АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: Козлова С.П.,

суддів: Болтунової Л.М., Тамакулової В.О.,

за участі секретаря: Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах та за довіреністю ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, Дніпродзержинського металургійного коледжу, який діє в інтересах ОСОБА_7, третя особа: територіальний підрозділ ГУДМС України в Дніпропетровській області, Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю та визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2015 року ОСОБА_2 в інтересах і за довіреністю ОСОБА_3 звернулася до суду з такою позовною заявою, в якій на підставі ст. ст. 317, 319, 386, 391 ЦК України та ст. ст. 71, 72, 150 ЖК Українипросила визнати відповідачів, дітей свого сина ОСОБА_3, визнаного за станом здоров`я інвалідом першої групи внаслідок загального захворювання з 13.02.2012 року, такими, що втратили право користування житловим будинком по вул. Севастопольській, 8 у м. Дніпродзержинську, який належить на праві приватної власності ОСОБА_3, та зняття їх з реєстрації за вказаною адресою, усунувши ОСОБА_3 перешкоду у користування та розпорядженні власністю, у зв`язку з тим, що відповідачі без поважних причин більше року не мешкають у будинку, не заявляли ніяких претензій на житло, в якому їм проживати вони з ОСОБА_3 не перешкоджали.

Рішенням Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду в частині вирішення позовних вимог про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, і постановити нове рішення про задоволення її позову в цій частині, посилаючись на недоведеність судом обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів скарги колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення та скасування рішення суду.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 156 ЖК Україничлени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 04.12.2000 року на праві власності належить житловий будинок по вул. Севастопольській, 8 у м. Дніпродзержинську, в якому зареєстровані його діти - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати яких ОСОБА_9 померла 04.10.2009 року, та за висновком Дніпровської міжрайонної медичної санітарної експертної комісії м. Дніпродзержинська ОСОБА_3 06.03.2012 року визнаний інвалідом першої групи-А з 13.02.2012 року внаслідок загального захворювання безстроково, у зв`язку з чим рішеннями виконкому Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради № № 153, 154, 155 від 15.08.2012 року встановлено його неповнолітнім дітям статусу дитини, позбавленої батьківського піклування, та піклувальником над ними призначено ОСОБА_2 з покладенням обов`язків по збереженню за ними права користування вказаним житловим будинком протягом усього часу перебування дітей під піклуванням, але у 2014 році ОСОБА_2 відмовилася здійснювати обов`язки піклувальника над дітьми, тому за рішеннями виконкому Баглійської районної у м. Дніпродзержинську ради № № 63, 64, 65 від 19.03.2014 року припинено піклування над ними з її боку, а рішеннями виконкому Баглійської районної у м. Дніпродзержинськ ради № № 93, 99, 100 від 21.05.2014 року взято ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, на повне державне утримання з покладенням на адміністрацію Дніпродзержинського центру підготовки та перепідготовки робітничих кадрів обов`язків по збереженню права користування неповнолітньої ОСОБА_8 вказаним житловим будинком, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, встановлено статус дитини, яка взята на повне державне утримання, з покладенням на адміністрацію Дніпродзержинського металургійного коледжу, де навчається неповнолітній, обов`язків по збереженню права користування вказаним житловим будинком, призначено ОСОБА_5 опікуном над малолітнім ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, з визначенням місця проживання дитини з опікуном по проїзду Білоруський 8 64 в м. Дніпродзержинську та з покладенням на ОСОБА_5 обов`язків по збереженню права користування спірним житловим будинком.

В судовому засіданні ОСОБА_2 не заперечувала, що між нею і онуками продовжують існувати неприязні стосунки, оскільки вона вважає їх поганими дітьми, які її не слухали, не допомагають їй утримувати будинок, у звязку з чим вона відмовилась від опіки над ними, та з пояснень ОСОБА_4 видно, що після закінчення Дніпродзержинського центру підготовки та перепідготовки робітничих кадрів у червні 2014 року вона не могла жити з бабусею у звязку з неприязненими стосунками з нею, а її батько як інвалід першої групи нічим в цьому не міг їй допомогти, 17.04.2015 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_10, який власного житла не має, 01.07.2015 року народила сина ОСОБА_11, яким вона займається і немає можливості допомагати бабусі та батькові.

За таких обставин та виходячи з того, що ОСОБА_4 не мешкає в спірному житловому будинку з поважних причин, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про безпідставність заявлених до неї позовних вимог про визнання її такою, що втратила право користування цим будинком, керуючись вказаними нормами закону.

З урахуванням наведеного викладені у скарзі доводи ОСОБА_2 про наявність достатніх підстав для визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, не ґрунтуються на матеріалах справи, фактично зводяться до одностороннього тлумачення лише на свою користь законодавства, яке регулює спірні правовідносини, повторного обґрунтування заявлених нею вимог з викладенням тих же обставин і доказів, яким суд дав належну оцінку у сукупності за своїм внутрішнім переконанням відповідно до ст. 212 ЦПК України, а посилання скаржниці на залучення судом до участі всіх осіб у справі з порушенням встановленого законом порядку не може бути прийнято до уваги, оскільки згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Доводи щодо незаконності рішення суду в іншій частині в апеляційній скарзі не наведені і рішення суду в цій частині не оскаржується, тому апеляційною інстанцією не перевіряється.

Керуючись ст. ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року в частині, що оскаржується, залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: