ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/8339/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"25" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі
головуючого судді Колесника О.М.
при секретарі Заболотній Л.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір'ю,
Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дитини з матір'ю.
В судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, пояснивши, що спільне життя у сторін не склалось, близько 2 років вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини, тому вважають, що сім'я подружжя розпалась остаточно, термін для примирення призначати не потрібно. Крім того, місце проживання дитини просять визначити з матір'ю, враховуючи вік дитини та ставлення батька до доньки.
Відповідач ОСОБА_3 судове засідання не з'явився повторно, про розгляд справи був двічі повідомлений належним чином за його місцем реєстрації, з заявами до суду про неможливість розгляду справи у його відсутність не звертався.
Заслухавши позивача та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.
У відповідності до ч.1, ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї.
За правилами ч.2, ст.3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.
23.11.2012 року був укладений шлюб між сторонами, який був зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис №1210 (а.с.5). Від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину: доньку - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
Як встановлено у судовому засіданні, спільне життя у сторін не склалось, близько 2 років вони проживають окремо, тривалий час не ведуть спільне господарство, не підтримують шлюбних відносин, мають окремий бюджет для кожного, стосунки між сторонами стали напружені, у сторін виявились різні погляди на життя, на сімейні відносини.
Згідно ч.2, ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
За змістом п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя"проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.
Аналізуючи докази в їх сукупності, суд вважає, що сім'я даного подружжя розпалась остаточно, терміну на примирення призначати не потрібно, так як встановлено судом, що будь-які відносини між ними припинені і сторони на їх поновленні не наполягають. За таких обставин укладений шлюб підлягає розірванню, при цьому позивачці необхідно присвоїти попереднє прізвище „ОСОБА_2", а відповідачу залишити - „ОСОБА_2".
У відповідності до ч.1, ст.163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Частина 3 цієї статті зазначає, що суд може відмовити у відібранні малолітньої дитини і переданні її батькам або одному з них, якщо буде встановлено, що це суперечить її інтересам.
Як передбачає ч.1, ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
Згідно ч.1, ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті наголошує, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Пункт 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" наголошує, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з'ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.
Судом встановлено, що з січня 2014 року позивач забрала свою дитину, залишивши місце проживання відповідача, і перейшла до помешкання своїх батьків. Відповідач за цей час не ставив питання про визначення місця проживання дитини з батьком, тобто він погодився на проживання дитини з матір'ю. Останніх 10 місяців він не надає про себе знати, за таких обставин, враховуючи вік дитини, стан її здоров'я, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно ст.79; 88 ЦПК України поскільки суд задовольняє позов у повному обсязі, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 487 грн. 20 коп. судового збору, сплачених останньою при зверненні до суду.
Керуючись ст.10; 11; 57-59; 60; 79; 88; 169; 209; 213-215; 226 ЦПК України, на підставі ч.1, ст.51 Конституції України, ст. 3; 110-112; 141; 160-161; 163 СК України, п.10; 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суд
Шлюб зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 23.11.2012 року, актовий запис №1210 між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвати.
Після розірвання шлюбу присвоюються прізвища: йому - ОСОБА_3; їй - ОСОБА_2.
Копію рішення направити до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві для внесення змін до актового запису про шлюб №1210 від 23.11.2012 року відділу реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з матір'ю ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 487 грн. 20 коп. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Дарницького районного суду м. Києва протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачем.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення вступної та резолютивної частини заочного рішення через Дарницький районний суд м. Києва.
Суддя :