АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8718/15 Головуючий 1 інстанції: Пашнєв В.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі :

головуючого судді - Пшенічної Л.В.

суддів колегії ОСОБА_1, ОСОБА_2.

за участю секретаря Сементовської О.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції у Харківській області про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, після уточнення якого просила зобовязати ОСОБА_5 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: м. Харків, вул. Клапцова, 114 шляхом поновлення меж земельних ділянок від точки А до точки Б довжиною 3,4 м. та від точки Б до точки В по межі поділу житлового будинку літ. «А-1», від точки В до точки Г довжиною 2,56 м. від точки Г до точки Д довжиною 38,33 м., від точки Д до точки Е довжиною 4,68 м. у відповідності до рішення Апеляційного суду Харківської області від 24.10.2012 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 посилається на те, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позов ОСОБА_6 та стягнути з ОСОБА_5 судовий збір.

В обґрунтування апеляційної скарги вказують на те, що ОСОБА_5 знищила позначки межі, які позначали роздільний кордон та здійснила самовільне будівництво прибудови (тамбуру, сіней) на території ділянки, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3, здійснивши самозахоплення близько 6 м2 земельної ділянки.

Апеляційним судом неодноразово направлялися судові повістки ОСОБА_3, які своєчасно нею отриманні, але вона не зявляються в судове засідання

ОСОБА_3 позивач у справі є особою, яка подала апеляційну скаргу на судове рішення, розглядом справи не цікавиться, в судове засідання не зявляється. Неявка осіб, які беруть у розгляді справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та їхніх процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції справи по суті.

Виходячи в вимог ч. 3 ст. 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної справи та ст. 67 вказаного Кодексу щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч.2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи, оскільки судова колегія вже відкладати розгляд справи через неявку представника ОСОБА_3

Представник ОСОБА_3К - ОСОБА_4Д здійснює представництво за довіреністю, явка представника особи, яка бере участь у справі, не є обовязковою, у разі неможливості сторона повинна знайти собі іншого представника, якщо вважає за потрібне мати представника

Від ОСОБА_3 ніяких клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач просить рішення суду залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Cудова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлено, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довела свій позов, не надано доказів створення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою.

Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, оскільки вони повністю відповідають обставинам справи, яким суд дав вірну оцінку.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з правом володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків.

Аналогічні положення закону містяться у ст.. 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач повинен довести, що відповідач чинить перешкоди у здійсненні права користування земельною ділянкою.

Для зясування питання щодо перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою необхідні спеціальні знання, тобто проведення експертизи, яка судом першої інстанції призначалася, але з вини позивача не була проведена.

За правилами ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі у експертизи, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив позивачу у позові, оскільки не надано доказів на підтвердження позовних вимог.

Відмова позивачу у задоволені в позові з наведених підстав, не позбавляє його права на звернення до суду з таким же позовом.

Представник позивача до апеляційної скарги додав клопотання про призначення з на вирішення якої просить поставити питання такі ж самі, які зазначені у клопотанні про призначення експертизи подане до суду першої інстанції (а.с. 154-156) і в задоволені якого ухвалою Ленінського районного суду від 19 листопада 2015 року відмовлено (а.с. 197)

Відповідно до ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 10 березня 2015 року було за клопотанням позивача призначено будівельно-технічну експертизу, яка не була проведена з причин не сплати позивачем вартості експертизи та не надання необхідних для проведення експертизи матеріалів.. Позивач вдруге заявляла клопотання в суді першої інстанції про призначення зазначеної експертизи, але ухвалою. Суду від 19 листопада 2015 року в задоволені клопотання було відмовлено.

Позивачем повністю було реалізовано своє заявити клопотання про призначання експертизи в суді першої інстанції.

Розглянути клопотання про призначення експертизи, судова колегія позбавлена можливості, у звязку з неможливістю зясувати питання чи підтримує позивач своє клопотання і враховуючи, що висновок експертизи є доказом, встановити поважність причин ненадання такого доказу до суду першої інстанції чи неправомірності відмови судом першої інстанції у задоволені такого клопотання, оскільки позивач, належно повідомлений про час та місце розгляду справи в друге ухиляється від явки в судове засідання апеляційного суду. Такої ж думку судова колегія щодо клопотання позивача про виклик свідків, яке додано до апеляційної скарги.

Згідно зі ст. ст.. 10 і 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а ст. 11 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи на підставі доказів поданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Таким чином, судова колегія дійшла висновку, що позивач частково не довів свій позов.

З огляду на наведене, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які привели до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.1 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія судової палати,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя

Судді колегії