УХВАЛА

іменем україни

15 липня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Гончара В.П.,

Остапчука Д.О., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - Комінтернівська селищна рада Комінтернівського району Одеської області, про відновлення права на користування земельною ділянкою, усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Комінтернівська селищна рада Комінтернівського району Одеської області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення самочинно збудованих споруд та поновлення меж земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2012 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та, уточнивши вимоги, просила зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 відповідно до розмірів, визначених рішенням Комінтернівської селищної ради народних депутатів від 27 листопада 1997 року № 130 про передачу їй у власність вказаної земельної ділянки; зобов'язати землевпорядника Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області встановити (відновити) межові знаки земельної ділянки площею 84 кв. м відповідно до акта про встановлення меж від 15 жовтня 1985 року, з яких: 16,8 м по фасаду 50 м довжиною та 16,8 м шириною в городі зі.

В обґрунтування позову посилалась на те, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 червня 1985 року належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1.

Рішенням правління колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС (протокол № 13) від 02 липня 1985 року рекомендовано загальним зборам уповноважених колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС виділити ОСОБА_6 земельну ділянку по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1 у зв'язку з успадкуванням житлового будинку, який розташований на вказаній земельній ділянці.

Рішенням загальних зборів уповноважених колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС від 26 листопада 1985 року № 66 ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка площею 840 кв. м для будівництва індивідуального будинку по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області від 13 березня 1986 року № 67 надано дозвіл ОСОБА_6 на будівництво індивідуального жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами та 10 квітня 1986 року видано паспорт на забудову в сільському населеному пункті на земельній ділянці площею 840 га по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1

Рішенням Комінтернівської селищної ради народних депутатів від 27 лютого 1996 року № 18 затверджено акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1 від 27 лютого 1996 року.

Рішенням Комінтернівської селищної ради народних депутатів від 27 листопада 1997 року № 130 передано ОСОБА_6 у власність раніше виділену їй земельну ділянку по АДРЕСА_1 (нині -АДРЕСА_1.

Однак отримати державний акт на право власності позивач не може, оскільки між нею та користувачами суміжних земельних ділянок існує спір щодо фактичних розмірів земельних ділянок. При обмірі її земельної ділянки встановлено, що її фактичний розмір значно менший за розмір переданої їй у користування, а потім у власність земельної ділянки.

Суміжними землекористувачами є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 При цьому ОСОБА_4 як власник будинку АДРЕСА_2, розташованого на суміжній з позивачем земельній ділянці, користується земельною ділянкою без оформлення прав на земельну ділянку, щодо якої відсутня державна реєстрація.

Земельна ділянка площею 0,1 га по АДРЕСА_3 згідно з копєю державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого 19 липня 2001 року Комінтернівською селищною радою за № 48, належала на праві власності ОСОБА_7, який помер.

ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги померлого ОСОБА_7 за законом свідоцтво про право на спадщину та правовстановлюючі документи на земельну ділянку в установленому законом порядку не отримувала.

Сторони звертались до Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області із заявами про вирішенням спору щодо розмірів та меж земельних ділянок, однак було проведено лише вимір земельних ділянок, спір не вирішено та рекомендовано звернутись до суду.

Враховуючи, що суміжні землекористувачі не можуть дійти згоди щодо погодження меж земельних ділянок та між сторонами існує спір щодо фактичних розмірів земельних ділянок, ОСОБА_6 просила задовольнити позов.

У квітні 2012 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, знесення самовільно збудованих споруд та поновлення меж земельної ділянки.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18 липня 2012 року позовні заяви об'єднані в одне провадження.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2014 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_6 земельною ділянкою АДРЕСА_1, яка передана їй у користування.

У решті позову відмовлено.

У позові ОСОБА_5 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2014 року рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2014 року в частині задоволення позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків апеляційного суду обставинам справи, неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення апеляційного суду таким вимогам закону не відповідає.

Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_6 та про зобов'язання ОСОБА_5 не чинити ОСОБА_6 перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка передана їй у користування, виходив із того, що фактичні розміри земельних ділянок сторін не відповідають розмірам, зазначеним у рішеннях про передачу земельних ділянок у користування та у власність.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, дійшов висновку про відсутність підстав для зобов'язання ОСОБА_4 як суміжного землекористувача не чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1, яка знаходиться у її користуванні, та про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень і фактично вирішив питання про встановлення нових меж земельних ділянок.

Однак з таким висновком апеляційного суду погодитись не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що 28 січня 1980 року правлінням колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС (протокол № 2) була розглянута та задоволена заява ОСОБА_8 про вилучення частини її присадибної земельної ділянки (без зазначення розміру) по АДРЕСА_1 для передачі ОСОБА_9 у зв'язку з відчуженням йому на підставі договору дарування частини будинку з господарськими будівлями, розташованого на вказаній земельній ділянці.

У 1980 році ОСОБА_9 склав заповіт, яким заповідав житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 ОСОБА_6

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_9 помер.

За життя ОСОБА_9 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належним чином оформлене не було, свідоцтво про право власності на жилий будинок було видане на ім'я ОСОБА_9 виконавчим комітетом Комінтернівського селищної ради народних депутатів 23 листопада 1984 року та зареєстроване 18 грудня 1984 року за № 620.

11 червня 1985 року ОСОБА_6 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1.

Рішенням правління колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС (протокол № 13) від 02 липня 1985 року рекомендовано загальним зборам уповноважених колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС виділити ОСОБА_6 земельну ділянку по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1 у зв'язку з успадкуванням житлового будинку, який розташований на вказаній земельній ділянці.

Рішенням загальних зборів уповноважених колгоспу імені ХХ з'їзду КПРС від 26 листопада 1985 року № 66 ОСОБА_6 була виділена земельна ділянка площею 840 кв. м для будівництва індивідуального будинку по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1.

Рішенням виконавчого комітету Комінтернівської районної ради народних депутатів Одеської області від 13 березня 1986 року № 67 надано дозвіл ОСОБА_6 на будівництво індивідуального жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами на земельній ділянці площею 840 кв. м по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1

10 квітня 1986 року ОСОБА_6 було видано паспорт на забудову в сільському населеному пункті земельної ділянки площею 840 кв. м для будівництва індивідуального будинку по АДРЕСА_1

Відповідно до схематичного плану присадибної земельної ділянки по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1 станом на 22 квітня 1987 року загальна площа земельної ділянки складає 758 кв. м, розмірами сторін земельної ділянки: 12 кв. м, 58 кв. м, 14,2 кв. м та 58 кв. м.

Рішенням Комінтернівської селищної ради народних депутатів від 27 лютого 1996 року № 18 затверджено акт прийому в експлуатацію закінченого будівництвом жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 (нині - АДРЕСА_1 від 27 лютого 1996 року.

Рішенням Комінтернівської селищної ради народних депутатів від 27 листопада 1997 року № 130 передано ОСОБА_6 у власність раніше виділену їй земельну ділянку по АДРЕСА_1 (нині -АДРЕСА_1.

ОСОБА_6 отримати державний акт на право власності не може, оскільки між нею та користувачами суміжних земельних ділянок існує спір щодо фактичних розмірів земельних ділянок. При обмірі земельної ділянки ОСОБА_6 виявилось, що її фактичний розмір значно менший за розмір переданої їй у користування, а потім у власність земельної ділянки.

Суміжними землекористувачами земельної ділянки по АДРЕСА_1 (нині -АДРЕСА_1 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5

При цьому, ОСОБА_4 як власник сусіднього будинку АДРЕСА_2, розташованого на суміжній з позивачем земельній ділянці, користується земельною ділянкою без оформлення прав на земельну ділянку, щодо якої відсутня державна реєстрація.

Земельна ділянка площею 0,1 га по АДРЕСА_3 згідно з копією державного акта на право власності на землю серії НОМЕР_1, зареєстрованого 19 липня 2001 року Комінтернівською селищною радою за № 48, належала на праві власності ОСОБА_7, який помер.

ОСОБА_5 як спадкоємець першої черги померлого ОСОБА_7 за законом свідоцтво про право на спадщину та правовстановлюючі документи на земельну ділянку в установленому законом порядку не отримувала.

Сторони звертались до Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області із заявами про вирішенням спору щодо розмірів та меж земельних ділянок, однак спір вирішено не було, а лише здійснено вимір земельних ділянок та рекомендовано звернутись до суду.

Статтею 16 ЗК Української РСР встановлювалося, що надання земельних ділянок у користування здійснюється в порядку відведення. Відведення земельних ділянок провадиться на підставі постанови Ради Міністрів УРСР або рішення виконавчих комітетів обласної, районної, міської, селищної і сільської Рад народних депутатів в порядку, встановлюваному законодавством Союзу РСР і Української РСР. У постановах або рішеннях про надання земельних ділянок вказується мета, для якої вони надаються, і основні умови користування землею. Надання земельної ділянки, що є в користуванні, іншому землекористувачеві провадиться тільки після вилучення даної ділянки в порядку, передбаченому статтями 37-41 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 20 ЗК Української РСР відповідно до основ земельного законодавства Союзу РСР і союзних республік право землекористування колгоспів, радгоспів та інших землекористувачів засвідчується державними актами на право користування землею. Форми актів встановлюються Радою Міністрів СРСР.

Право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих комітетів міських, селищних Рад народних депутатів (ч. 5 ст. 20 ЗК Української РСР).

Частиною 2 статті 106-1 ЗК Української РСР визначалося, що у випадках переходу в спадщину права власності не розташований у сільському населеному пункті жилий будинок до спадкоємців, якщо вони не мають права на одержання в установленому порядку присадибної земельної ділянки, а також придбання громадянами, які постійно проживають у містах і селищах міського типу, жилого будинку в сільській місцевості для сезонного або тимчасового проживання або наявності, у них у цій місцевості жилого будинку на праві особистої власності, який вони бажають використовувати для зазначеної мети, цим особам надається у користування земельна ділянка для утримання жилого будинку і виробництва сільськогосподарської продукції в порядку і розмірах, що визначаються законодавством Союзу РСР.

Згідно зі ст. 102 ЗК Української РСР розміри земельних ділянок для об'єктів цивільного і житлового будівництв встановлюються виконавчими комітетами селищних Рад народних депутатів у відповідності з будівельним нормами і правилами. Земельні ділянки для індивідуального житлового будівництва громадян надаються виконавчими комітетами селищних Рад народних депутатів в розмірах від 0,07 до 0,12 гектара з врахування місцевих умов.

Частиною 2 статті 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановленню твердих меж, а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними.

Суд першої інстанції, встановивши, що фактичні розміри земельних ділянок сторін не відповідають розмірам, зазначеним у рішеннях про передачу земельних ділянок у користування та у власність, дійшов обґрунтованого висновку про зобов'язання ОСОБА_4 як суміжного землекористувача не чинити ОСОБА_6 перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою АДРЕСА_1.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, у порушення вимог ст. ст. 213-214, 303, 316 ЦПК України, встановивши, що відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 14 листопада 2013 року вбачається неможливість зробити висновок про переміщення фактичних меж земельних ділянок в жодну зі сторін через відсутність межових знаків, які свідчать про виніс точок меж ділянок в натурі із прив'язкою до єдиної геодезичної системи координат, надати відповіді на питання, чи мав місце самозахват земельної ділянки ОСОБА_6 з боку ОСОБА_4 чи ОСОБА_5, неможливо, одночасно дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для зобов'язання ОСОБА_4 як суміжного землекористувача не чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 площею 840 кв. м, переданою їй у власність на підставі рішення Комінтернівської селищної ради народних депутатів від 27 листопада 1997 року № 130, та про те, що суд першої інстанції вийшов за межі своїх повноважень та фактично вирішив питання про встановлення нових меж земельної ділянки.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дійшов правильного висновку про зобов'язання ОСОБА_4 як суміжного землекористувача не чинити ОСОБА_6 перешкод у користуванні земельною ділянкою АДРЕСА_1 площею 840 кв. м, у зв'язку з невідповідністю її фактичних розмірів розмірам, зазначеним у рішенні про передачу земельної ділянки у власність, та з метою усунення таких розбіжностей.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Оскільки апеляційний суд помилково скасував правильне рішення суду першої інстанції та ухвалив нове рішення, яке не відповідає вимогам закону, рішення апеляційного суду підлягає скасуванню, а рішення суду першої інстанції - залишенню в силі.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 жовтня 2014 року скасувати та залишити в силі рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2014 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

В.П. Гончар

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко