Справа № 466/8108/14 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/4972/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Штефаніци Ю.Г.

суддів: Берези В.І., Бойко С.М.,

за участі судового секретаря: Брикайло М.В.,

відповідача ОСОБА_2, представника ЛКП «Балатон-409» ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ЛКП «Балатон-409» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 12 червня 2015 року у справі за позовом ЛКП «Балатон-409» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням вказаний позов ЛКП «Балатон-409» задоволено частково. Судом постановлено стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ЛКП «Балатон-409» заборгованість, що виникла станом на 01.11.14 року за надання послуг по утриманню будинку і прибудинкової території у сумі 2930,92 грн. та за надання послуг з централізованого опалення в сумі 3777,89 грн., а також судові витрати в розмірі 243,60 грн., а всього 6932,41 грн.

Вказане рішення суду оскаржив як позивач ЛКП «Балатон-409» так і відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 і ОСОБА_5

Апелянти у поданих ними апеляційних скаргах вказують на незаконність, необґрунтованість оскаржуваного рішення, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначають, що рішення суду ухвалено без повного і всебічного з'ясування обставин справи, без належної оцінки всіх доказів.

Зокрема позивач, в особі представника ЛКП «Балатон-409» ОСОБА_3у поданій апеляційній скарзі зазначає, що, на його думку, судом неправильно застосовано норми глави 19 ЦК України, не враховано при вирішенні спору, що ЛКП зверталось до суду із заявою про видачу судового наказу та в 2013 році подавало до суду позовом про стягнення заборгованості з відповідачів, що свідчить про переривання позовної давності, а тому суд невірно стягнув заборгованість лише за останні 3 роки. На підставі наведеного просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким задовольнити поданий позов в повному обсязі (т.1 а.с.251-252).

Відповідачі, в свою чергу, в апеляційній скарзі просять апеляційний суд звернути увагу на те, що між сторонами, на їхню думку відсутні будь-які договірні правовідносини з надання та отримання послуг, оскільки такого договору не укладалось, в матеріалах справи відсутня ліцензія ЛКП на здійснення відповідного виду господарської діяльності, а розрахунок заборгованості не містить підпису головного бухгалтера. Крім того, зазначають, що на їхню думку, позивач не подав жодних доказів на обґрунтування поданого ним позову. Вважають, що суд першої інстанції не перевірив належним чином доводів відповідачів про неотримання ними послуг, та не обґрунтував ухваленого рішення належними та допустимими доказами. Вказують також, що судом першої інстанції не враховано, що прибудинкова територія у будинку №4 на вул. Мазепи у м. Львові фактично відсутня, а позивач не надає жодних послуг з утримання такої території.

На підставі вказаного, просять скасувати оскаржуване рішення, відмовити у задоволенні позову та заборонити ЛКП «Балатон-409» неправомірно виставляти платежі по утриманню будинку і прибудинкової території, а також платежі за централізоване опалення до укладання відповідних договорів (т.1 а.с.227-231).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засіданні на обґрунтування та спростування апеляційних скарг, перевіривши в межах доводів апеляційних скарг та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи, колегія суддів не вбачає достатніх підстав для задоволення скарг та скасування оскаржуваного рішення суду.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, відповідачіОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є співвласниками приватизованої ними квартири АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності. Власником цього будинку є Львівська міська рада, що підтверджується довідкою ЛКП «Балатон-409» від 13.11.2014 року та не заперечується сторонами (т.1 а.с.4)

Звернувшись з позовом до відповідачівОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, як солідарних боржників, про стягнення заборгованості за наданні послуги, ЛКП «Балатон-409» вказує на те, що відповідачі з січня 2007 року протягом тривалого часу не здійснюють оплати за надані послуги з утримання будинку і прибудинкової території, централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, внаслідок чого утворився борг в розмірі 29 334 грн.06 коп.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону „Про житлово-комунальні послуги" відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Пункт 1 частини 3 ст.20 вказаного Закону передбачає обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. В пункті 3 ч.2 ст. 21 цього Закону зазначено, що виконавець зобов'язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

В матеріалах справи відсутні беззаперечні докази того, що між сторонами було укладено письмовий договір, який би визначав зміст та обсяг зобов'язань між ними щодо надання послуг та участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, а тому, на думку суду, вирішення спірних питань, які виникли необхідно проводити згідно з чинним законодавством, яке їх регулює.

Згідно з положеннями ст.179 ЖК України та ст.10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" користування будинками (квартирами) державного і громадського житлового фонду та їх утримання здійснюється за рахунок коштів власників згідно діючих Правил користування приміщеннями жилих будинків прибудинковими територіями.

А за змістом п.17 „Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями , що затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, передбачено, що власники (наймачі) квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги встановлені договором або законом. Наймачі квартир (кімнат) вносять плату за найом житла, розмір якої встановлюється Кабінетом Міністрів України. Ці платежі і платежі за комунальні та інші послуги власниками квартир, наймачами і орендарями вносяться щомісяця не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інші строки.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року відносить до таких: послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій а також забезпечення холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Статтею 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

У відповідності до рішення виконавчого комітету Львівської міської ради від 18.02.2008 №68 «Про затвердження тарифів на послуги з утримання будинків і прибудинкових територій для населення у м.Львові індивідуально по кожному будинку» та згідно «Порядку надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у м.Львові» затверджених рішенням виконкому Львівської міської ради 26.12.2008 року за №1431, зі змінами та доповненнями в 2009 році, а також у відповідності до рішень Львівської міської ради № 1651 від 26.11.2010 р., рішення виконавчого комітету від 18.03.2011 № 320 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків та прибудинкових територій для будинків, прийнятих у власність територіальної громади м. Львова» з подальшим змінами та доповненнями в 2012-2013 роках, встановлено перелік таких послуг, умови їх надання та нарахування оплати: прибирання сходових кліток; прибирання прибудинкових територій; дератизація; електроенергія для освітлення місць загального користування, у тому числі підвалів, та підкачування води; підготування житлових будинків до експлуатації в осінньо-зимовий період; обслуговування димовентиляційних каналів; обслуговування внутрішньо будинкових систем тепло, водопостачання та водовідведення; послуги з поточного ремонту; інші витрати(у тому числі послуги аварійних служб); вивезення та захоронення твердих побутових відходів і негабаритного сміття; технічне обслуговування, ремонт ліфтів та обладнання диспетчерських служб; періодична повірка, ремонт квартирних і загально- будинкових засобів обліку води та теплової енергії; промивка систем опалення та гідравлічне випробування трубопроводів у житлових будинках; прибирання підвалів, технічних поверхів та горищ; технічне обслуговування електроплит;

Із змісту ст.ст. 1, 19 Закону „Про житлово-комунальні послуги" убачається, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: споживач (фізична або юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальні послуги), виконавець (суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг споживачу відповідно до умов договору), виробник (суб'єкт господарювання, який виробляє або створює житлово-комунальні послуги).

Статтею 7 цього Закону передбачено, що визначення виконавця житлово-комунальних послуг здійснюється органами місцевого самоврядування.

Заперечуючи щодо доводів позивача про надання житлово-комуналних послуг по обслуговуванню будинку №4 по вул. Мазепи у м.Львові, відповідачі зазначають, що у жодних правовідносинах з позивачем вони не перебувають, доказів перебування на обслуговуванні у ЛКП «Балатон-409» будинку №4 по вул. Мазепи у м.Львові немає, договору про надання послуг вони не укладали. Нарахування позивачем здійснені в порушення вимог закону та жодним чином не підтверджені. Послугами вони не користувались а тому оплати не здійснювали.

Перевіряючи доводи сторін колегією суддів встановлено обґрунтованість частини доводів відповідачів, а саме відсутність у матеріалах справи на час постановлення судом першої інстанції рішення обєктивних доказів на підтвердження того, що органами місцевого самоврядування приймалось рішення про передачу на баланс та обслуговування позивача, ЛКП «Балатон-409», будинку №4 по вул. Мазепи у м.Львові, у якому знаходиться квартира відповідачів №131. Не надано такого рішення позивачем і на вимогу апеляційного суду.

