Справа № 202/5827/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 листопада 2015 року Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська в складі головуючого судді Марченко Н.Ю., за участю секретаря судового засідання Старовойтова Є.В., Шишляннікова О.В., представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на 39/100 частин домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Вологодська, 59, яке складається з житлового будинку літ. «А-1», житлових прибудов літ. «А1-1», «А2-1», «А3-1», ганків літ. «а4», «а5», «а6», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «Г», вбиралень літ. «Д», літ. «Е», сараїв літ. «З», літ. «И», споруд № 1-11, замощення І,ІІ, у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 17 травня 2014 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору дарування від 9 червня 1982 року його матері ОСОБА_5 належала 1/2 частина домоволодіння № 59 по вул. Вологодській у м. Дніпропетровську. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 1988 року за попередньою власницею частини домоволодіння, яка належить відповідачу, - ОСОБА_6 було визнано право власності на 61/100 частини домоволодіння по вул.. Вологодській, 59 в м. Дніпропетровську, а частка майна ОСОБА_5 зменшена до 39/100 частин. При цьому змін в фактичному користуванні належними сторонам частками домоволодіння не відбулося. 28 лютого 1989 року ОСОБА_6 зареєструвала зміну часток у бюро технічної інвентаризації. ОСОБА_7 зміну своєї частки з 1/2 частини на 39/100 частин не зареєструвала. 17 травня 2014 року ОСОБА_5 померла. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину домоволодіння. Він в установленому порядку прийняв спадщину після смерті матері, оскільки з 25 жовтня 2004 року по час смерті матері проживав разом із нею, але постановою нотаріуса Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 10 грудня 2014 року йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ОСОБА_5 за життя не зареєструвала зміну частки домоволодіння, що належить їй на праві власності.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідач ОСОБА_8 у судовому засіданні позов визнала.

Представник третьої особи Дніпропетровської міської ради ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав:

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 9 червня 1982 року, посвідченого Шостою дніпропетровською державною нотаріальної конторою, ОСОБА_5 на праві власності належала 1/2 частина домоволодіння № 59 по вул. Вологодській у м. Дніпропетровську. Інша 1/2 частина вказаного домоволодіння належала ОСОБА_9

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 грудня 1988 року змінено ідеальні частки у домоволодінні № 59 по вул. Вологодській у м. Дніпропетровську: визначено частку ОСОБА_9 у домоволодінні в розмірі 61/100 частин, а частку ОСОБА_5 в розмірі 39/100 частин, в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9 визнано право власності на 61/100 частин вказаного домоволодіння за ОСОБА_10

22 грудня 2012 року ОСОБА_10 відповідно до договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_11, подарувала належні їй 61/100 частин домоволодіння ОСОБА_8

Відповідно до листа КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року за ОСОБА_8 зареєстровано право власності на 61/100 частин домоволодіння № 59 по вул. Вологодській у м. Дніпропетровську, а частка ОСОБА_5 значиться в розмірі 1/2 частини та перереєстрована не була.

17 травня 2014 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

Після смерті ОСОБА_5 спадщину в установленому порядку прийняв її син ОСОБА_4, за заявою якого 18 серпня 2014 року Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа.

Постановою нотаріуса від 10 грудня 2014 року ОСОБА_4 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з тим, що ОСОБА_5 за життя не зареєструвала зміну частки домоволодіння, що належить їй на праві власності.

Згідно зі ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 3 статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Враховуючи, що за життя ОСОБА_5 була власником 39/100 частин домоволодіння № 59 по вул. Вологодській в м. Дніпропетровську, після її смерті спадщину в установленому порядку прийняв позивач, але в позасудовому порядку позбавлений можливості оформити свої спадкові права, суд вважає можливим позов задовольнити, визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_5 на 39/100 частин домоволодіння № 59 по вул. Вологодській у м. Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А1-1», прибудови літ. «А2-1», прибудови літ. «А3-1», ганку літ. «а4», ганку літ. «а5», ганку літ. «а6», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «Г», вбиральні літ. «Д», вбиральні літ. «Е», теплиці літ. «Ж», сараю літ. «З», сараю літ. «И», споруд № 1-11, замощення І,ІІ.

Керуючись ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Дніпропетровська міська рада, Шоста дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на 39/100 частин домоволодіння № 59 по вул. Вологодській у місті Дніпропетровську, яке складається з житлового будинку літ. «А-1», житлової прибудови літ. «А1-1», прибудови літ. «А2-1», прибудови літ. «А3-1», ганку літ. «а4», ганку літ. «а5», ганку літ. «а6», гаражу літ. «Б», літньої кухні літ. «Г», вбиральня літ. «Д», вбиральня літ. «Е», теплиця літ. «Ж», сараю літ. «З», сараю літ. «И», споруд № 1- 10, замощення І,ІІ, у порядку спадкування за законом після смерті його матері ОСОБА_5, яка померла 17 травня 2014 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.Ю. Марченко