Справа №568/1272/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 р. м.Радивилів

Радивилівський районний суд Рівненської області

В складі:

Головуючий суддя: Прачук Л.І.

При секретарі судового засідання: Гуменюк Г.В.

За участю позивача: ОСОБА_1

За участю представника позивача: ОСОБА_2

За участю відповідача 1: ОСОБА_3

За участю представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радивилів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, Кредитної спілки «Шанс-Плюс» про визнання недійсним кредитного договору

в с т а н о в и в:

Позивач звернулася до суду з даним позовом. В обгрунтування позову посилається на те, що відповідачі без її відома і згоди 19 листопада 2013 року уклали кредитний договір №2083-2 про отримання відповідачем ОСОБА_5 в Кредитній спілці «Шанс-Плюс» кредиту в сумі 12000 грн.. Вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 з 16 жовтня 2004 року по даний час. Від шлюбу мають двоє неповнолітніх дітей Каріну, ІНФОРМАЦІЯ_1, і ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Про даний договір позивачу стало відомо в кінці 2014 року. Вважає, що згаданий кредитний договір є правочином стосовно цінного майна, а тому в силу ст.. 65 СК України вона, як дружина, повинна була давати свою письмову згоду на укладання кредитного договору її чоловіком відповідачем ОСОБА_3. Їй не було відомо про укладання даного кредитного договору і невідомо куди чоловік використав отримані кредитні кошти. Їх місячний дохід є незначним і не дозволяє сплачувати щомісячно суми по поверненню кредиту і відсотків за користування кредитом передбачені умовами договору. Тому, якби їй було відомо про укладення даного кредитного договору, вона не надала б своєї згоди на його укладання.

Просить визнати Кредитний договір №2083-2 від 19 листопада 2013 року укладений між Кредитною спілкою «Шанс-Плюс» і ОСОБА_3 недійсним на підставі ч.2ст.65 СК України.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлений позов в повному обсязі і дала покази щодо обставин справи. Показала, що вона не давала письмової згоди на укладання чоловіком згаданого кредитного договору. Заявляє, що матеріальне становище їх сім»ї не дозволяє сплачувати щомісячно такі суми, які зазначені в умовах договору. Чоловік не повідомив їй на що потратив отримані кредитні кошти. Сплата кредиту ставить її сім»ю в складне матеріальне становище. Також показала, що вона в 2014 році сплачувала кредитні кошти по кредитному договору свого чоловіка в т.ч. платила і в січні 2014 року. Робила це з метою, щоб не росли відсотки по кредиту і тому, що представник кредитної спілки чинив на неї психологічний тиск. Їй відомо, що поручителем по кредитному договору є її мати ОСОБА_6. Але позивач не бажає залучити її до участі у справі в зв»язку з її похилим віком і станом здоров»я. Просить задовільнити позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги також підтримав. Показав, що уклавши спірний кредитний договір відповідачі порушили особисті майнові права позивача. Даний договір стосується розпорядження спільним майном подружжя. ОСОБА_3 уклав даний договір не повідомивши дружину, кредитна спілка також не отримала письмову згоду дружини на укладання договору, як того вимагає закон. Тому договір є недійсним. Крім того в обґрунтування позову посилається на те, що доходи сім»ї є невеликі близько 2500 грн. в місяць, а на утриманні в сім»ї двоє неповнолітніх дітей. Вважає, що сплата кредиту в такому розмірі є непосильним тягарем для сім»ї, перевищує 25% місячного доходу сім»ї. Просить задовільнити позовні вимоги і визнати кредитний договір недійсним.

Відповідач ОСОБА_3 позов визнав. Показав, що він мав власні борги і в листопаді 2013 року уклав даний кредитний договір з кредитною спілкою. Дружині нічого не говорив про отриманий кредит. Попросив тещу ОСОБА_6 бути поручителем по кредитному договору і вона погодилася. Кредит брав на два роки. Місячний платіж по погашенню кредиту становив приблизно 1000-1200 грн.. Він розумів, що бере кредит під високі відсотки, але йому були потрібні гроші. З 14.08.2014 року по 15.09.2015 року він перебував в зоні АТО і за цей період місячні платежі по погашенню кредиту сплачувала його дружина ОСОБА_1.

