АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/9989/15 Справа № 183/9122/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Повєткін В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року Апеляційний суд Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Повєткіна В.В.

суддів: Рудь В.В., Ткаченко І.Ю.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк»

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2015 року

за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 та Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності, -

В с т а н о в и в :

У листопаді 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності посилаючись на те, що 27.11.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є позивач, та відповідачем було укладено кредитний договір № 1, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 20.000,00 доларів США, в порядку та на умовах, визначених Договором, сплачуючи відсотки за користування кредитом у розмірі 12,90 % річних з терміном погашення до 26.11.2027 року. Станом на дату звернення з позовом відповідач зобовязання за кредитним договором не виконує, а саме не сплачує нараховані відсотки за користування кредитом та станом на 26.06.2013 року заборгованість за кредитним договором складає 23.316,58 доларів США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ складає 186.369,43 грн., яка складається з наступного: -заборгованості за сумою кредиту 17.693,22 доларів США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ складає 141.421,90 грн.; - заборгованості по процентам 5.623,36 доларів США, що у перерахунку за офіційним курсом НБУ складає 44.947,51 гривень. Для забезпечення повного і своєчасного виконання відповідачем зобовязань за Кредитним договором № 1від 27.11.2007 року сторони уклали Договір іпотеки № 0/0/З від 27.11.2007 року, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку квартиру № 18, загальною площею 49,2 кв.м., житловою площею 27,7 кв.м., що знаходиться за адресою: вул. Українська, буд. № 11 в м. Новомосковську Дніпропетровської області. Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки (квартири) на момент складання договору складала 238.117,00 грн. Позивачем 15.10.2013 року на адресу відповідача направлено досудову вимогу, згідно якої позивач просив сплатити суму заборгованості, що виникла. Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 1 від 27.11.2007 року в розмірі 186.369,43 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом передачііпотеко держателю предмету іпотеки у власність та визнання на нього права власності за іпотекодержателем ПАТ «Дельта Банк», та стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору (а.с.2-8,103).

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено (а.с.159-164).

В апеляційній скарзі (а.с.168-171) ПАТ «Дельта Банк» просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги оскільки:

- позивачем наданий суду перелік документів, які підтверджують передачу позичальнику кредитних коштів, на яких був підпис боржника та проти чого не було жодних заперечень з його боку;

- відповідачем не надано доказів на підтвердження отримання ним грошових коштів саме в розмірі 19.800,00 доларів США;

- суд не прийняв до уваги те, що меморіальний ордер є внутрішнім обліковим документом банку і не може служити доказом волевиявлення на перерахування грошей;

- перехід прав вимоги підтверджується Актом прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року;

- суд прийшов хибного висновку щодо відсутності у позивача права вимагати дострокового кредиту.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є необґрунтованою і не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції встановив, що позивачем не надано доказів на підтвердження розміру заборгованості відповідача, суми отриманих відповідачем грошових коштів та доказів підтвердження переходу права вимоги за укладеним договором іпотеки.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

З матеріалів справи вбачається, що 27.11.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 20.000,00 доларів США під 12,90 % річних терміном до 26.11.2027 року (а.с.11-18).

27.11.2007 року між АКІБ «УКРСИББАНК» та ОСОБА_2 укладено Договір іпотеки № 0/0/З квартиру АДРЕСА_1 (а.с.36-40).

На підтвердження права вимоги до позовної заяви ПАТ «ОСОБА_1 банк» надано Витяг з договору купівлі-продажу права вимоги за кредитами від 08.12.2011 року (а саме: титульний аркуш та аркуші № 7 та № 36), укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «ОСОБА_1 банк», з якого вбачається, що згідно з п. 2.1. «а» позивачу було передано право вимоги за кредитними договорами (а.с.69-72).

Згідно з актом від 30.12.2011 року прийому-передачі документів за цим договором, від ПАТ «УкрСиббанк» передано ПАТ «ОСОБА_1 банк» кредитний договір № 1 та договір іпотеки № 0/0/З, укладені «УкрСиббанком» з ОСОБА_2 (а.с.66).

Доказів передачі позивачу права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки, укладеним «УкрСиббанком» з ОСОБА_2, позивачем суду не надано.

На підтвердження наявності та розміру заборгованості за кредитним договором позивачем суду надано розрахунок за період з 19.12.2011 року по 14.04.2014 року (а.с.46).

Доказів розміру заборгованості за кредитним договором на час укладення 08.12.2011 року договору про передачу права вимоги позивач суду не надав.

За таких обставин слід визнати, що висновок суду першої інстанції відповідає вимогам ст.ст.10,60 ЦПК України стосовно того, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

З матеріалів справи вбачається, що 26.11.2013 року позовна заява до відповідача ОСОБА_2 від імені ПАТ «Дельта Банк» подана до суду ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» відповідно до укладеного між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» договору доручення № 001 від 14.03.2012 року, яким передбачено представництво ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» інтересів ПАТ «Дельта Банк» в судах (а.с.73-76).

Відповідно до ч.3 ст.38 ЦПК України юридичних осіб представляють їхні органи, що діють у межах повноважень, наданих їм законом, статутом чи положенням, або їх представники.

Згідно з ч.1 ст.40 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді, за винятком осіб, визначених у ст.41 цього Кодексу.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.42 ЦПК України повноваження представників юридичних осіб, які беруть участь у справі, мають бути посвідчені довіреністю юридичної особи або документами, що посвідчують службове становище і повноваження її керівника.

У відповідності до ч.3 ст.42 ЦПК України довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, статутом або положенням, з прикладенням печатки юридичної особи (за наявності).

Виходячи з положень ст.ст.38,40,42 ЦПК України, якими врегульоване питання щодо участі представників, кола осіб, які можуть бути представниками, і змісту документів, які посвідчують їх повноваження, слід визнати, що представником юридичних осіб в суді можуть бути лише фізичні особи, а саме: адвокат або інша особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність і належно посвідчені повноваження на здійснення представництва в суді.

Отже слід визнати, що оскільки при розгляді справ в порядку цивільного судочинства одна юридична особа не має права представляти в суді інтереси іншої юридичної особи, позовна заява від імені ПАТ «Дельта Банк» подана до суду ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт», яка не має повноважень на ведення справи.

Як вбачається зі справи, позовна заява від імені ПАТ «Дельта Банк» подана до суду ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» за підписом ОСОБА_3 (а.с.2-8), який на підставі довіреності № 95, виданої ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» на імя ОСОБА_3 03.09.2013 року, є представником ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» (а.с.79).

При цьому ОСОБА_3 як фізична особа відповідно до вимог п.2) ч.1 ст.42 ЦПК України не уповноважений саме позивачем ПАТ «Дельта Банк» на представництво його (позивача) інтересів в суді.

Повноваження ОСОБА_3 щодо представництва інтересів позивача ПАТ «Дельта Банк», зазначені в довіреності № 95, виданої ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт» на імя ОСОБА_3 03.09.2013 року, є нікчемними.

До позовної заяви додано довіреність від 14.03.2013 року, видана ПАТ «Дельта Банк» на імя ТОВ «Колекторська компанія «Вердикт», яка не містить повноважень на представництво інтересів ПАТ «Дельта Банк» в суді (а.с.77).

11.08.2014 року до суду подано заяву про уточнення позовних вимог за підписом ОСОБА_4 (а.с.103) яка є представником ТОВ «Про консалтинг» на підставі довіреності від 28.04.2014 року (а.с.104).

Відповідно до вказаної довіреності ОСОБА_4 є представником ТОВ «Про консалтинг» і не уповноважена представляти інтереси ПАТ «Дельта Банк».

Таким чином і позовна заява, і заява про уточнення позовних вимог подані до суду від імені ПАТ «Дельта Банк» особами, які не мають повноважень на ведення справи в суді.

Відповідно до п.2) ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

Відповідно до ч.1 ст.310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст.207 цього Кодексу.

З огляду на це колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у звязку з порушенням норм процесуального права з постановленням ухвали про залишення позовної заяви без розгляду.

У зв'язку з викладеним і керуючись ст.ст.307,310,314,315 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" - відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 серпня 2015 року - скасувати.

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" до ОСОБА_2 та Державної реєстраційної служби України про звернення стягнення на предмет іпотеки та визнання права власності - залишити без розгляду.

Ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: