У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Луганської області від 05 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що будинок АДРЕСА_1, належить їй на праві власності і відповідач, з яким вона раніше знаходилася у зареєстрованому шлюбі, не проживає в ньому більше 10 років.

Просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на проживання у будинку АДРЕСА_1

У зустрічному позові ОСОБА_2 просив суд усунути перешкоди у його користуванні вказаним будинком та вселити його в цей будинок, посилаючись на те, що користуватися житлом у будинку він можливості не має, оскільки ОСОБА_1 перешкоджає йому в цьому, не пускаючи його в будинок.

Рішенням Новоайдарського районного суду Луганської області від 15 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення у домоволодіння задоволено.

Усунуто перешкоди ОСОБА_2 у користуванні житлом та вселенні в будинок АДРЕСА_1 та зобов'язано ОСОБА_1 не чинити перешкоди у користуванні вказаним будинком.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 05 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування рішення апеляційного суду Луганської області від 05 жовтня 2015 року, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишення в силі рішення Новоайдарського районного суду Луганської області від 15 липня 2015 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судового рішення відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні первісного позову і задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції виходив з того, що вимоги ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу і ст.405 ЦК України слід застосовувати саме до членів сім'ї, за якими зберігається право користування житловим приміщенням, яке не належить йому на праві власності, за умови відсутності такого користувача в ньому не більше року, а не до колишніх членів сім'ї. Крім того, ОСОБА_1 порушує права відповідача, як колишнього члена сім'ї, власника квартири, щодо володіння та користування житлом. Будь-яких угод про порядок користування квартирою при проживанні ОСОБА_2 не мало місця. Припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавило ОСОБА_2 права користування спірною квартирою.

Задовольняючи первісний позов і відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, апеляційний суд виходив з того, що факт не проживання ОСОБА_2 у будинку АДРЕСА_1 більше одного року, підтверджується поясненнями свідків, які відповідачем спростовано не було. Доказів про те, що у спірному будинку він не проживає з поважних причин відповідач суду не надав. Не надав відповідач і доказів на підтвердження того, що він був позбавлений, можливості проживати та користуватися спірним будинком через те, що ОСОБА_1 чинила йому перешкоди у вселенні до цього житла після закінчення ним лікування від хвороби, тобто після лютого 2014 року, оскільки до будь-яких установ чи організацій, а саме до органів внутрішніх справ, вуличного комітету, при його наявності, селищної ради та інших, про перешкоди йому у вселенні до будинку, він не звертався.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення апеляційного суду Луганської області від 05 жовтня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук