Справа № 361/4486/15-ц
Провадження № 2/361/2168/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою

в с т а н о в и в:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому просить суд усунути перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою по вул. Матросова, 36 у с. Богданівка Броварського району Київської області шляхом зобовязання ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку розміром 0,046 га.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона з 30.11.2000 року є власником земельної ділянки площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку по вул. Матросова, 36 у с. Богданівка. Суміжними землевласниками є ОСОБА_2, якій належить земельна ділянка площею 0,1500 га та ОСОБА_3, яка є власником земельної ділянки площею 0,100 га.

Далі зазначає, що 26.11.2014 року комісією проведено обстеження та здійснено заміри земельних ділянок, що належить їй, відповідачці та третій особі. У ході обміру встановлено, що на даний час її земельна ділянка складає 0,2300 га, по факту площа земельної ділянки, якою користується ОСОБА_2 складає 0,1946 га, таким чином та накладається на земельну ділянку ОСОБА_3 на 0,0446 га, а земельна ділянка останньої накладається на її земельну ділянку. З підстав усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою змушена звернутися до суду.

У судовому засідання позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви.

Представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, пояснив, що на підставі рішення суду державний акт на право власності позивачки на земельну ділянку скасований, фактично земля перебуває у її користуванні. При цьому належна позивачці частина земельної ділянки фактично перебуває у користуванні ОСОБА_2 Накладка земельних ділянок підтверджується зведеним кадастровим планом. Від проведення експертизи щодо встановлення можливих накладок відмовляється. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, пояснила, що у ОСОБА_1 взагалі не має земельної ділянки, так як її державний акт на право власності на земельну ділянку скасований. На її думку, акт проведення обстеження та замірів є недійсним. Просить у позові відмовити.

Представник третьої особи ОСОБА_5 позовні вимоги не визнала, пояснила, що у 2007 році придбала у ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,100 га, у березні 2011 року отримала державний акт на право власності на вищевказану земельну ділянку. Просить відмовити у позові у звязку із безпідставністю вимог.

Вислухавши пояснення позивачки, її представника, заперечення відповідачки та представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ч. 2ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

З роз'яснень, викладених у п.п. 7, 18постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року (з послідуючими змінами) вбачається, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з ч. 3 ст. 152 ЗК шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Із матеріалів справи вбачається, що 30.11.2000 року ОСОБА_1 був виданий державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,25 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташовану на території с. Богданівка Броварського району Київської області.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 11.12.2012 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 26.03.2013 року визнано недійсним державний акт на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ № 024639, виданий 30.11.2000 року ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 0,2500 га для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, розташовану на території с. Богданівка Броварського району Київської області.

Отже фактично позивачка по даній справі є користувачем земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 28.12.1999 року ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,30 га по вул. Матросова у с. Богданівка.

30.11.2000 року на імя ОСОБА_2 виготовлено державний акт серії ІІ-КВ за № 024634 згідно з яким ОСОБА_2 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель за адресою с. Богданівка, вул. Матросова. Відповідно до опису меж у вказаному державному акті суміжним землекористувачем є ОСОБА_1

На підставі договору купівлі-продажу від 23.08.2007 року ОСОБА_2 продала ОСОБА_3 незабудовану земельну ділянку площею 0,1000 га по вул. Матросова у с. Богданівка.

01.03.2011 року ОСОБА_3 отримала державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 1000 га для будівництва житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою с. Богданівка, вул. Матросова.

Обґрунтовуючи свої вимоги щодо наявності накладки та зобовязання з цих підстав ОСОБА_2 звільнити земельну ділянку площею 0,046 га позивачка посилається на зведений кадастровий план та комісійний акт від 26.11.2014 року, затверджений сільським головою с. Богданівка згідно з яким земельна ділянка ОСОБА_1 складає 0,2300 га у користуванні. По факту площа, якою користується ОСОБА_2 становить 0,1946 га, таким чином земельна ділянка останньої накладається на земельну ділянку ОСОБА_3 на 0,0446 га, а ділянка ОСОБА_3 накладається на земельну ділянку ОСОБА_1 Разом з тим, суд не може взяти за основу вказаний акт як належне підтвердження факту накладення земельних ділянок, так як зазначені обставини повинні бути підтверджені іншими засобами доказування.

Так, при розгляді даної справи суд у порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяючи всебічному і повному зясуванню обставин по даній справі, розяснив сторонам право заявити клопотання про призначення землевпорядної експертизи щодо встановлення порушення норм землекористування, порушення меж та накладення земельних ділянок. При цьому сторона позивача такого клопотання не заявила та відмовилася від проведення експертизи, мотивуючи достатністю поданих ними доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем не доведено обставин, на які він посилається, докази подані останнім не є належними та допустимими. При цьому суд, не може ґрунтувати своє рішення на припущеннях щодо наявності накладок. Комісійний акт проведення обстеження та замірів на думку суду у даному випадку не є належним доказом наявності такої накладки та порушення саме ОСОБА_2 прав позивача та також відповідності меж земельних ділянок у державних актах відповідачки та третьої особи фактичним межам.

Аналізуючи всі вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з огляду на його недоведеність у розумінні ст. 60 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко