печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Фаркош Ю,А.,

при секретарі - Березовській К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Генеральної прокуратури України, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

В листопаді 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Держави Україна в особі Генеральної прокуратури України, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. У своєму позові просить стягнути з Держави Україна на її користь ринкову вартість 0,052 га земельних ділянок по АДРЕСА_1, 487 грн. 20 коп. моральної шкоди за кожну з робочих 9360 годин з серпня 2008 року за змушені зміни у її житті в цілому в 3000000 грн. 00 коп., а також судові витрати й витрати на правову допомогу понесених нею починаючи з 2009 року. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що Державою Україна не вжито заходів щодо захисту її права власності від протиправних посягань та поверненню цієї власності у її володіння та користування. За наведених обставин просить задовольнити позов у заявлений нею спосіб.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов з викладених у ньому підстав підтримала у повному обсязі, просила задовольнити.

Представник Генеральної прокуратури України проти позову вимог заперечив з посиланням на його безпідставність та необґрунтованість, просив відмовити у його задволенні.

Державна казначейська служба України свого представника в судове засідання не направила, про місце, день і час розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки представника суду не повідомила.

За наведених обставин враховуючи положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України та думку сторін, що беруть участь у судовому засіданні, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності представника Державної казначейської служби України.

Вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

ОСОБА_1 заявлено вимогу про стягнення матеріальної та моральної шкоди з Держави Україна в особі Генеральної прокуратури України, яку, на думку позивача, їй було завдано бездіяльністю відповідача, яка полягає у не вжитті заходів щодо захисту її права власності від протиправних посягань та поверненню цієї власності у її володіння та користування. Також позивач акцентує увагу на тому, що з метою захисту своїх прав, вона багато часу безрезультатно потратила на звернення до органів прокуратури, міліції та судів. За наведених обставин вважає, що їй завдано матеріальну та моральну шкоду і просить задовольнити позов у заявлений нею спосіб.

Разом з цим, суд не може погодитись з доводами ОСОБА_1 викладеними у її позовній заяві виходячи з наступного.

Так, згідно ст. 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно ст. 14 ЗУ "Про власність" громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі: одержання їх у спадщину; одержання частки землі у спільному майні подружжя; купівлі-продажу, дарування та обміну.

До позовної заяви ОСОБА_1 не надала жодного документу якій би підтверджував набуття нею права власності у встановленому Законом порядку на земельну ділянку розміром 0,052 га по АДРЕСА_1, а також жодного доказу протиправного позбавлення її права власності на вказану земельну ділянку.

Крім того, ОСОБА_1 не надано жодного доказу, якій би свідчив про перешкоджання з боку Держави України у реалізації позивачем свого права власності.

Оскільки в судовому засіданні не встановлено порушення прав ОСОБА_1 з боку Держави Україна в особі Генеральної прокуратури України, то відсутні підстави і для задоволення її позову в тому числі і в частині стягнення моральної шкоди.

Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Генеральної прокуратури України, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, є необгрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 74, 169, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Генеральної прокуратури України, третя особа Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.А.Фаркош