Представник відповідача кредитної спілки «Шанс-Плюс» голова правління ОСОБА_7 позову не визнав. Показав, що в листопаді 2013 року в кредитну спілку звернулося подружжя ОСОБА_1 за отриманням кредиту. Подали довідки про доходи. Враховуючи, що подружжя обидвоє працювали на одному підприємстві «Щедра нива», їм працівники спілки порадили знайти іншого поручителя. Вони запропонували поручителем матір позивачки ОСОБА_6. Споживчий кредит був оформлений на чоловіка ОСОБА_3, а поручителем виступила його теща ОСОБА_6. В заяві на отримання кредиту ОСОБА_3 показав, що доходи сім»ї становлять 5000 грн., в т.ч. заробітна плата подружжя, пенсія матері і доходи з підсобного господарства. Позивачу було достовірно відомо про отримання кредиту її чоловіком, вона також була присутня при отриманні грошей її чоловіком. Починаючи з січня 2014 року всі платежі по кредиту в спілку приносила позивач. В серпні 2014 року позивач повідомила кредитну спілку, що боржник. тобто відповідач ОСОБА_3, перебуває в зоні АТО. Їй було повідомлено, що при поданні підтверджуючих документів кредит буде перераховано. В вересні 2015 року ОСОБА_3 подав в кредитну спілку довідку про перебування його в зоні АТО і йому було здійснено перерахунок відсотків по кредиту. Фактично за період з дня отримання кредиту позичальником повернуто 8584 грн. 89 коп. тіла кредиту і сплачено 5902 грн. 17 коп. відсотки за користування кредитними коштами. Залишилося заборгованість по тілу кредиту в сумі 2325 грн. Вважає вимоги безпідставними ще й з тих підстав, що даний кредит є дрібним побутовим кредитом отриманим на споживчі цілі і згода дружини на його отримання не потрібна.

Заслухавши сторін, свідка ОСОБА_8, дослідивши письмові докази по справі, давши їм всесторонню правову оцінку суд знаходить, що позов не підлягає до задоволення.

Показами свідка ОСОБА_8 встановлено, що вона працює бухгалтером в кредитній спілці «Шанс-Плюс» і є членом кредитного комітету спілки. В листопаді 2013 року до кредитної спілки звернулися подружжя ОСОБА_3 за отриманням кредиту. Чоловік бажав оформити на себе кредитний договір, а дружина бажала бути поручителем по кредитному договору. Так як подружжя двоє працювали на підприємстві «Щедра нива» їм запропонували знайти іншого поручителя для укладання кредитного договору. Подружжя привезли наступного дня матір позивача ОСОБА_6, яка є пенсіонеркою, має стабільний дохід і кредитний комітет прийняв рішення про видачу кредиту. При прийнятті рішення про видачу кредиту кредитний комітет бере до уваги всі доходи сім»ї в т.ч. доходи від підсобного господарства. Доходи даної сім»ї дозволяли видати їм кредит. Між кредитною спілкою і ОСОБА_3 був укладений кредитний договір і йому був виданий кредит в сумі 12000 грн.. Його дружині, позивачу по справі, було достовірно відомо про укладання кредитного договору і вона дала усну згоду на укладання чоловіком цього договору. В січні 2014 року позивач принесла в кредитну спілку кошти на погашення кредиту і в подальшому вона сплачувала заборгованість по кредиту. Після повернення ОСОБА_3 з зони АТО по його кредитному боргу був зроблений перерахунок. На даний час заборгованість по тілу кредиту становить 2325 грн. 46 коп..

З оглянутої в судовому засіданні кредитної справи встановлено наступне:

З кредитного договору №2083-2 від 19 листопада 2013 року, укладеного між Кредитною спілкою «Шанс-Плюс» в особі голови правління ОСОБА_7 і ОСОБА_3, встановлено, що ОСОБА_3 видано кредит на споживчі цілі в сумі 12000 грн. строком на вісімнадять місяців під 60 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Кредит забезпечувався порукою, договір поруки укладений між кредитною спілкою і ОСОБА_6. Сторони погодили Графік розрахунків, що є Додатком №1 до Кредитного договору.

Гроші були видані готівкою з каси в сумі 12000 грн. згідно видаткового касового ордера від 19 листопада 2013 року.

З заяви, поданої до кредитного комітету ОСОБА_3 встановлено, що загальна суму доходу членів його сім»ї щомісячно становить 5000 грн. і його дружина проінформована про отримання кредиту.

З Бухгалтерської довідки про фактичну сплату та розрахунок заборгованості по кредитному договору №2083-2 (вих..№119 від 15.09.2015 року) встановлено, що повернення кредиту відбувалося в період з 02.01.2014 року по 07.04.2015 року включно. Кредитною спілкою здійснено перерахунок відсотків по кредитному договору за період з 14 серпня 2014 року по 07.04.2015 року. Заборгованість по тілу кредиту станом на 15.09.2015 року становить 2325 грн.46 коп..

З даного доводиться, що кредитний договір виконаний в повному обсязі зі сторони кредитної спілки і частково виконаний зі сторони позичальника ОСОБА_3.

Позивач дійсно є дружиною відповідача і позичальника по кредитному договору ОСОБА_3, що доводиться свідоцтвом про шлюб ОСОБА_3 і ОСОБА_9, зареєстрований в Крупецькій сільській раді Радивилівського району 16 жовтня 2004 року актовий запис №11, свідоцтво І-ГЮ №003663 .

В судовому засіданні достовірно встановлено, що при укладанні даного кредитного договору №2083-2 від 19 листопада 2013 року від дружини позичальника, яка є позивачем по справі, ОСОБА_1 не отримана письмова заява про її згоду на укладання кредитного договору її чоловіком ОСОБА_3 на отримання кредиту в сумі 12000 грн..

Проте відповідно до п.25 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» така згода є непотрібна.

Згідно даного п.25 Пленум ВССУ зазначає, що при розгляді справ про оспорювання кредитних договорів чи договорів поруки іншим із подружжя суди мають виходити із такого: Положення ст..65 СК України щодо розпорядження майном, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя, регулюють відносини, які стосуються розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності подружжя і не стосуються права одного з подружжя на отримання кредиту, оскільки кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів.

Недійсність правочину передбачена ст..215 ЦК України. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 ст. 203 ЦК України.

Ст.203 згаданого кодексу передбачає загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності та волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися в формі, встановленій законом.

Згідно ч.1ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах. Місце вчинення двохстороннього правочину встановлюється відповідно до ст..647 ЦК України, яка передбачає, що договір є укладеним у місці проживання фізичної особи або за місцезнаходженням юридичної особи, яка зробила пропозицію укласти договір, якщо інше не встановлене договором.

В судовому засіданні встановлено, що спірний договір укладений сторонами відповідно до вимог чинного законодавства і підстав для його скасування не вбачається.

Не заслуговують на увагу посилання позивача і її представника про те, що позивачу не було відомо про укладання її чоловіком ОСОБА_3 даного кредитного договору. Їх покази спростовуються згаданими вище доказами по справі.

Керуючись ст. 65 СК України, ст.215 ЦК України, Постановою Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, шо виникають із кредитних правовідносин», ст..ст.10,11,62,212,213 ЦПК України суд

В и р і ш и в:

ОСОБА_1 відмовити в задоволенні позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Радивилівський районний суд шляхом подання в 10-денний строк апеляційної скарги.

При неподанні в 10-денний строк апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню цього строку, а при поданні апеляційної скарги рішення набирає законної сили по закінченню розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 27.12.2015 року.

Суддя: Л.І.Прачук