АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/2556/14-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1219/К/15 інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 (І) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Грищенко Н. М.,

суддів: Братіщевої Л.А., Чорнобука В.І.,

секретар: Петренко К.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 _ ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою ,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за борговою розпискою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 14.12.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого відповідач взяв у позивача грошову суму у розмірі 20000 грн. зі строком повернення 30.12.2013 року. Однак відповідач прийняті на себе зобовязання за договором позики належним чином не виконав. Просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за договором позики в розмірі 20000 грн., а також судовий збір.

Заочним рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 борг у сумі 20 000 грн. та 243,60 грн. судового боргу.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 квітня 2015 року заяву ОСОБА_4 про скасування заочного рішення залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що суд першої інстанції не надав йому права на захист, судом безпідставно розглянуто справу по суті у його відсутність та не враховано що розписка та підпис у ній йому не належать.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтю 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами ст. 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення ст. 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Вищенаведені положення закону направлені на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які беруть участь у справі.

Справа надійшла до суду апеляційної інстанції у травні 2015 року.

Двічі ухвалою апеляційного суду у справі призначалась судова почеркознавча експертиза, яка не була проведена через відсутність оплати зі сторони відповідача, а також за клопотанням експерта про витребування додаткових зразків почерку відповідача.

Неодноразово відповідача та його представників було повідомлено про необхідність надання зразків почерку, проте станом на даний час вільних зразків почерку відповідача для проведення експертизи не надано.

Отже, відмова відповідача від виконання клопотання судового експерта та надання вільних зразків почерку для проведення призначеної за його клопотанням експертизи, розцінюється судом як зловживання своїми процесуальними правами, яке призводить до затягування розгляду справи, а тому колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті за відсутності відповідача.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заяви та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено що згідно розписки, оригінал якої містяться в матеріалах справи 14 грудня 2013 року ОСОБА_4 взяв у ОСОБА_2 в борг 20000грн. та зобовязався повернути до 30 грудня 2013 року (а.с.22).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з доведеності отримання ОСОБА_4 коштів за розпискою від ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції , з огляду на наступне.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Тобто зобовязання позичальника припиняються належним виконанням і з цього часу боржник є особою, яка повністю виконала свої боргові зобовязання, про що також зазначено й в ст. 599 ЦК України.

Зі змісту норм ЦК України, які регулюють спірні правовідносини, витікає, що на іншу сторону договору позикодавця покладається обовязок при поверненні позики видати позичальникові розписку про отримання предмета позики (чи його частини) або повернути йому борговий документ (ст. 545 ЦК України).

Колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги відповідач про розгляд справи за його відсутності такими, що не підлягають задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи, судом відкладався розгляд справи, 04 березня 2015 року, за відсутності відповідача та його представника.

Крім того, посилання відповідача в апеляційній скарзі про перешкоду в призначенні судової почеркознавчої експертизи колегія суддів до уваги не приймає, оскільки як убачається НДІ неодноразово посилалися повідомлення про необхідність оплати призначеної експертизи. Крім того у суді апеляційної інстанції двічі призначалась у справі почеркознавча експертиза, однак відповідачем тривалий час не було надано за клопотанням судового експерта належної кількості експериментальних та вільних зразків почерку, що унеможливило її проведення.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Заочне рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 11 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: