Справа № 288/162/15-ц
Провадження № 2/288/126/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року смт. Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Сікан В. М.,

при секретарі Дашинській Н.Є.,

з участю представників позивача; представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача; позивача ОСОБА_3,

представника відповідачів; представника позивачів - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Попільня цивільну справу за позовом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій вказує, що на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2004 року укладеного між ОСОБА_7 та УМВС України в Житомирській області (надалі Позивач), посвідченого державним нотаріусом Попільнянської держнотконтори Житомирської області ОСОБА_8, зареєстрованого в реєстрі за №4546, позивач є власником будинку № 92 по вул. 40-річчя Перемоги в смт. Попільня Попільнянського району Житомирської області.

Вказаний договір купівлі - продажу зареєстровано в державному комунальному підприємстві Бердичівське міжміське бюро технічної інвентаризації, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.

03.12.2004 року ОСОБА_3, який на той час займав посаду начальника Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області та членам його сімї, видано ордер на вселення до будинку №92 по вул. 40-річчя Перемоги в смт. Попільня.

На підставі ордера ОСОБА_3, разом із своєю дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6 вселився до вказаного будинку та зареєстрували за вказаною адресою своє місце проживання, що підтверджується листом Попільнянської селищної ради Житомирської області №02-16/35 від 26.01.2015 року .

З 25.08.2005 року ОСОБА_3 звільнений з посади начальника Попільнянського РВ УМВС України в Житомирській області та призначений на посаду оперативного чергового Ружинського РВ УМВС України в Житомирській області, а в подальшому на інші посади за межами Попільнянського району.

З 2009 - го року і по даний час ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вказаному будинку не проживають, комунальні послуги не сплачують, електроенергію та газопостачання не споживають, хоча продовжують перебувати на реєстраційному обліку. Дані обставини підтверджуються листом Попільнянського РЕМ №26 від 21.01.2015 року, листом КП «Гарант» №35 від 22.01.2015 року.

Крім цього Відповідачі мають у власності по одній четвертій ідеальних часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва №325 про право власності на житло виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Житомирського міськвиконкому 27.07.1999 року. Вказана обставина підтверджується листом КП "Житомирське обласне міжміське Бюро технічної інвентаризації" Житомирської обласної ради №1131 від 26.12.2011 року .

Відповідно до ст. 71 Житлового Кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Таким чином, оскільки відповідачі у вказаному будинку не проживають більше ніж пів року, не оплачують плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несуть інших витрат по утриманню будинку, вони вважаються такими, що втратили право користування нею.

Відповідно до статті 72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Позивач просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування будинком №92 по вул. 40-річчя Перемоги в смт Попільня Попільнянського району Житомирської області та судові витрати по справі.

До початку розгляду справи по суті відповідачі подали до суду зустрічну позовну заяву щодо визнання права користування житловим приміщенням, згідно якої вони посилаються на те, що з огляду на подану представником позивача за первісним позовом позовну заяву, виник спір про право підполковника міліції ОСОБА_3 та його сім'ї - дружини ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, на користування службовим житловим будинком за адресою: смт. Попільня, вул. 40-річчя Перемоги, яку вони не визнають і змушені звернутися до суду з метою захисту своїх прав, так як працівники міліції віддають службі найкращі професійні якості, роки, здоров'я і навіть життя, натомість не мають належного правового захисту і навіть пригнічуються отримавши такі позови. В звязку з необхідністю встановити істину та з'ясувати всі обставини для можливого розуміння представниками позивача за первісним позовом підстав надання службового житла визначеному переліку категорій працівників міліції та зняття соціальної напруги.

ОСОБА_3 службу в міліції закінчив згідно наказу УМВС України в Житомирській області від 05.04.2013р. в звязку з виходом на пенсію за віком при званні полковника міліції та вислузі у пільговому обчисленні - більш як 32 роки.

Держава забезпечила його житлом, а саме житловим будинком за адресою: смт. Попільня, вул. 40-річчя Перемоги, який він використовує на власний розсуд за цільовим призначенням. ОСОБА_3 законно вселився разом зі своєю родиною: жінкою ОСОБА_5 та сином ОСОБА_9 згідно ордеру, виданого виконкомом Попільнянської селищної ради від 03.12.2004р. № 1021 та згоди Попільнянського РВ УМВС відповідно до протоколу засідання зборів особового складу від 02.12.2004р. Потім була проведена їхня реєстрація від 03.12.2004р. і ОСОБА_3 разом з сім'єю стали проживати спільно і також проживають на даний час. Дбайливо ставляться до свого будинку, беруть участь у витратах по його утриманні. За власні кошти та власними силами з дружиною здійснили ремонт будинку.

ОСОБА_3 є основним квартиронаймачем, на нього відкрито особовий рахунок та на даний час відсутня заборгованість по комунальним послугам, що підтверджують довідки з КП «Гарант» та ПАТ «Житомиргаз». Вказаний будинок було передано на баланс Попільнянському КП «Благоустрій», що підтверджує довідка, відповідно до рішення тридцять шостої сесії пятого скликання Попільнянської селищної ради від 17.03.2009р. та на прохання УМВС України в Житомирській області.

Факт того, що ОСОБА_3 постійно проживає у своєму будинку разом з сім'єю підтверджує відповідь і самого відповідача, яка була надана голові ради ветеранів Попільнянськго РВ УМВС, а також вказано, що УМВС не має повноважень та законних підстав на його виселення.

Крім того, позивач за первісним позовом не є належним з огляду на те, що житловий будинок був переданий на баланс КП «Благоустрій» за рішенням органу місцевого самоврядування і має на даний час статус службового житла.

Отже, враховуючи викладені обставини, ОСОБА_3 вважає, що за ним має бути визнано право користування житловим будинком та для цього є всі законні підстави, виходячи з наступного.

Статті 61-70 ЖК України передбачають і встановлюють порядок користування жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду.

ОСОБА_10 з цим нормами глави 59 ЦК України встановлюється порядок користування житлом за договором найму (оренди). Разом з цим, ч. 2 ст. 123 Житлового Кодексу Української РСР встановлено, що до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення.

Аналогічну вимогу встановлює п. 26 Положення на підставі спеціального ордера (пункт 21 Положення) між наймодавцем (житлово-експлуатаційною організацією, а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого виданий ордер, укладається договір найму службового жилого приміщення.

Єдиною правовою підставою для укладення договору найму жилих приміщень державного чи комунального житлового фонду є ордер (ст.61 ЖК). Однією з підстав виникнення суб'єктивного права на житло, тобто набуття права користування конкретним жилим приміщенням, є вселення у нього в установленому порядку в якості наймача або члена сім'ї наймача (ст.64,65 ЖК).

Ст.121 ЖК встановлює досить загальні правила надання службових жилих приміщень. На виконання вказаної статті постановою ОСОБА_11 Міністрів Української Радянської Соціалістичної Республіки від 4 лютого 1988 року було затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого ОСОБА_11 Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 року N 37, пунктом 16 якого встановлено, що службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншої громадської організації, у віданні якої ці приміщення знаходяться, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті ОСОБА_11 народних депутатів, на території якої знаходиться відповідне підприємство, установа, організація.

Крім того, порядок надання службових приміщень також встановлюється і деякими відомчими нормативними актами, а саме щодо працівників міліції, то Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженим наказом Міністерства внутрішніх справ від 10.09.2004 року N 1039, п.4.2 якого визначено, що без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у пункті 4.1 цього Положення, не може бути виселено працівників, серед яких ті, які прослужили в органах внутрішніх справ України не менш як 10 років, і ті, які звільнені з посади, у зв'язку з якою їм було надано службове жиле приміщення, але продовжують проходити службу в органі, який надав це жиле приміщення; а також пенсіонерів, членів сім'ї померлого працівника, якому було надано службове жиле приміщення. Особам, указаним у цьому пункті, замість надання іншого жилого приміщення може бути запропоновано службове жиле приміщення, в якому вони проживають, для постійного проживання з подальшим виключенням такого жилого приміщення з числа службових.

Безпосередньо посада ОСОБА_3 була визначена у пункті 1 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення,службове житло, а саме - начальнику самостійного відділу.

Відповідно до ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до ст. 124 ЖК робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ст. 125 ЖК без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у ст. 124 ЖК, не може бути виселено, зокрема, осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, а також пенсіонерів.

Ст. 9 ЖК УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у користуванні ним інакше як з підстав і в порядку, передбаченим законом.

