Справа № 303/6188/15-ц
Номер стат. звіту 42
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

28 грудня 2015 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області у складі головуючої судді Гутій О.В., при секретарі Фозекош І.І., з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 Маряни Василівни про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися в суд з цим позовом, який мотивують тим, що навесні 2015 року їх сусідка ОСОБА_4 із квартири АДРЕСА_1, залила квартиру №1, власником якої є позивач ОСОБА_2 та квартиру №4, власником якої є позивач ОСОБА_1 Однак, відповідач добровільно відшкодувати завдану шкоду не бажає. Розмір завданої матеріальної шкоди позивачу ОСОБА_1 становить 4 480,50 гривень, відповідачу ОСОБА_2 9 113 гривень. Крім того, неправомірними діями відповідача позивачам завдано моральної шкоди, яка виразилась у негативних емоціях та переживаннях з приводу пошкодження майна та неможливості нормального користування ним, порушення звичного способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Крім того, позивач ОСОБА_2 являється інвалідом ІІІ групи після обширного двостороннього інфаркту міокарда. Внаслідок затоплення відповідачем його квартири, останній неодноразово знаходився на денному стаціонарі у кардіологічному відділенні, після лікування позивач потребує спокій. Розмір відшкодування за завдану моральну шкоду позивач ОСОБА_1 оцінює у 2 000 гривень, а позивач ОСОБА_2 у 5 000 гривень.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила, через канцелярію суду подала письмове заперечення на позов, в якому позов визнала частково, а саме не заперечила проти стягнення з неї на користь позивача ОСОБА_1 заподіяної матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири в сумі 1 380,50 гривень, на користь позивача ОСОБА_2 в сумі 1 213 гривень. У задоволенні решти позовних вимог просила відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала повністю, просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У силу ч.1 ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Судом встановлено, що згідно акту від 25.04.2015 року ТОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» було проведено обстеження по факту залиття квартири №4 та квартири АДРЕСА_2. При обстеженні вказаних квартир виявлено сліди залиття (вологі пятна): в квартирі №1 у двох житлових кімнатах частково на стелі та стіні; в квартирі №4 у житловій кімнаті частково на стіні та стелі. Зі слід власника квартири №1 ОСОБА_2 залиття виявили 02.04.2015 року (деякий період часу були відсутні вдома, приїхали 02.04.2015 року) після чого звернулися до власника квартири №3 ОСОБА_4, квартира якої розташована над квартирами №1 та №4, і залиття припинилося. При обстеженні встановлено, що квартира АДРЕСА_3 перебуває у власності ОСОБА_4, яка в одній із житлових кімнат влаштувала ванну кімнату, яку обладнала душовою кабіною (частину житлової кімнати відгородила під ванну кімнату) (а.с 17).

Квартира АДРЕСА_4 ОСОБА_4 Маряні Василівній на праві приватної власності, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно №33948268 від 25.04.2012 року (а.с. 56).

З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Будь-яких доказів, на підтвердження відсутності вини відповідача в завданні шкоди позивачеві не надано, отже суд вважає факт заподіяння шкоди саме відповідачем позивачам доведеним.

Крім того, суд враховує часткове визнання позовних вимог відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Натомість, всупереч вимогам ст. 178 ЦПК України представником відповідача не доведено, що відповідач визнала обставини залиття нею квартир, які є у власності позивачів, та завдання внаслідок цього їм матеріальної шкоди, внаслідок насильства, погрози, тяжкої обставини тощо.

Ст.1192 ЦК України визначено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Право на відшкодування матеріальних збитків серед способів захисту цивільних прав передбачене ст.22 ЦК України.

Так, ст.22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Разом з тим, позивач ОСОБА_1 на підтвердження розміру завданої майнової шкоди подала товарні чеки від 15 травня 2015 року на суму 470,50 гривень та від 09 травня 2015 року на суму 910 гривень (а.с. 12,13).

Позивач ОСОБА_2 на підтвердження розміру завданої майнової шкоди подав квитанції на розрахунок готівкою № 24 від 24.04.2015 року на суму 555 гривень, № 27 від 27.04.2015 року на суму 658 гривень (а.с. 14,15).

Інших доказів на підтвердження розміру завданої матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири позивачі суду не надали.

При цьому, судом роз'яснено сторонам право заявляти клопотання про призначення експертизи, однак протягом всього часу розгляду справи сторонами, в тому числі позивачами, таке клопотання не заявлялось.

З огляду на вищевказане, з урахуванням часткового визнання відповідачем позовних вимог, суд приходить до висновку, що позов в частині стягнення матеріальної шкоди слід задоволити частково, а саме стягути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 1 380,50 гривень, на користь позивача ОСОБА_2 1 213 гриивень.

Що стосується позову в частині стягнення з відповідача на користь позивачів моральної шкоди, суд приходить до такого висновку.

У силу ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п.3 ч.2 названої статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Згідно статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданим споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Оцінивши доводи позивачів про заподіяння їм моральної шкоди, виходячи з вимог справедливості та розумності, суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень, ОСОБА_2 у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень, оскільки факт її спричинення судом встановлений, а розмір співмірний з матеріальною шкодою, та відповідає обсягу та глибині фізичних і душевних страждань позивачів.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачів підлягає стягненню судовий збір по 487,20 грн. (а.с. 1-8).

Також з відповідача в користь позивача ОСОБА_2 слід стягнути 115,57 гривень (сто п'ятнадцять гривень п'ятдесят сім копійок) витрат на проведення обстеження житла (а.с. 16).

Керуючись ст.ст. 15, 16, 23, 1166, 1167 ЦК України, ст.ст. 3,10, 11,60, 88, 177, 178, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

Р І Ш И В :

Позов задоволити частково.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 Мар'яни Василівни на користь позивача ОСОБА_1 завдану матеріальну шкоду у розмірі 1 380,50 гривень (одна тисяча тристо вісімдесят гривень п'ятдесят копійок).

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 Мар'яни Василівни на користь позивача ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 1 000 (одна тисяча) гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 Мар'яни Василівни на користь позивача ОСОБА_2 завдану матеріальну шкоду у розмірі 1 213 (одна тисяча двісті тринадцять) гривень.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 Мар'яни Василівни на користь позивача ОСОБА_2 завдану моральну шкоду у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень та 115,57 гривень (сто п'ятнадцять гривень п'ятдесят сім копійок) витрат на проведення обстеження житла.

В решті позову відмовити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 Мар'яни Василівни на користь позивача ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 гривень (чотиристо вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

Стягнути з відповідача ОСОБА_4 Мар'яни Василівни на користь позивача ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 487,20 гривень (чотиристо вісімдесят сім гривень двадцять копійок).

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Закарпатської області через цей суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили у порядку, встановленому ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України.

Головуюча О.В. Гутій