірям в смт. Тересва по вул.. Тітова, 13 та зобовязати ОСОБА_2 передати ключі від замків огорожі (воріт, дверцят) та господарських споруд ОСОБА_1.

Щодо вимог первинного позову в частині заборони виселяти у майбутньому то взадовленні їх слід відмовити, оскільки суд не може вирішити з спір на майбутнє..

Судові витрати покласти на сторони.

Керуючись ст.ст. 3, ч.1 60, 213-215, ЦПК України, ст. 3 ч. 2 Сімейного кодексу України, ч.1 ст..116, ч.ч. 1, 2 ст. 156, ст..157 Житлового Кодексу України ст. 405 ЦК України,ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» суд,

В И Р І Ш И В:

Первинний позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Заборонити ОСОБА_3 чинити ОСОБА_1 та її малолітнім дітям ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоди у користуванні літньою кухнею, господарськими спорудами, подвірям в смт. Тересва по вул.. Тітова, 13 та зобовязати ОСОБА_3 передати ключі від замків огорожі (воріт, дверцят) та господарських споруд ОСОБА_1.

В решті позову відмовити.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виселення, визнання такою, що втратила право на проживання в будинку та зняття з реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В.Чопик.