Відповідно до ст. 58 ЖК України єдиною підставою для вселення в жиле приміщення є ордер, виданий відповідним виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської ради на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду.

Згідно з ч. 2 ст. 61 ЖК України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Крім того, як убачається з правової позиції Верхового Суду України, висловленої у постанові від 11 липня 2012 року № 6-60цс12, у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (чч. 1, 2 ст. 64 ЖК УРСР). Отже ОСОБА_5 та ОСОБА_6, як члени сімї працівника міліції мають право на користування житловим будинком.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 постанови "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року № 2 роз'яснив, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати: чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема, чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлено угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї певний порядок користування жилим приміщенням.

Враховуючи викладене, пред'явлені позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають захисту шляхом визнання за позивачами за зустрічним позовом права користування спірним житловим будинком.

Позивачі за зустрічним позовом просять суд відмовити в задоволенні первісного позову, зустрічний позов задовольнити та визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 права користування житловим будинком за адресою: смт. Попільня вул. 40-річчя Перемоги № 92.

Представники позивача по первісному позову ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судових засіданнях позовні вимоги підтримали, просили їх задоволити, зустрічний позов не визнали, заперечували проти його задоволення.

Представник відповідачів ОСОБА_4 в судових засіданнях позовні вимоги не визнавала, просила відмовити в їх задоволенні, зустрічний позов підтримала та просила його задоволити.

Відповідач ОСОБА_3 по первісному позову - позов не визнавав, подав зустрічний позов.

Суд вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню а зустрічний позов відповідачів залишається без задоволення із слідуючих підстав.

Судом встановлено наступні обставини:

Так, згідно з витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.12.2004 р. позивач за первісним позовом є власником житлового будинку № 92, що знаходиться по вул.40-річчя Перемоги в смт Попільня Попільнянського району Житомирської області (а.с.6).

Вказана реєстрація відбулася на підставі договору купівлі-продажу від 29.10.2004 р. зареєстрованого за № 4546 та вчиненого Попільнянською держнотконторою (а.с.5).

Крім того, як зазначено у вищезгаданому договорі, вказаний будинок придбавався для проживання начальника Попільнянського РВ УМВС в Житомирській області відповідача по справі ОСОБА_3

Згодом, відповідачу ОСОБА_3 на підставі рішення виконкому Попільнянської селищної ради від 03.12.2004 р. було видано ордер № 1021 на право його заселення разом із членами його сім'ї відповідачами по справі ОСОБА_5, ОСОБА_6 у будинок № 92, що по вул.40-річчя Перемоги в смт Попільня Попільнянського району Житомирської області (а.с. 51).

Відповідач ОСОБА_3 змінював своє місце роботи і згідно наказу УМВС України в Житомирській області від 05.04.2013 р. за № 115 о/с (а.с.48) звільнений з органів внутрішніх справ у відставку. На час звільнення відповідач ОСОБА_3 працював начальником Андрушівського РВ УМВС в Житомирській області.

Ще в 2011 році пенсіонери-ветерани Попільнянського РВ УМВС в Житомирській області зверталися з колективним зверненням до різних правоохоронних органів з приводу незаконного отримання відповідачем ОСОБА_3 спірного домоволодіння, а також тривалої його і членів родини відсутності у цьому ж будинку (а.с. 16).

На вказане колективне звернення, голові ради ветеранів Попільнянського РВ УМВС в Житомирській області ОСОБА_12 надавалася УМВС в Житомирській області відповідь, що будь-яких порушень зі сторони відповідачем ОСОБА_3 перевіркою не встановлено (а.с. 53).

До аналогічного висновку дійшов і слідчий прокуратури Попільнянського району ОСОБА_13 виклавши свої обґрунтування в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи від 24.12.2012 року (а.с. 7).

Із повідомлення селищного голови Попільнянської селищної ради ОСОБА_14 від 26.01.2015 року ( а.с. 8) вбачається, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1, що по вул.40-річчя Перемоги в смт Попільня.

Вирішуючи питання виходячи з вимог позивача щодо втрати відповідачів за первісним позовом права користування житловим приміщенням, суд виходить з наступного:

Так, в постанові про відмову в порушенні кримінальної справи винесеної слідчим прокуратури Попільнянського району від 24.12.2012 р. (а.с. 7) зазначено, що оскільки відповідач ОСОБА_3 проходить службу в Андрушівському РВ УМВС він не в змозі постійно проживати у вищезгаданому будинку.

В підтвердження вказаної обставини і є повідомлення КП «Гарант» територіальної громади селища Попільня від 22.01.2015 року за № 35 (а.с.9) де зазначено, що інформація про абонентів проживаючих ІНФОРМАЦІЯ_1, що по вул.40-річчя Перемоги в смт Попільня відсутня. Крім того, незважаючи на те, що центральне водопостачання до будинку прокладено, в період з 2010-2014 роки розрахунки за комунальні послуги не проводились.

Аналогічну інформацію надано і Попільнянським РЕМ (а.с. 10-12) де зазначено, що відповідачами за первісним позовом платежі за електроенергію не здійснювалися на протязі 2012-2015 років. Крім того, відсутні також дані про обєми спожитої електроенергії.

Із довідки ПАТ «Житомиргаз» за № 291 від 24.02.2015 року ( а.с.49), яка надана відповідачами вбачається, що пуск газу до будинку № 92 в смт Попільня по вул.40-річчя Перемоги відбувся 03.12.2004 року з показником лічильника 17354 м?.

Разом з тим із вказаної довідки не вбачається, яка кількість та в який період відповідачами використовувався природний газ.

За відповідачем ОСОБА_3 зареєстровано право власності на одну четверту ідеальних часток квартири АДРЕСА_2 (а.с.37).

При розгляді справи судом відповідачам ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 неодноразово направлялися судові повістки про виклик їх до суду як за адресою їх реєстрації тобто, в смт Попільня, а також за адресою АДРЕСА_3, що по вул.Народицькій м.Житомир.

Як свідчать розписки в отриманні судового повідомлення, вони як правило відповідачами отримувались за місцем їх проживання, а саме АДРЕСА_4 (а.с.70-72, 88-90, 136-138, 149-151 ).

Судом також допитувалось ряд свідків, які заявлялись сторонами по справі.

В свою чергу свідки ОСОБА_12, ОСОБА_15, ОСОБА_10 підтвердили в суді, що сім'я ОСОБА_6 тривалий період часу по вул.40-річчя Перемоги в смт Попільня в будинку № 92 не проживає.

Свідок ОСОБА_16 в судовому засіданні вказував на ту обставину, що сім'я ОСОБА_6 часто приїздила до спірного помешкання.

Враховуючи розбіжності у показах свідків, суд приймає до уваги покази свідків від сторони позивача за первісним позовом, оскільки вказані особи проживають по сусідству із домоволодінням сім'ї ОСОБА_6 і вони узгоджуються з іншими раніше наведеними доказами.

Як передбачено ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача, або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

В судовому засіданні сторона відповідачів за первісним позовом не надала докази, які б свідчили поважність причин відсутності наймача за місцем реєстрації, як це передбачено у п.1-7 ст. 71 ЖК України і тому первісний позов підлягає задоволенню.

Твердження представника відповідачів за первісним позовом і як представника позивачів за зустрічною позовною вимогою щодо надання ОСОБА_3 саме службового приміщення не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні так-як відсутні будь-які докази, які б свідчили про віднесення жилого будинку № 92 вул.40-річчя Перемоги в смт Попільня у порядку визначеного Законом до службового приміщення.

Задовольняючи первісний позов про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням виключає можливість до задоволення зустрічного позову про визнання права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Виходячи зі змісту загальних положень про право власності (глава 23 ЦК України), позивач як власник спірного домоволодіння самостійно визначає долю свого майна.

При даних обставинах первинний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.3, 10, 57, 60, 88, 212-215, 218, ЦПК України; ст. 9, 58, 61-70, 71, 72, 118, 121, 125 ЖК України; Пленумом ВС України п.9 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами ЖК України» від 12.04.1985 року № 2; Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР, затвердженого ОСОБА_11 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року № 37; Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, затвердженим наказом МВС від 10.09.2004 року № 1039, з правової позиції ВС України, висловленої у постанові від 11.07.2012 року № 6-60цс 12; суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 такими, що втратили право користування будинком № 92 по вул. 40-річчя Перемоги в смт Попільня Попільнянського району Житомирської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області сплачений судовий збір в розмірі 243 гривні 60 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області про визнання права користування житловим приміщенням - відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Попільнянський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Попільнянського

районного суду ОСОБА_17