Справа № 367/8414/15-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року Ірпінський міський суд Київської області у складі:

головуючого судді Мікуліна А.В.,

при секретарі Дегтяр М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що в лютому 2008 р. ОСОБА_4 звернувся до нього із проханням позичити гроші. 10.02.2008 р. позивач і ОСОБА_4 уклали договір позики за яким позивач передав 39 000 дол. США. 31.03.2008 р. ОСОБА_4 також позичив у позивача 250 000,00 грн., в серпні 2008 р. позичив 23 000,00 дол. США та 275 000,00 грн. Тобто, ОСОБА_4 позичив у позивача кошти на загальну суму 62 000,00 дол. США та 525 000,00 грн. Дані обставини підтверджуються розпискою. Вказує, що 09.03.2011 р. ОСОБА_4 помер, а спадщину після його смерті в рівних частках прийняли відповідачі. Зауважує позивач, що відповідача було відомо про борги спадкодавця, тому 10.12.2012 р. звернувся до відповідачів із вимогою про повернення боргу в розмірі 62 000,00 дол. США та 525 000,00 грн. Однак відповідачі на вимогу не реагують, тому просить стягнути із відповідачів в рівних частках на його користь борг за договором позики в загальній сумі 2 007 420,00 грн. та судові витрати по справі.

Представник позивача в судове засідання зявилася, підтвердила обставини викладені у позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідачі та їх представник в судове засідання зявилися, заперечували щодо позовних вимог позивача, просили застосувати строк позовної давності.

Заслухавши доводи і заперечення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 отримав в борг від ОСОБА_1: 10.02.2008 р. 39 000,00 дол. США, 31.03.2008 р. 250 000,00 грн., в серпні 2008 р. 23 000,00 дол. США та 275 000,00 грн., що підтверджується розписками написані ОСОБА_4 (а.с.5, 6). Відповідно до Свідоцтва про смерть ОСОБА_5 1-ОК №213823 ОСОБА_4 помер 09.03.2011 р. Також судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із заявами від 18.03.2011 р. про прийняття спадкового майна після смерті їх батька ОСОБА_4, який помер 09.03.2011 р. Крім того, 29.08.2011 р. до Ірпінської міської державної нотаріальної контори звернувся із заявою ОСОБА_6 із заявою про прийняття спадкового майна після смерті його брата ОСОБА_4, який помер 09.03.2011 р. 10.12.2012 р. ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вимогою повернути борг ОСОБА_4, оскільки вони прийняли спадщину після смерті спадкодавця (а.с.7).

Відносини між сторонами, що є предметом спору, врегульовуються нормами Цивільного кодексу України (надалі ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Враховуючи встановлені судом обставини та вищезазначені норми Закону, оскільки ОСОБА_4, який помер 31.03.2008 р., не виконав своїх зобовязань щодо повернення грошових коштів, отриманих від ОСОБА_1 за розписками, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті свого батька ОСОБА_4, суд дійшов висновку, що вказані спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги позивача, а тому наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Згідно із статтями 256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до статті 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Оскільки розписками від 10.02.2008 р. та від 31.08.2008 р. не було чітко зазначено про строк вимоги, а спадкодавцями не було повідомлено позивача про відкриття й прийняття спадщини, тому суд дійшов висновку, що позивачем не пропущений строк позовної давності.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 256, 257, 267, 1046, 1047, 1049, 1281, 1282 Цивільного кодексу України, статтями 6-8, 10, 15, 30, 60, 64, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики в розмірі 2 007 420,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 090,00 грн.

Рішення в повному обсязі буде виготовлено до 04.01.2016 р.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів з дня проголошення рішення, а особами, які були відсутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_7