У х в а л а

іменем україни

25 листопада 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Кузнєцова В.О., Мартинюка В.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Одеської міської ради, ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, Одеська регіональна філія державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах», Департамент комунальної власності Одеської міської ради, про визнання незаконним рішення, визнання недійсним державного акта та запису про реєстрацію державного акта на право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 4 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що він є власником 8/9 частин житлового будинку АДРЕСА_2, а 1/9 вказаного будинку належить ОСОБА_3 Рішенням Одеської міської ради від 6 березня 2006 року № 5517-ІVпередано у власність ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0803 га по АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що внаслідок прийняття зазначеного рішення Одеською міською радою фактично змінено форму власності співвласників будинку НОМЕР_1 та припинено спільну часткову власність, не погодження з ним меж земельної ділянки НОМЕР_2, просив задовольнити позов.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 4 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 5 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення судами норм процесуального права, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із недоведеності порушення прав ОСОБА_1 оскаржуваним рішенням Одеської міської ради та видачею ОСОБА_2 державного акта на право власності на земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

З тих підстав, що відповідачу передано земельну ділянку за рахунок землі, яка знаходиться в користуванні ОСОБА_1, чи включено у земельну ділянку, право власності на яку посвідчено оспорюваним державним актом, земельну ділянку або її частину, право на яку має позивач, вимоги останнім не заявлялись.

Тому саме по собі не погодження з позивачем меж земельної ділянки не свідчить про порушення його прав і не може тягти за собою визнання незаконним виданого ОСОБА_2 державного акта.

Оскаржуваним рішенням Одеської міської ради правовий режим права власності на будинок, право на частку в якому має позивач, не змінений.

З огляду на викладене, суди дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову з тих підстав, що порушення прав ОСОБА_1, виходячи з обставин, якими він обґрунтовував позов, не доведено, у зв'язку з чим не підлягають судовому захисту.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваних судових рішеннях висновків, які ґрунтуються на встановлених відповідно до поданих сторонами доказів обставинах та нормах матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Помилковість вказівок у судових рішеннях на неправильно обраний позивачем спосіб захисту, те, що останній не є суміжним користувачем, при недоведеності порушення його прав, не може бути підставою для скасування судових рішень.

Враховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 4 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 5 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:В.О. Кузнєцов В.І. Мартинюк