АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 626/1833/15-ц Головуючий суддя І інстанції Тарасенко Л. І.
Провадження № 22-ц/790/8569/15 Суддя доповідач Овсяннікова А.І.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Овсяннікової А.І.

суддів - Бездітко В.М., Сащенко І.С.

при секретарі Дашковської Н.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові апеляційну скаргу голови Селянського фермерського господарства «Злагода» ОСОБА_1 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року по цивільній справі за позовом голови Селянського фермерського господарства «Злагода» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року голова Селянського фермерського господарства «Злагода» ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником при виконанні трудових обовязків.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 працював на посаді тракториста - машиніста у СФГ «Злагода». З ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

27 квітня 2015 року відповідач згідно наряду проводив посів соняшнику трактором МТЗ-82.1 та сівалкою УПС-8, у полі №11 с.Березівка. Біля 11.00 години, самовільно залишивши місце роботи, ОСОБА_2 поїхав в тракторну бригаду, де по дорозі не впорався з керуванням транспортного засобу і вїхав в перешкоду (паркан), чим спричинив пошкодження сівалки УПС-8.

Для ремонту сівалки було придбано запчастин на суму 36440, 77 грн.

Під час події було розсипано (знищено) насіння соняшнику та добрива на суму 1689.00 грн.

Просить стягнути 38 129 грн. 77 копійок в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати 381,29 грн.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила суду, що ОСОБА_2 працював у її господарстві трактористом-машиністом з 01 квітня 2015 року і з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність.

27 квітня 2015 року ОСОБА_2 не впорався з керуванням трактора з сівалкою і вїхав у перешкоду, чим спричинив пошкодження сівалки УПС-8. ОСОБА_2 залишив трактор з пошкодженою сівалкою у тракторній бригаді, залишив місце роботи, так як був в стані алкогольного спяніння і більше на роботу не вийшов.

Декілька днів працівники тракторної бригади самотужки ремонтували пошкоджену сівалку. Для ремонту було придбано та замінено на сівалці пошкоджені частини на 5752,83 грн. Після вказаного ремонту сівалка не може якісно сіяти, так як зігнуто раму. Наказом від 06 травня 2015 року ОСОБА_2 було звільнено з роботи за прогули.

У наступному позивач посилався на те, що з ОСОБА_2 не можна було укладати договір про повну матеріальну відповідальність, так як професія тракториста-машиніста не входить до переліку посад і робіт, які виконує робітник, з яким підприємство може укласти договір працівником повної матеріальної відповідальності. Однак, ОСОБА_2 завдав матеріальної шкоди СФГ «Злагода» тим, що скоїв ДТП в стані алкогольного спяніння і пошкодив сівалку на вказану позивачем суму.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково на суму 1156,77 грн. Визнав, що було пошкоджено два ланцюга та два бункера апарату насіннєвого. Пояснив суду, що дійсно 27 квітня 2015 року він о 7 годині ранку поїхав на поле сіяти соняшник на тракторі МТЗ з сівалкою УПС-8. Під час робити приблизно о 10 годині на сівалці пошкодився маркер. Він зателефонував бригадиру ОСОБА_3, але той не відповідав і він поїхав у тракторну бригаду ремонтуватись. По дорозі йому на зустріч рухався легковий автомобіль на великій швидкості. Щоб автомобіль не зіткнувся з сівалкою він звернув правіше, де правим краєм сівалки наїхав на пеньок і пошкодив два бункера з насінням. Після цього він приїхав у тракторну бригаду, залишив трактор з сівалкою та пішов додому, так як погано себе почував та боявся зустрічі з господарем ОСОБА_4

Представник відповідача наголошував, що ОСОБА_2 не може нести повну матеріальну відповідальність, так як він не є працівником, як тракторист-машиніст, з яким можна укладати договір про повну матеріальну відповідальність. Твердження позивача та його представника, що ОСОБА_2 завдав шкоду, перебуваючи в стані алкогольного спяніння нічим не підтверджено, тому ОСОБА_2 може нести матеріальну відповідальність тільки у межах середнього місячного заробітку.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, і.н. НОМЕР_1, на користь голови Сільського фермерського господарства «Злагода» ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 1156,13 грн.. та витрати по сплаті судового збору в сумі 11.43 грн., а всього стягнути 1167,56 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі голова СФГ «Злагода» ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов, оскільки судом порушено норми матеріального та процесуального права.

Зазначає, що знаходження ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння підтверджено доказами, а тому є підстави для стягнення з нього матеріальної шкоди у повному обсязі.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Як встановлено судом і підтверджується матеріалами справиз 01 квітня 2015 року ОСОБА_2 працював в СФГ «Злагода» на посаді тракториста машиніста. 06 травня 2015 року звільнений за прогул.

27 квітня 2015 року ОСОБА_2 згідно наряду проводив посів соняшнику. По дорозі у тракторну бригаду не впорався з керуванням, вїхав у загороджу, в результаті чого п пошкоджено сівалку УПС 8.

Згідно розрахунку потреби на придбання запасних частин та комплектуючих для ремонту сівалки УПС -8 згідно рахунку ТОВ «Техноторг-Дон» вартість ремонту складає 36440 грн. 77 коп.

Також, ФСГ «Злагода» визначено насіння та добрив на суму 1689 грн.

Задовольняючи частково позов СФГ «Злагода» суд першої інстанції обґрунтовано виходив з тих обставин, що стягненню підлягає матеріальна шкода за пошкодження сівалки УПС -8 в межах середнього заробітку.

Відповідно ст.ст. 130, 132, 135-1, 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку

Письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв'язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверджуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані.

Відповідно до п. 4, 8, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29 грудня 1992 року зі змінами «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» за правилами ст.132 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких її заподіяно, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, крім випадків, коли законодавством вона передбачена у більшому, ніж цей заробіток, розмірі. Якщо межі матеріальної відповідальності були визначені в укладеному з працівником контракті, вона покладається на нього відповідно до умов контракту.

Розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов'язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно з ст.135-1 КЗпП може бути укладено такий договір та чи був він укладений.

При розгляді справ за позовами про покладення повної матеріальної відповідальності за п.4 ст.134 КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації працівником, який знаходився у нетверезому стані, судам необхідно враховувати, що нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненням сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом.

Посилання СФГ «Злагода» щодо правильності укладення з ОСОБА_2 договору про повну матеріальну відповідальність безпідставне.

Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріатом ВЦРПС від 28 грудня 1977 pоку N 447/24 затверджено Перелік посад і робіт, які заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємство, установа, організація можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення схоронності цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

Згідно цього переліку посаду тракториста-машиніста та характер робіт за такою посадою не визначено як такі роботи, які виконуються працівниками, з якими підприємства, можуть укладати письмові договори про повну матеріальну відповідальність.

Отже, з ОСОБА_2 не може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність, тому стягнення з нього повної вартості збитків на цій підставі не відповідає вимогам закону.

Також , позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 1166 ЦК України, що не відповідає обставинам справи. ОСОБА_2 перебував з СФГ «Злагода» у трудових відносинах, тому він має нести відповідальність згідно норм трудового законодавства, а саме матеріальну у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Щодо посилання позивача про перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного спяніння як підставу для стягнення матеріальної шкоди повному обсязі, то колегія виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано беззаперечних доказів щодо перебування відповідача у нетверезому стані під час керування сівалкою.

Матеріали справи не містять медичного висновку щодо перебування у стані алкогольного спяніння або відмови відповідача від проходження медичного огляду.

Пояснення свідків не можуть бути підставою для задоволення позовних вимог, оскільки жоден з них безпосередньо не спілкувався з відповідачем на день вчинення ДТП.

Доповідна записка бригадира ОСОБА_3 про перебування ОСОБА_2 в стані алкогольного спяніння складена на припущеннях свідка ОСОБА_5, яка бачила ОСОБА_2 на відстані біля 10 м; близько з ним не спілкувалася, а тому зазначити безумовно, що ОСОБА_2 був у нетверезому стані, а не погано себе почував не можна.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують. Рішення ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 313, 315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу голови СФГ «Злагода» ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 09 листопада 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: