РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13680/15-ц

пр. № 2/759/5843/15

22 грудня 2015 року

Святошинський районний суд міста Києва в складі

головуючого судді Мазур І.В.

при секретарі Васюрі Я.В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, при цьому в обгрунтування позовних вимог посилався н те, що вранці 23 березня 2015року він разом зі своїми друзями ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на належному йому автомобілі «Опель Зефіра» д.н.з. НОМЕР_1 повертався додому з дачної ділянки, по пр.Перемоги,83 в м.Києві сталося зіткнення його автомобіля з автомобілем марки «ОСОБА_5 Крузер» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, що призвело до зупинки його автомобіля. Через мить після цього зіткнення внаслідок зіткнення автомобіля марки «Форд Фюжен» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7, останній автомобіль відкинуло на його автомобіль, що в своє чергу призвело до механічних пошкоджень його автомобіля та автомобіля марки «Шевролет Лачетті». Винним в останньому зіткнення визнаний відповідач ОСОБА_8, який порушив п.12.1 та п.13.1 Правил дорожнього руху, що підтверджується копією постанови суду від 8.04.2015р. Внаслідок зіткнення у нього було пошкоджено передній та задній бампер, капот, дві передні фари, радіатор, праве переднє крило, кришка багажника та глушник, що підтверджується довідкою УДАЇ ГУ МВС України в м.Києві. Вартість ремонту автомобіля склала 44552грн., що підтверджується рахунком-фактурою №СФ-00736-2015 та актом виконаних робіт №А007362015 від 21.04.2015р. У звязку з чим просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 зазначену суму.

Відповідач ОСОБА_9 проти позову заперечував , при цьому посилався на те, що 23.03.2015р. о 7год.40хв. на пр.Перемоги,83 позивач , керуючи автомобілем «Опель Зефіра» д.н.з. НОМЕР_1 порушив п.13.1 ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ОСОБА_5 Крузер» д.н.з. НОМЕР_2, що призвело до механічного пошкодження зазначених транспортних засобів. Приблизно в той самий час, він, т.б. ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Форд Фюжен» д.н.з. НОМЕР_3 порушив пп..12.1., 13.1. ПДР, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шевролет Лачетті», д.н.з. АІ 8390АІ, який після зіткнення відкинуло на автомобіль «Опель Зефіра» д.н.з. НОМЕР_1 і отримав пошкодження різних частин кузова в результаті зіткнення з декількома іншими автомобілями. Частину пошкоджень було завдано самим позивачем, який порушив п.13.1 ПДР, що призвело до зіткнення з автомобілем «ОСОБА_5 Крузер» д.н.з. НОМЕР_2. В той час , як посилаючись на копії документів доданих до позовної заяви рахунок-фактуру №СФ-00736-2015 та акт виконаних робіт №А007362015 від 21.04.2015р. , позивач просить стягнути з відповідача суму за ремонт всіх пошкоджень завданих своєму автомобілю «Опель Зефіра» у розмірі 4452грн., незважаючи на те, що частина пошкоджень завдана з безпосередньої вини самого позивача, що підтверджується додатком №1. Таким чином, позивач намагається стягнути з відповідача кошти за ремонт власного автомобіля в частині збитків, де шкода була завдана персонально з вини самого позивача. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували суму збитків завданих майну позивача з вини відповідача, а тому буде неправомірним стягнення з відповідача всієї суми. Крім того, на момент скоєння ДТП відповідач мав чинний поліс ОСЦПВ АІ 2155798, що підтверджується витягом з бази даних МТСБУ та дублікатом полісу ОСЦПВ. Відповідно позивач не позбавлений можливості звернутися з проханням про відшкодування збитків завданих внаслідок ДТП до страховика відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справ, встановив наступне.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до частини 1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

У відповідності до частини 3 цієї ж процесуальної норми, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.5 даної статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно постанови Святошинського райсуду м.Києва від 8.04.2015року ОСОБА_1 23 березня 2015року о 7годні 40хвилин, керуючи автомобілем марки «Опель Зефіра», д.н.з. НОМЕР_1 по пр.Перемоги,83 в м.Києві, в залежності від швидкості руху, не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «ОСОБА_5 Крузер» д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_6, що призвело до механічних пошкоджень зазначених транспортних засобів , чим порушив п.13.1 Правил дорожнього руху.

ОСОБА_8 23 березня 2015року о 7годні 40хвилин, керуючи автомобілем марки «Опель Зефіра» д.н.з. НОМЕР_1 по пр.Перемоги,83 в м.Києві, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну дистанцію, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Шевролет Лачетті, д.н.з.АІ8390, під керуванням водія ОСОБА_7, який після зіткнення відкинуло на автомобіль «Опель Зефіра» д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1, що призвело до механічного пошкодження траснпортних засобів, чим порушив п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху.

Згідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається із постанови Святошинського райсуду м.Києва винними в ДТП є як ОСОБА_10, який порушив п.13.1 Правил дорожнього руху, так і ОСОБА_8, який порушив п.12.1, п.13.1 Правил дорожнього руху.

На підтвердження завданої шкоди в розмірі 44552грн., позивач посилається на рахунок-фактуру №СФ-00736-2015 та акт виконаних робіт №А007362015 від 21.04.2015р./а.с.4-5/

При цьому позивачем не надано доказів, що всі пошкодження, які були вказані у довідці Державтоінспекції ГУ МВС України в м.Києві виникли саме внаслідок завдання удару автомобілем відповідача. Позивач не заперечував того факту, що ДТП сталося внаслідок порушення ним правил дорожнього руху, відбулося зіткнення з автомобілем марки «ОСОБА_5 Крузер» д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_6, що призвело до зупинки його автомобіля. Через мить після цього зіткнення внаслідок зіткнення автомобіля марки «Форд Фюжен» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 з автомобілем марки «Шевро лет Лачетті» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_7, останній автомобіль відкинуло на його автомобіль, що в своє чергу призвело до механічних пошкоджень його автомобіля та автомобіля марки «Шевролет Лачетті». відбулося внаслідок порушення ним Правил дорожнього руху, після чого відбулося зіткнення інших автомобілів.

Згідно ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Сторони в судовому засіданні не заявляли клопотання про призначення експертизи на предмет визначення які саме пошкодження виникли внаслідок дій позивача, а які пошкодження виникли внаслідок дій відповідача.

У пункті 4 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 01.03.2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Крім того, відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 1 липня 2004 року обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У частині 22.1 статті 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третіх осіб.

Відповідно до роз'яснень п. 16 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_8 надав суду Поліс обов»язкового страхування №АВ /2155798 автомобіль відповідача на момент скоєння ДТП був застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «АСКА», яке взяло на себе зобовязання відшкодувати шкоду, заподіяну , зокрема майну третіх осіб під час ДТП, яка сталася за участю застрахованого автомобіля відповідача./а.с.18/

В той же час суд враховує положення ст.ст.10 та ч.1 ст.11 ЦПК України згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки позивач не заявляв вимог щодо притягнення до участі у справі ПАТ «Страхову компанію «АСКА», відповідно суд не вирішував питання про притягнення її стороною у справі.

Враховуючи викладені обставини, докази, оцінку, яким суд дав вище, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог щодо відшкодування завданої шкоди з відповідача ОСОБА_2

Керуючись вимогами ст.ст. 1166, 1187 , ч.2 ст.1192 ЦК України, ст.ст.3, 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 60, 88, 212-215, 294, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя