Провадження № 2/520/6421/15
Київський районний суд м.Одеси
У складі головуючого судді Калашнікової О.І.
При секретарі Шеховцевої О.В.
Розглянув у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Київська рай адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про визнання права власності на 1/2 частину квартири,
ОСОБА_1, як законний представник неповнолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, звернулась до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 і припинити право власності ОСОБА_2 на вищевказану нерухомість. Позивачка посилалась на припинення зі сторони відповідача виплати аліментів на утримання неповнолітнього сина у зв»язку з передачею синові нерухомого майна у вигляді 1/2 частини квартири. В судовому засіданні представник позивачки підтримуючи заявлені вимоги, просив визнати дійсною угоду, укладену ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо припинення права на аліменти.
Відповідач до суду не з»явився, про час і місце слухання справи сповіщався відповідно до вимог закону за місцем реєстрації.
Представник органу опіки та піклування до суду не з»явився, про час слухання справи сповіщений, надав заяву про вирішення спору за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позову.
За згодою позивачевої сторони суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача. Згідно з ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Суд вислухав представника позивачки, вивчив надані документи і встановив наступне:
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1999 року по 2011 рік, від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Після розірвання шлюбу дитина проживає з матір»ю. В період перебування в зареєстрованому шлюбі сторони придбали у власність квартиру АДРЕСА_1. Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 28.04.2015 року квартира визнана спільним майном колишнього подружжя і визнано, що кожний з них є власником 1/2 частини квартири. З 2011 року в квартирі постійно проживають позивачка разом з сином.
Рішенням Київського райсуду м.Одеси від 29.03.2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_2 в розмірі 600 грн щомісячно, починаючи з 28.12.2012 року до досягнення дитиною повноліття. При виконанні рішення суду про виплату аліментів на утримання сина батьки дійшли згоди, що в рахунок аліментів на утримання ОСОБА_2 батько передасть у власність дитини 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу на підставі рішення Київського райсуду м.Одеси від 28.04.2014 року (справа за №520/17609/13-ц). ОСОБА_2 звернувся до органів опіки та піклування з відповідною заявою і розпорядженням Київської рай адміністрації №329 від 30.06.2015 року надано дозвіл неповнолітньом у ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3, на укладання договору про припинення права на аліменти на дитину у зв»язку з передачею права власності на нерухоме майно. Для оформлення усіх належних документів щодо передачі права власності на нерухоме майно неповнолітній дитині в рахунок сплати аліментів, ОСОБА_2 видавав двічі довіреність на ім.»я ОСОБА_4, мотивуючи свої дії потребою виїхати за межі України. Виготовлення відповідних документів потребувало багато часу, термін дії довіреності, оформленої ОСОБА_2 скінчився, фактичне місце знаходження ОСОБА_2 позивачам невідоме. Позивачка вважає, що ОСОБА_2 виїхав на постійне місце проживання до іншої держави. Після досягнення домовленості щодо передачі нерухомого майна у власність сина в рахунок сплати аліментів, ОСОБА_2 перестав сплачувати аліменти на утримання сина, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 1.12.2015 року складає 8070,64 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивачева сторона посилалась на такі докази:

Свідоцтво про народження ОСОБА_2, рішення суду про розірвання шлюбу, рішення райсуду про стягнення аліментів, рішення райсуду про розподіл майна між колишнім подружжям, довідки відділу виконавчої служби про наявність заборгованості відповідача по сплаті аліментів, заява ОСОБА_2 на адресу керівника ВДВС разом з копією квитанції про погашення заборгованості по сплаті аліментів за період 2013 року, заява ОСОБА_2 на адресу ВДВС про передачу у власність дитини нерухомості в рахунок сплати аліментів, висновок Київської рай адміністрації як органу опіки та піклування «Про надання дозволу на укладання договору про припинення права на аліменти на дитину у зв»язку з передачею права власності на нерухоме майно за участю неповнолітнього ОСОБА_5, копії довіреностей ОСОБА_2 на ім.»я ОСОБА_4, висновок фахівця щодо вартості 1/2 частки квартири АДРЕСА_2, розрахунок ВДВС заборгованості ОСОБА_2 по аліментам станом на 1.12.2015 року.

При вищенаведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1 обґрунтованим і підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч.1 ст.190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у звязку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується і підлягає державній реєстрації. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору.

Суд встановив, що після розірвання шлюбу між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 неповнолітній син проживає з матір»ю, батько сплачує аліменти на утримання сина за рішенням суду, в процесі виконання рішення суду про сплату аліментів батьки неповнолітнього ОСОБА_2 уклали договір про припинення права на аліменти для дитини у зв»язку з передачею батьком права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 неповнолітньому синові. Дозвіл органу опіки та піклування на укладання такого договору сторони отримали. Суд також встановив, що більше 5 років батько не спілкується з сином, не приймає участі у вихованні, а з моменту укладання договору про припинення права на аліменти перестав сплачувати аліменти на утримання сина. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що договір про припинення права на аліменти сторони виконали і неповнолітній ОСОБА_2 набув права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_3 відповідно до положень ст..190 СК України.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Визнати дійсним договір про припинення права на аліменти на дитину, укладений ОСОБА_1 і ОСОБА_2 30 червня 2015 року.

Визнати право власності ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 67 кв.м., в тому числі житловою 38,9 кв.м. в порядку ст.190 СК України від батька ОСОБА_2.

Припинити право ОСОБА_1 на аліменти на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 від ОСОБА_2.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Київський районний суд м.Одеси протягом 10 днів з дня оголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за заявою відповідача, наданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Калашнікова О. І.