Провадження № 2-з/761/365/2015
У Х В А Л А

Іменем України

22 червня 2015 року Суддя Шевченківського районного суд м. Києва Малинников О.Ф. розглянувши заяву позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кащук Володимир Олександрович про визнання правочину недійсним, -

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кащук Володимир Олександрович про визнання правочину недійсним.

Позивач зазначив, що її батько ОСОБА_6 був власником однокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 31,50 кв.м. Право власності на дану квартиру він набув на підставі розпорядження органу приватизації 27 червня 2003 року за № 715 та свідоцтво про право власності на житло, яке було зареєстроване 08 липня 2003 року.

В період з 02 листопада 2010 року по 06 квітня 2011 року він знаходився в Київській міській клінічній психіатричній лікарні № 1. Після виписки з вказаної лікарні вона та її батько не змогли попасти в квартиру, оскільки були замінені вхідна двері та замки. У сусідів вони дізналися, що усі їх речі були вивезені і власником квартири є громадянка, яку позивач ніколи не бачила.

На запит адвоката Бойко О.Г. від 12 квітня 2011 року до КП «Житлово-експлуатаційна контора «ТАТАРКА», отримано копію договору дарування квартири від 17 квітня 2009 року, яка належала батькові позивача.

Із змісту вказаного нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук В.О. договору дарування квартири від 17 квітня 2009 року батько позивача дізнався, що належна йому квартира була подарована на підставі нотаріально посвідченої довіреності приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кащук В.О. від 01 квітня 2009 року від громадянки ОСОБА_3, яка діяла від імені батька на громадянку (дочку) ОСОБА_4.

Батько знав ОСОБА_3 з початку 2009 року, вона часто приходила до нього в гості з алкогольними напоями, що призвело до розвитку атеросклероз. Вона представилася його двоюрідною сестрою та відвезла батька в КМКПЛ № 1, що підтверджено випискою з історії хвороби № 7292 від 8.04.2011 року, у якій вказано, що громадянка ОСОБА_3 є його сестрою, що батько позивача не має дітей та опікуються з боку сестри та племінниці. Однак у нього немає сестри та племінниці, а є тільки дочка ОСОБА_2

Відповідачка з власних корисливих інтересів подарувала належну батькові на праві приватної власності квартиру своїй дочці ОСОБА_4.

Довіреність та договір дарування посвідчувалися одним і тим же приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук В.О.

Крім того, в пунктах 3 та 4 Договору дарування від 17.04.2009 року вказано, що квартира, яка знаходиться в місті Києві, була оцінена в суму 13992,00 грн.

Усі вказані факти вказують на те, що відповідачі вирішили незаконно заволодіти квартирою батька позивача та позбавитися від нього шляхом примусового поміщення в психіатричну клініку.

Його воля в договорі дарування від 17.04.2009 року не відповідає його дійсним намірам по розпорядженню власністю через відсутність у нього волевиявлення на безоплатне відчуження квартири.

Вважає, що вказаний договір дарування від 17 квітня 2009 року також довіреність підлягають визнанню недійсним на підставі ст. 232 ЦК України.

З боку батька позивача не видавалася довіреність на розпорядження квартирою, оскільки йому ніде було б жити, а також у нього є рідна донька, яка постійно піклувалася про нього і якій він хотів залишити квартиру після своєї смерті. Зміст його даної довіреності до теперішнього часу невідомий. Він видав довіреність відповідачу ОСОБА_3 тільки на оформлення та отримання його пенсії у відділенні Ощадбанку № 5441/0137, в зв'язку з тим, що вона пообіцяла здійснювати батькові допомогу. Вклад «Пенсійний для військових» був відкритий 08 квітня 2009 року. Нотаріально посвідчена довіреність була видана 01 квітня 2009 року. Відповідач його запевнила, що дана довіреність необхідна на оформлення та отримання його пенсії. Даний факт підтверджують виписка із банку. Усі його документи та речі, які були в квартирі, знаходяться у відповідача, оскільки вони залишилися в квартирі коли він знаходився у лікарні і після не зміг попасти в квартиру. Квартира батька, вже 17 квітня 2009 року була переоформлена на відповідачку ОСОБА_4.

Отже, при оформленні довіреності батьком позивача на відповідачку ОСОБА_3 мав місце обман, він був навмисно введений в оману з боку ОСОБА_3, щодо предмету, характеру правочину і лише в результаті цього, була оформлена невигідна для нього довіреність. Відповідачка ОСОБА_3 знала, якщо б батько позивача володів інформацією, про те, що довіреність видається з метою відчуження його квартири, а ні довіреності на оформлення пенсії, він не вступив б у правовідносини, які є для нього вкрай невигідними.

Про укладання договору дарування квартири від 17 квітня 2009 року батько дізнався тільки після того, як я 12.04.2011 року отримавши копію договору дарування. Про існування довіреності від 01.04.2009 року, на підставі якої була відчужена його квартира, він дізнався тільки із змісту договору дарування від 17 квітня 2009 року, але після він хворів регулярно і часто лежав в лікарні, з позивачем мешкає її мати інвалід 1 групи по зору. На початку 2013 року батько позивача фактично перестав ходити і таким чином позивач має опікувати обох батьків.

В грудні 2013 р., після тривалого лікування в міській лікарні №1 м. Севастополя і після повторного інсульту батько позивача помер. Після смерті і похоронів батька на певний час у зв'язку з окупацією Криму, який визнаний тимчасово окупованою територією та формально увійшов до складу Російської Федерації, фізично не було можливості повторно звернутися до суду з позовною заявою.

Таким чином, враховуючи тяжкі життєві обставини, а саме тяжку хворобу батьків, які потребували постійного піклування та догляду, та трагічні обставини пов'язані з окупацією частини території України строк позовної давності щодо визнання договору дарування від 17.04.2009 року та довіреності від 01.04.2009 року повинен обчислюватися з 24 грудня 2013 року.

На підставі викладеного, позивач просила:

1. Визнати недійсною довіреність від 01 квітня 2009 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук Володимиром Олександровичем та зареєстрована в реєстрі за №1875 від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_3.

2. Визнати недійсним Договір дарування квартири під АДРЕСА_1 від 17.04.2009 року між ОСОБА_6 (ОСОБА_3, що діяла від імені ОСОБА_6) та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кащук Володимиром Олександровичем та зареєстрована в реєстрі за № 2355.

В червні 2015 року позивачем ОСОБА_2 подана заява про забезпечення позову в справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кащук Володимир Олександрович про визнання правочину недійсним.

В зазначеній заяві ОСОБА_2 просила вжити заходів до забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно Відповідача, а саме квартиру під номером АДРЕСА_1.

Зазначену заяву про витребування доказів ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що має підстави побоюватись, що відповідач ОСОБА_4 може розпорядитися зазначеною квартирою та відчужити її користь невідомих осіб, що ускладнить або навіть в подальшому зробить неможливим виконання рішення суду.

Згідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вивчивши матеріали позовної заяви, заяву про забезпечення позову, врахувавши зміст позовних вимог, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» та ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України,

у х в а л и в:

Заяву позивача про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кащук Володимир Олександрович про визнання правочину недійсним - задовольнити.

Накласти арешт на майно Відповідача ОСОБА_4, а саме квартиру під номером АДРЕСА_1.

Копію ухвали про накладення арешту направити до Реєстраційної служби Головного управління юстиції в м. Києві.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Строк пред"явлення до виконання ухвали про забезпечення позову один рік.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя О.Ф. Малинников.