ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8501/15-ц
провадження № 2/753/4785/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва

в складі головуючого - судді Парамонова М.Л., за участі секретарів Жир Г.Л., Стрільчук Н.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особа - Літвінчук Ігор Анатолійович - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання договору недійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 05.05.2015 року звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3, 3 особа - Літвінчук І.А. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 05.09.2005 року він є власником квартири АДРЕСА_1; квартира є однокімнатною; в лютому 2015 року ОСОБА_3 (відповідачка), яка є його (позивача) дочкою, запропонувала йому скласти заповіт на її ім»я, на що він погодився.

18.02.2015 року він (позивач) з дочкою (відповідачкою) прибули до приватного нотаріуса Літвінчука І.А. (3 особа), з наміром скласти заповіт, але на підпис позивачу був наданий інший документ, а саме - договір дарування квартири, який був посвідчений нотаріусом за реєстровим №1331.

Вважаючи, що договір дарування був підписаний позивачем помилково, оскільки сторони попередньо мали домовленість про складання заповіту, позивач не мав наміру укладати договір дарування квартири, а підписання договору позивачем відбулось під впливом помилки та обману з боку відповідачки, яка вчинила на нього психологічний вплив та ввела його в оману своїми діями, тому позивач вимушений був звернутися до суду з даним позовом та просить суд постановити рішення, яким визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 від 18.02.2015 року та повернути квартиру у власність позивача.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 уточнені позовні вимоги підтримали та просили позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві; відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_6 позов не визнали, стверджуючи, що позовні вимоги позивача є надуманими, такими, що не відповідають дійсним обставинам, не підтверджені належними доказами, тому просили в задоволенні позову відмовити.

3 особа - Літвінчук І.А. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в судовому засіданні факт посвідчення ним договору дарування квартири від 18.02.2015 року підтвердив; стверджуючи, що зазначена нотаріальна дія була ним вчинена з дотриманням відповідних положень інструкції та вимог закону, просив в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників та 3-ої особи в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст.10, 60 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна доводити ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу (підстави звільнення від доказування).

В судовому засіданні встановлено: згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 05.09.2005 року, виданого відділом приватизації житла Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації на підставі розпорядження від 05.09.2005 року №40556, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 (позивачеві) - а.с.96.

Квартира НОМЕР_1 є однокімнатною, жилою площею 23,9 кв. м, загальною площею 52,3 кв. м (а.с.76-78); згідно довідки форми №3 від 27.02.2015 року - в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована одна особа - позивач ОСОБА_2, з 02.04.2005 року (а.с.9).

Як вбачається з наданої копії договору, 18.02.2015 року між ОСОБА_2 (позивачем) та ОСОБА_3 (відповідачкою) було укладено договір дарування квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 безоплатно передав у власність (подарував) ОСОБА_3 (обдаровуваній) квартиру АДРЕСА_1; дарунок сторонами оцінено у 180000,00 грн.; зазначений договір посвідчений Літвінчуком І.А. - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу (3 особою) 18.02.2015 року за реєстровим №1331 (а.с.88-89).

Сторонами не заперечується факт підписання зазначеного договору дарування квартири від 18.02.2015 року особисто дарувальником - ОСОБА_2 та обдаровуванню ОСОБА_3, у присутності нотаріуса Літвінчука І.А.

Пунктом 13 Договору визначено, що право власності на відчужувану квартиру у Обдаровуваної виникає з моменту прийняття дарунка; прийняттям дарунка вважається одержання Обдаровуваною примірника цього договору після його нотаріального посвідчення (а.с.89).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2015 року - право власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім»я ОСОБА_3 було зареєстровано 18.02.2015 року на підставі договору дарування квартири від 18.02.2015 року (а.с.135).

Позивач ОСОБА_2 є батьком відповідачки ОСОБА_3 (а.с.94-95).

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи і також не заперечуються сторонами.

Згідно ст.6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.1, 3, 5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною 1, 3, 5 ст.203 цього Кодексу.

Позивачем даний позов про визнання недійсним договору дарування квартири пред»явлено із посиланням на положення ст.229 ЦК України (правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки), ст.230 ЦК України (правові наслідки вчинення правочину під впливом обману) та ст.231 ЦК України (правові наслідки правочину, який вчинено під впливом насильства).

Посилання позивача на те, що оспорюваний договір дарування був підписаний ним помилково, тобто позивач не мав наміру на укладення цього договору, оскільки сторони попередньо мали домовленість про складання заповіту по квартирі; що підписання договору позивачем відбулось під впливом обману з боку відповідачки, застосування до позивача психологічного впливу, шляхом надання перед сніданком позивачу випити «рідину (узвар) коричневого кольору», від чого у останнього погіршився стан здоров»я та він не міг розуміти значення своїх дій і керувати ними; ввела його в оману своїми діями, - відповідачкою ОСОБА_3 заперечуються у повному обсязі.

Як стверджує Літвінчук І.А. - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу в судовому засіданні, на момент підписання договору дарування він встановлював особи сторін договору, перевіряв в установленому порядку їх дієздатність; сторонам було роз»яснено

значення і умови договору, правові наслідки договору дарування, що підтверджується також змістом договору дарування (п.5-11).

Як вбачається з матеріалів, на підставі яких було нотаріально посвідчено оспорюваний договір дарування, позивачем, як Дарувальником, було також підписано заяву про належність квартири йому особисто (а.с.90), заяву-згоду на обробку персональних даних, тощо (а.с.92).

З пояснень позивача також вбачається, що він має ще інше житло - у с. Ставище Попільнянського району Житомирської області, а квартирою НОМЕР_1 в м. Києві він користується періодично.

Згідно положень ст.13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства, при здійсненні своїх прав особа зобов»язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб.

Позивачем ОСОБА_2, а також його представником, в судовому засіданні не надано жодних доказів на підтвердження обставин, на які позивач посилається, підтримуючи позов із зазначених у ньому підстав.

Отже, аналізуючи встановлені в судовому засіданні обставини справи та надані сторонами та 3 особою докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 не доведені в судовому засіданні належними та достатніми доказами; заперечення відповідачки та її твердження щодо дійсності правочину (оспорюваного договору) - не спростовані позивачем, тому в задоволенні позову має бути відмовлено у повному обсязі.

Керуючись ст.15, 30, 60, 209-218 ЦПК України, на підставі ст.ст.6, 11-16, 203, 204, 215, 229-231, 235, 717-722 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3 особа - Літвінчук Ігор Анатолійович - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу про визнання недійсним договору дарування квартири від 18.02.2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідченого Літвінчуком І.А. - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 18.02.2015 року за реєстровим №1331 - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Парамонов М.Л.