Справа № 369/8829/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А. Я.
Провадження № 22-ц/780/6124/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 10.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Сушко Л.П.,

при секретарі: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року у справі за скаргою ОСОБА_2 (заінтересовані особи відділ державної виконавчої служби Києво- Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3, начальник відділу державної виконавчої служби Києво Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») на рішення та бездіяльність державного виконавця,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року скаржник ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаною скаргою. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні у відділі ДВС Києво Святошинського РУЮ перебуває виконавчий лист № 2-704/09 про стягнення з ОСОБА_2 на коритсь ВАТ «ВТБ Банк» боргу в розмірі 421396,01 грн. 03 серпня 2010 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено Постанову про відкриття виконавчого провадження про примусове виконання даного рішення та накладено арешт на все належне йому майно у межах суми звернення стягнення.

07 липня 2015 року ОСОБА_2 було подано на імя начальника Відділу ДВС ОСОБА_4 звернення з вимогою про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі п.6 ч.1. ст. 49 Закону України « Про виконавче провадження» У встановлений ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» строк відповіді на дане звернення заявник не отримав. Вважає, що бездіяльність Головного державного виконавця Відділу ДВС ОСОБА_3 та начальника Відділу ДВС ОСОБА_4В полягала у невиконанні п.6 ч.1 ст 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Також зазначає, що 09 липня 2015 року головним державним виконавцем Міщенко Л.М. в порушення вимог ст. ст. 5,11 п.4 ч.1 ст 47, п. 5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» виненесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу у звязку з тим, що стягувачем не авансовано витрати передбачені законодавством. Вказана постанова винесена в порушення вимог законодавства, є неправомірною та підлягає скасуванню.

Просив визнати неправомірною та скасувати постанову від 09.07.2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену головним державним виконавцем Міщенко Л.М. Визнати неправомірною бездіяльність посадових осіб Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції. Також просив зобов'язати Головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 винести постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2- 704а/09, виданого 11.05.2010р. Києво-Святошинським районним судом Київської області, та зняття арешту, накладеного на майно боржника. Зобовязати начальника Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_4, затвердити винесену Головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-704а/09 та зняття арешту, накладеного на майно боржника. Зобовязати Головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 направити на його адресу три примірники копій постанови про закінчення виконавчого провадження та зняття арешту, накладеного на належне боржнику майно, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Ухвалою Києво Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року в задоволені скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою скаргу задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Згідно п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Судом встановлено, що на виконання рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.12.2009 року по справі №2-704/09 видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2, на користь ВАТ «ВТБ Банк» грошові кошти в загальному розмірі 421396,01грн.

03 серпня 2010 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за №21446837 про примусове виконання даного рішення та накладено арешт на все належне боржнику майно у межах суми звернення стягнення.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 грудня 2013 року замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», у зв»язку з переходом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» прав кредитора, відповідно до договору відступлення права вимоги № 241212ІВ від 24 грудня 2012 року.

Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 травня 2014 року в справі замінено стягувача з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» на стягувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» прав кредитора, відповідно до договору про відступлення права вимоги грошових зобов»язань за фінансовими кредитами б/н від 17 лютого 2014 року.

Постановою про заміну сторони виконавчого провадження головного державного виконавця ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_3 від 02 березня 2015 року замінено стягувача з ТОВ «Кредекс Фінанс» на стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

07 липня 2015 р. заявником було подано на імя начальника Відділу ДВС ОСОБА_4 звернення з вимогою про винесення постанови про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-704а/09, виданого 11.05.2010 р., в звязку із закінченням строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, на підставі п.6 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

09.07.2015 р. головним державним виконавцем Міщенко Л.М. винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу (згідно ст.ст. 5, 11, п.4 ч.1 ст.47, п.5 ст.63 Закону України «Про виконавче провадження», в звязку з тим, що стягувачем не авансовано витрати, авансування яких передбачено законом.

Відмовляючи в задоволені скарги суд першої інстанції виходив із того, що ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений виключний перелік підстав для закінчення виконавчого провадження, підстави зазначені заявником до цього переліку не входять. Також, постанова від 09 липня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачеві прийнята з додержанням ст. ст. 47,50 Закону України «Про виконавче провадження».

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку, а саме: закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 49 цього Закону; повернення виконавчого документа стягувачу згідно із статтею 47 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадовій особі), який його видав,-згідно із статтею 48 цього Закону.

Згідно вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру двомісячний строк. Строк здійснення виконавчого провадження не включає час відкладення провадження виконавчих дій або зупинення виконавчого провадження на період проведення експертизи чи оцінки майна, виготовлення технічної документації на майно, реалізації майна боржника, час перебування виконавчого документа на виконанні в адміністрації підприємства, установи чи організації, фізичної особи, фізичної особи-підприємця, які здійснюють відрахування із заробітної плати (заробітку), пенсії та інших доходів боржника.

Відповідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення.

Згідно вимог ч. 3 ст. 49 даного Закону про закінчення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову з обов»язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2, 3 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов»язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв»язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. За заявою боржника державний виконавець видає йому додаткові копії постанови, зазначеної в частині другій цієї статті, для їх пред'явлення до органів, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження, для зняття арешту, накладеного на майно.

Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції керувався ч. 1 ст. 383 ЦПК України, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження" та правильно виходив з того, що державний виконавець здійснював дії щодо виконання виконавчого документа в строки і межах повноважень, передбачених Законом України "Про виконавче провадження", при здійсненні виконавчого провадження права скаржника не були порушені.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що з моменту відкриття виконавчого провадження минуло більше 6 місяців і судове рішення залишається невиконаним, колегія суддів виходить з того, що державним виконавцем вживалися заходи з метою виконання рішення суду, що підтверджується копією матеріалів виконавчого провадження (а.с. 36-101).

Не знаходять свого підтвердження у матеріалах справи доводи апелянта про те, що постанова від 09 липня 2015 року про повернення виконавчого документа стягувачу винесена головним державним виконавцем Міщенко Л.М. неправомірна, оскільки вона була постановлена з дотриманням вимог ст. 63 Закону України "Про виконавче провадження". З копії матеріалів виконавчого провадження вбачається, що стягувачем ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надано згоду на авансування витрат виконавчого провадження (а.с. 97), проте такі витрати не авансовано.

В іншій частині доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст.307,312-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Києво Святошинського районного суду Київської області від 30 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: