УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" вересня 2015 р. м. Київ

Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді САВЛУК Т.В.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 квітня 2015 року по справі №622/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1, звертаючись до Дніпровського районного суду міста Києва, як компетентного суду, просив скасувати рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків у складі третейського судді від 20 квітня 2015 року по справі №622/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, мотивуючи тим, що після отримання рішення трейського суду заявник звернувся до Жовтневого раойного суду місат Запоріжжя з позовом про захист прав споживачів шляхом визнання недійнсим трейськогоо застереження у кредитному договорі, оскільки саме такий порядок скасування рішення трейськеого суду визначено діючим заокнодством, одночасно заявник подав до компетентного суду заяву про скасування рішення третейського суду, оскільки законодавством встановлено тримісячний строк для звернення з такою заявою, тому вважає, що є підстави зупинити провадження у даній справі до вирішення справи Жовтневим районним судом міста Запоріжжя, а після ухвалення судом рішення про визання недійнсим трецського застереження будуть наявні підстави для скасування рішення трейського суду на підставі п.3 ч.2 ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» ОСОБА_2 , в судове засідання не з'явилась, представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просить відмовити у задоволенні заяви про скасування рішення третейського суду з підстав, викладених у письмових запереченнях, які приєднано до матеріалів справи.

Відповідно до ч.2 ст.389-4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що про час і місце розгляду справи повідомляються особи, які беруть участь у справі. Неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали третейської справи №1985/14, оцінивши наявні у справі докази та наведені заявником ОСОБА_1 підстави для скасування рішення третейського суду, які викладені у заяві про скасування рішення третейського суду, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 5 Закону України «Про третейські суди» на розгляд до третейського суду може бути переданий спір за наявності між сторонами третейської угоди, яка відповідає вимогам цього закону.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про третейські суди» третейська угода може бути укладена у вигляді третейського застереження в договорі, контракті або у вигляді окремою письмової угоди. Третейська угода укладається у письмовій формі. Третейська угода вважається укладеною, якщо вона підписана сторонами чи укладена шляхом обміну листами, повідомленнями по телетайпу, телеграфу або з використанням засобів електронного чи іншого зв'язку, що забезпечує фіксацію такої угоди, або шляхом направлення відзиву на позов, в якому одна із сторін підтверджує наявність угоди, а інша сторона проти цього не заперечує.

Третейська угода є підставою для передачі спору на розгляд третейського суду, а в деяких випадках - і підставою для створення та діяльності такого суду. Таким чином, належність форми і змісту третейської угоди, наявність у ній всіх істотних умов, передбачених законом, є первинною та обов'язковою умовою правомірності третейського розгляду, а відтак - і третейського рішення.

Отже, обов'язковою умовою для розгляду спору в третейському суді є наявність третейської угоди між сторонами.

Судом встановлено, що 14 грудня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 укладено Договір відновлювальної кредитної лінії №231М/07. (а.с.11-19)

Як передбачено у п.6.1 та п.6.2 Договору кредиту, усі спори та розбіжності, що виникають між сторонами за цим Договором підлягають врегулюванню шляхом взаємних консультацій та переговорів.

У випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, Сторони, керуючись ст.5 Закону України «Про третейські суди», домовляються про те, що спір розглядається одноособово третейським суддею Мороз Оленою Анатолівною Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. М.Раскової, 15. У випадку неможливості розгляду спору вказаним третейським суддею спір розглядається третейським суддею Ярошовцем Василем Миколайовичем або Білоконем Юрієм Миколайовичем в порядку черговості, вказаному у даному пункті. У разі, якщо спір не може бути розглянутий визначеним у даному пункті суддями, суддя призначається Головою Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків відповідно до чинного Регламенту Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків.

Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом, зокрема статтею 6 Закону України "Про третейські суди".

Рішенням Конституційного Суду України від 10 січня 2008 року №1-рп/2008 у справі за конституційним поданням 51 народного депутата України щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень абзаців сьомого, одинадцятого статті 2, статті 3, пункту 9 статті 4 та розділу VIII «Третейське самоврядування» Закону України «Про третейські суди» (справа про завдання третейського суду) від 10 січня 2008 року, визнано, що відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду, крім випадків, встановлених законом (ст. 17 ЦПК України, ст. 12 ГПК України, ст. 6 Закону України «Про третейські суди»), оскільки, гарантуючи право на судовий захист з боку держави, Конституція України водночас визнає право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захистити свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ч. 5 ст. 55 Конституції України). Це конституційне право не може бути скасоване або обмежене (ч. 2 ст. 22, ст. 64 Конституції України).

Одним зі способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права та свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних і господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Згідно абз. 5 п.4 мотивувальної частини вказаного рішення Конституційного Суду України, третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин - це вид недержавної юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої в абзаці сьомому статті 2, статті 3 Закону України «Про третейські суди», є здійснення ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів у цивільних і господарських правовідносинах у межах прав, визначеного частиною п'ятою статті 55 Конституції України.

Таким чином, одним із способів реалізації права кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань у сфері цивільних та господарських правовідносин є звернення до третейського суду.

Третейський суд це недержавний незалежний орган, що утворюється за угодою або відповідним рішенням заінтересованих фізичних та (або) юридичних осіб у порядку, встановленому цим Законом, для вирішення спорів, що виникають із цивільних та господарських правовідносин.

Порядок утворення та діяльності третейських судів в Україні, а також вимоги щодо третейського розгляду з метою захисту майнових і немайнових прав та охоронюваних законом інтересів фізичних та юридичних осіб встановлені Законом України „Про третейські суди".

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних правовідносин це вид недержавної юрисдикційної діяльності і не є здійсненням правосуддя.

Третейський суддя - фізична особа, призначена чи обрана сторонами у погодженому сторонами порядку або призначена чи обрана відповідно до цього Закону для вирішення спорів у третейському суді. (стаття 2 Закону України „Про третейські суди")

Відповідно до положень статті 14 Закону України „Про третейські суди" сторони мають право вільно призначати чи обирати третейський суд та третейських суддів. За домовленістю сторін вони можуть доручити третій особі (юридичній або фізичній) призначення чи обрання третейського суду чи суддів. Для призначення чи обрання третейських суддів у кожній справі необхідна їхня згода. У постійно діючих третейських судах призначення чи обрання третейських суддів здійснюється із затвердженого відповідно до статті 8 цього Закону списку третейських суддів, який за регламентом цього постійно діючого третейського суду може мати обов'язковий чи рекомендаційний характер.

Відповідно до ст. 17 Закону України „Про третейські суди" формування складу третейського суду в Постійно діючому третейському суді здійснюється в порядку, встановленому регламентом третейського суду. Формування складу третейського суду в третейському суді для вирішення конкретного спору здійснюється в порядку, погодженому сторонами. Сторони та призначені чи обрані ними третейські судді при призначенні чи обранні у відповідних випадках третейських суддів або головуючого складу третейського суду повинні забезпечувати додержання вимог цього Закону.

Як з'ясовано судом, підвереджується матеріалами третейської справи №622/15, 20 квітня 2015 року Постійно діючим третейським судом при Асоціації українських банків (третейський суддя Мороз О.А.) ухвалено рішення, яким позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено повністю.

Присуджено стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість по договору кредиту №231М/07 від 14.12.2007 року в сумі 21130 доларів США 16 центів, що за офіційним курсом НБУ на дату проведення розрахунку скаладає 494 319 грн. 83 коп. та третейський збір в розмірі 5343 грн. 20 коп. (а.с.7-8)

Підстави для скасування рішення третейського суду визначені у статті ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, якою передбачено, що рішення третейського суду може бути скасовано лише у випадках, передбачених цією статтею.

Рішення третейського суду може бути скасовано у разі:

1) справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону;

2) рішення третейського суду прийнято у спорі, не передбаченому третейською угодою, або цим рішенням вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, або цим рішенням вирішенні питання , які виходять за межі третейської угоди. Якщо рішенням третейського суду вирішенні питання, які виходять за межі третейської угоди, то скасовано може бути лише ту частину рішення, що стосується питань, які виходять за межі третейської угоди;

3) третейську угоду визнано судом недійсною;

4) склад третейського суду, яким прийнято рішення, не відповідав вимогам закону ;

5) третейський суд вирішив питання про права та обов'язки осіб, які не брали участі у справі.

Аналізуючи наявні у справі докази, оцінивши наведені заявником підстави для скасування рішення третейського суду, судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 при укладенні кредитного договору, який містить у собі третейське застереження, самостійно обрала спосіб захисту своїх прав у разі виникнення спору - саме у третейському суді, де безпосередньо сторонами договору визначено третейських суддів, які мають розглядати спір у третейському суді, письмова форма третейської угоди сторонами дотримана, на час розгляду справи третейським судом третейська угода була дійсною, доказів, які мали підтвердити, що заявник, як сторона кредитного договору, у встановленому порядку оспорював третейське застереження, яке викладено у п.6.2 Договору кредиту №231М/07 від 14.12.2007 року, заявник третейському суду не надав.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про третейські суди» учасниками третейського розгляду є сторони та їх представники.

Як передбачено у ст. 39 Закону України „Про третейські суди", третейський розгляд здійснюється у засіданні третейського суду за участю сторін або їх представників, якщо сторони не домовилися про інше щодо їхньої участі в засіданні. Третейський суд вправі визнати явку сторін у засідання обов'язковою. Сторонам має бути направлене повідомлення про день, час та місце проведення засідання третейського суду не пізніше ніж за 10 днів до такого засідання. Повідомлення направляється або вручається в порядку, визначеному статтею 15 цього Закону. Третейський суд під час розгляду справи повинен забезпечити додержання принципу змагальності сторін, рівні можливості та свободу сторонам у наданні ними доказів і у доведенні перед третейським судом їх переконливості.

Рішення третейського суду приймається після дослідження усіх обставин справи третейським суддею, що одноособово розглядав справу, або більшістю голосів третейських суддів, які входять до складу третейського суду. Рішення оголошується у засіданні третейського суду. (ч.1 ст. 45 Закону України «Про третейські суди»)

Відповідно до положень статті 52 Закону України «Про третейські суди» з питань, що виникають у процесі розгляду справи і не стосуються суті спору, третейський суд постановляє ухвали.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 квітня 2015 року по справі №622/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

не підлягає задоволенню, оскільки третейським судом ухвалене рішення з питань, які не виходили за межі третейської угоди, зважаючи на те, що предметом спору у третейському суді є стягнення заборгованості за Договором кредиту №2008/13-1-08/284 від 05 червня 2008 року, який укладено між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4; склад третейського суду визначений у третейському застереженні ( п.6.2 Договору кредиту), при цьому ОСОБА_4, як відповідач, будучи обізнаним про розгляд справи третейським судом, оскільки отримувала від третейського суду повідомлення про час та місце розгляду справи, щ підвереджується зворотними поштовими повідомленнями про вручення заявнику поштової кореспонденції, які долучені до матеріалів третейської справи, однак процесуальним правом заявити відвід складу третейського суду не скористалась, як і не подала заперечення на позов та докази на спростування заявлених позивачем, що були предметом спору.

В той же час, місцевий загальний суд, як компетентний суд, не перевіряє рішення третейського суду на відповідність нормам матеріального або процесуального права, а лише на дотримання процедурних вимог, які встановлені Законом України «Про третейські суди», при цьому рішення третейського суду може бути скасовано лише з підстав, визначених у ст.389-5 Цивільного процесуального кодексу України, однак в межах розгляду даної справи підстав для скасування рішення третейського суду судом не встановлено.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 квітня 2015 року по справі №622/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості є необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню в повному обсязі, в межах розгляду даної справи заявником не доведено наявність підстав для скасування рішення третейського суду.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 14, 17, 34, 39, 45, 51, 52, 55, 57 Закону України «Про третейські суди», ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 389-4, 389-5, 389-6 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, заінтересована особа Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про скасування рішення Постійно діючого третейського суду при Асоціації українських банків від 20 квітня 2015 року по справі №622/15 за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня її проголошення.

С у д д я