ОСОБА_6 районної адміністрації Львівської міської ради за вих.№36-3156 від 26.11.2015р., у якому вказано про перебування на балансі позивача згаданого будинку колегія суддів не бере до уваги, оскільки такий не містить будь-яких посилань на рішення органу місцевого самоврядування про визначення ЛКП «Балатон-409» виконавцем житлово-комунальних послуг з утримання будинку №4 по вул. Мазепи у м.Львові.

Ухвала 5-ої сесії 4-го скликання за №284 від 27.02.2003 р. «Про реорганізацію державних комунальних підприємств та ЖЕК-307 Шевченківського району у Львівські комунальні підприємства», на яку посилається ЛКП «Балатон-409», свідчить лише про реорганізацію ДКП ЖЕК-409 у ЛКП «Балатон-409» та не містить будь-яких покликань на правонаступництво останнього та визначень щодо прав і обовязків цього комунального підприємства, які б переходили від ДКП ЖЕК-409 в обслуговуванні будинку №4 по вул. Мазепи у м.Львові .

Не містить таких посилань і Статут Львівського комунального підприємства «Балатон-409» (т.1 а.с.62-74).

В той же час, колегія суддів, враховуючи Статутні положення ЛКП «Балатон-409», яке створено Львівською міською радою з метою забезпечення експлуатації та збереження житлового фонду, що знаходиться у власності територіальної громади м.Львова, а також здійснення контролю за експлуатацією житлового фонду інших форм власності, утримання в належному санітарному стані закріпленої за ним території, утримання та ремонту житлового та нежитлового фонду на підставі договорів, обслуговування внутрішньо інженерних мереж(водопостачання, водовідведення, електричні мережі, теплопостачання), утримання в належному стані підвалів, технічних коридорів, забезпечення постійного функціонування електроосвітлення і вентиляції, вивіз та захоронення твердих побутових відходів тощо, з наділенням правом бути виконавцем послуг, покупцем та продавцем, енергоносіїв (газ,електроенергія, теплова енергія), гарячої та холодної води, каналізації тощо, з врахуванням фактичних правовідносин, які склалися з власником будинку, позивачем, як виконавцем цих послуг та виходячи із сукупності наявних в матеріалах справи доказів щодо надання цих послуг з обслуговуванні будинку №4 по вул. Мазепи у м.Львові, судова колегія вважає доведеним факт фактичного існування між сторонами договірних правовідносин з надання житлово-комунальних послуг у спірний період.

Судова колегія погоджується з доводами суду першої інстанції про те. що позивачем надавались житлово-комунальні послуги відповідачам як з утримання будинку та прибудинкової території, так і з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води.

Доводи відповідачів про те, що такі послуги вони не отримували в зазначений період не підтверджуються належними і допустимими доказами, які б відповідали вимогам ст.18 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

В той же час, з огляду на положення ст.257, 259, 267 ЦК України, з урахуванням спливу позовної давності на час звернення позивача до суду 14 листопада 2914 року з вказаним позовом, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про пропуск ЛКП «Балатон-409» строку звернення до суду з позовними вимогами щодо стягнення з відповідачів боргу за надані послуги з постачання гарячої та холодної води, нарахування за які фактично припинено з січня та вересня 2011 року відповідно, а також про часткове задоволення позову щодо стягнення заборгованості за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території та з централізованого опалення в межах позовної давності в три роки відповідно в розмірі 2900 грн.92 коп. та 3 777 грн.89 коп.

При цьому колегія суддів не погоджується з доводами ЛКП «Балатон-409» в апеляційній скарзі про те, що подані ними заяви про видачу судових наказів в 2011 та 2013 роках перервали перебіг строку позовної давності, оскільки відповідності до ст..264 ЦК України, предявлення заяви про видачу судового наказу не є підставою для переривання строку позовної давності відповідно до зазначеної норми права.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків районного суду і не вбачає підстав для скасування оскаржуваного рішення.

Керуючись ст.ст.303, 304, п. 1 ч. 1 ст.307, п.1 ч.1 ст.308, ч.1 ст.314, ст.ст.315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ЛКП «Балатон-409» та ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 12 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвалу апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий: Штефаніца Ю.Г.

Судді: Береза В.І.

ОСОБА_7