Провадження № 2/1522/1018/12
Справа № 2-4652/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2015 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі - Герасименко Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України про примусове проникнення до житла, яке належить боржнику ОСОБА_1, для проведення виконавчих дій, -

ВСТАНОВИВ:

28.01.2015 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання начальника Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України - ОСОБА_2 про примусове проникнення до житла, а саме: квартири № 111, яка розташована в будинку № 1-а по вулиці Літературній в м. Одесі, що належить на праві власності боржнику ОСОБА_1, для проведення виконавчих дій. Зазначене подання разом зі справою суддя отримав 10.03.2015 року у звязку з перебування вказаної справи у Апеляційній інстанції про що є відповідна відмітка.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на виконанні в їх відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа за № 2-4652/11, виданого Приморським районним судом м. Одеси 14.10.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 463 426,91 грн.. Постановою відділу від 12.11.2014 року було відкрито виконавче провадження з примусового виконання зазначеного вище виконавчого листа. Боржником, рішення суду у наданий державним виконавцем строк самостійно не виконано. У відділі наявні відомості про те, що боржнику на праві власності належить нерухоме майно, а саме: квартира № 111, яка розташована в будинку № 1-а по вулиці Літературній в м. Одесі. Державним виконавцем двічі було здійснено вихід до вказаної квартири а також за місцем реєстрації боржниці для проведення виконавчих дій, а саме: перевірки майнового стану боржника, виявлення у боржника майна, звернення стягнення на це майно тощо. Однак, виходами до квартири боржниці державному виконавцю не вдалося потрапити в квартиру боржниці у звязку з тим, що ніхто не відкривав двері, а в результаті виходу за місцем реєстрації божниці було встановлено, що вона там не мешкає про що державному виконавцю зазначила родичка боржниці. Під час виходів, державним виконавцем, боржниці були залишені виклики до відділу, які з боку боржниці були проігноровані та вона так і не зявилася до відділу. Однак, про відкриття виконавчого провадження боржниці відомо, що підтверджується наданням до відділу з її боку заяви від 05.01.2015 року про приєднання до матеріалів виконавчого провадження певних документів. Своїми діями боржниця перешкоджає примусовому виконанню вказаного виконавчого листа, чим порушує права стягувача. Разом з поданням було надання клопотання про розгляд справи без участі представника відділу.

Згідно ч.2 ст. 376 ЦПК України суд негайно розглядає подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, розглянувши вказане вище подання, дослідивши письмові матеріали справи вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 року був задоволений позов ПАТ «Альфа Аваль» до ОСОБА_3, ОСОБА_1, за участю третьої особи Органу опіки та піклування ПРА ОМР про стягнення заборгованості за кредитним договором та з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа Аваль» солідарно стягнуто заборгованість у розмірі 2 463 426,91 грн., а також стягнуті судові витрати по 1 730 грн. з кожного окремо. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа Аваль», за участю третьої особи: ОСОБА_3 про визнання недійсним пункту кредитного договору та зарахування сплачених коштів в рахунок погашення заборгованості - було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2012 року вищезазначене рішення в частині солідарного стягнення заборгованості із ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа Аваль» було скасовано, а також відмовлено ПАТ «Альфа Аваль» у позовних вимогах до ОСОБА_3.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 26.12.2012 року залишені без змін вищезазначені рішення судів першої та апеляційної інстанцій.

На підставі зазначених рішень, Приморським районним судом м. Одеси 10.10.2014 року був виданий виконавчий лист № 2-4652/11 про стягнення з ОСОБА_1 (надалі боржник) на користь ПАТ «Альфа Банк» (надалі стягувач) заборгованості за кредитним договором у розмірі 2 463 426,91 грн. та судових витрат у розмірі 1 730 грн.. В листі зазначено, що рішення набрали законної сили 15.04.2014 року а строк предявлення виконавчого листа до виконання до 15.04.2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що зазначений виконавчий лист перебуває на виконанні у Другому Приморському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України (надалі Другий Приморський ВДВС ОМУЮ) та був прийнятий до виконання на підставі заяви ПАТ «Альфа Аваль» про відкриття виконавчого провадження, яка була надана до відділу 03.11.2014 року.

Судом встановлено, що постановою головного державного виконавця Другого Приморського ВДВС ОМУЮ - ОСОБА_4 від 12.11.2014 року було відкрито виконавче провадження за № 45455669 з примусового виконання зазначеного виконавчого листа. Вказаною постановою боржнику було запропоновано самостійно виконати вимоги виконавчого документа у семиденний строк. У постанові також зазначено, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішень буде розпочате примусове виконання цих рішень із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій. Вказана постанова була направлена боржнику та стягувачу, що підтверджується доданими до подання супровідним листом.

У поданні зазначено, що державним виконавцем в межах вказаного виконавчого провадження направлені запити до відповідних державних органів з метою виявлення у боржниці майна тощо.

З матеріалів справи вбачається, що квартира № 111, яка розташована в будинку № 1-а по вулиці Літературній в м. Одесі належить боржниці на праві власності та перебуває в іпотеці ПАТ «Альфа Аваль» згідно Іпотечного договору № 800003208-И від 21.02.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «Альфа Банк».

Також з матеріалів справи вбачається, що боржниця зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

З доданих до подання документів вбачається, що 09.12.2014 року та 25.12.2014 року головним державним виконавцем Другого Приморського ВДВС ОМУЮ - ОСОБА_4 були складені акти, якими встановлено, що виходами за адресою: АДРЕСА_1, вхідні двері у вказаній квартирі були зачинені, на стук ніхто не відповідав та виклик до відділу ДВС залишено у дверях квартири.

09.12.2014 року вказаним державним виконавцем було складено акт, яким встановлено, що виходом за адресою: м. Одеса, БазарнаАДРЕСА_2 мешкає родичка боржниці, яка відмовилася відчиняти двері та зазначила, що з боржницею не спілкується.

В порушення вимог ст.30 Закону України "Про виконавче провадження", державний виконавець не пересвідчився чи отримана боржником копія постанови про відкриття виконавчого провадження і чи здійсненні ним дії, спрямовані на добровільне виконання рішення.

Згідно з вимогами ст. 31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. В матеріалах справи відсутня належним чином посвідчена копія виконавчого провадження.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак, воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов'язання заходів визначається судом. Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Відповідно до преамбули Закону України № 606-ХIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження» цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів, що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку. Відповідно до ст.11 цього Закону, державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно п.10 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право: у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії та має право звертатися до суду з поданням про розшук боржника - фізичної особи або дитини чи про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або іншої особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання.

Відповідно до ст. 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця.

Дане положення спрямоване на реалізацію конституційного права особи на недоторканість житла чи іншого володіння особи, в той же час ним створюються процесуальні гарантії забезпечення прав стягувача у виконавчому провадженні.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Згідно ч.2 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Державним виконавцем, не долучені до подання документи про те, що державним виконавцем відповідно до вимог ст. 5 Закону України Про виконавче провадження були прийняті усі можливі та необхідні заходи щодо виконання виконавчого документу, передбачені Законом України Про виконавче провадження, при цьому, державним виконавцем не додано копію виконавчого провадження.

Враховуючи те, що у відповідності до ст. 4 ЦПК України суд при здійсненні правосуддя захищає права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, у задоволенні подання, яке не ґрунтується на вимогах закону, слід відмовити як у заявленому без достатніх підстав.

Керуючись ст.ст.. 3, 11, 15, 57, 60, 197, 208-210, 212, 217, 376 ЦПК України; ст.ст.. 1, 2, 4, 5, 7, 8, 11 ч.3 п.10 Закону України № 606-ХIV від 21.04.1999 року «Про виконавче провадження», суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання Другого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Міністерства юстиції України про примусове проникнення до житла, яке належить боржнику ОСОБА_1, для проведення виконавчих дій - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя Приморського

районного суду м. Одеси ОСОБА_5

10.06.2015