Провадження №2/200/428515
У Х В А Л А

про забезпечення позову

«09» листопада 2015 року м. Дніпропетровськ

Суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Женеску Е.В., розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову,-

В С Т А Н О В И В:

15 жовтня 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

09 листопада 2015 року ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська відкрито провадження по справі та призначено до розгляду по суті на 03 грудня 2015 року на 13:00 год.

Разом із позовною заявою позивач надав клопотання про забезпечення позову, у якій просив забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, належне ОСОБА_2, а саме: його квартиру за адресою АДРЕСА_1 та шляхом накладення арешту на грошові кошти, належні ОСОБА_2 в розмірі, що відповідає боргу перед ОСОБА_1, а саме 68 220,54 грн., що є на рахунках відповідача №2101 та №6602, відкритих у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», рахунок №1710 та №1610 відкритих у ДОДАТ «ОСОБА_3 АВАЛЬ» м. Дніпропетровськ, а також рахунку №, відкритому у АТ «ОСОБА_4 АВАЛЬ» у м. Києві.

В обґрунтування заяви зазначає, що відповідач своїми діями висловлює своє небажання виконувати взяті на себе зобовязання за договором позики від 22.07.2013 року, а тому у позивача є підстави побоюватися, що відповідач вчинить дії, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а саме здійснити відчуження власного майна за адресою АДРЕСА_1 та закриття власних рахунків відкритих у ПАТ КБ «Приватбанк» та у ДОДАТ «ОСОБА_4 Аваль» м. Дніпропетровськ, а також відкритому рахунку у АТ «ОСОБА_4 Аваль в м. Києві».

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Пленумом Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4, зазначено що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, повязаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Співмірність, зокрема, полягає в тому, щоб засіб забезпечення відповідав предмету позову за вартістю.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально - правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження та реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника про те, що незастосування заходів по забезпеченню позову, може утруднити або взагалі унеможливити виконання рішення суду.

Заборона вчиняти певні дії застосовується, якщо потрібно обмежити право відповідача чи будь-якої іншої особи вчиняти певні фактичні чи юридичні дії, що стосуються предмета спору.

Суд оглянувши матеріали позовної заяви та заяви про забезпечення позову, враховуючи вищевикладене, дійшов висновку, що в заяві про забезпечення позову позивач просить накласти арешт на квартиру, та на рахунки які належать відповідачу, але обраний вид забезпечення позову не являється співмірним з позовними вимогами про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 68 220,54 грн. До того ж вбачається, що квартира та грошові кошти, які знаходяться на рахунках відповідача не являються предметом спору по даній справі. Оскільки позивач не обґрунтував необхідності такої міри забезпечення позову, не надав суду докази наміру відповідача здійснити відчуження майна, до того ж не надано доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду по справі, тому суд, вважає, що клопотання не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня отримання ухвали апеляційної скарги.

Суддя Е.В. Женеску