АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія : житлові Доповідач - ШвецоваЛ.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого - Швецової Л.А.

суддів - Тичкової О.Ю., Кіся П.П.

при секретарі - Колісник Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника Харківської міської ради ОСОБА_1

на рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради, Державної архітектурної будівельної інспекції про визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення ресторану цокольного поверху № 21,22,24,.25,27,28,34,41-61 та першого поверху № 24,30,31, 45-51 загальною площею 781,7 кв.м. розташовані в літ „ А-10" по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що їй на праві власності належать нежитлові приміщення цокольного поверху № 21,22,24,25,27,28,34,41-61 та першого поверху № 24,30,31, 45-51 загальною площею 781,7 кв.м. розташовані в літ „ А-10" по АДРЕСА_1. З метою приведення нежитлових приміщень до стану, придатного для використання в період 2009-2010 року, нею, за рахунок власних коштів, без належним чином узгодженого проекту, проведено реконструкцію нежитлових приміщень під ресторан. Вважала, що нею створене нове майно. У зв'язку з тим, що приміщення реконструйовано без належного дозволу, вона вимушена звернутися до суду з вказаним позовом.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено, визнано за ОСОБА_2 право власності на нежитлові приміщення ресторану цокольного поверху № 21,22,24,25,27,28,34,41-61 та першого поверху № 24,30,31, 45-51 загальною площею 781,7 кв.м. розташовані в літ „ А-10" по АДРЕСА_1.

На зазначене рішення представником Харківської міської ради ОСОБА_1 була подана апеляційна скарга, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в

межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, районний суд виходив з того, що збудовані споруди, на підставі технічного висновку можуть експлуатуватися, і тому визнав за ОСОБА_2 право власності на новостворене нежитлове приміщення.

Однак погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи та судом не правильно застосовані норми матеріального права і тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове про відмову в задоволенні позову із наступних підстав.

Статтею 332 ЦК регулюється питання набуття права власності на перероблену річ. Об"єкт, на який набувається право власності в результаті переробки, визнається новою річчю.

Відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 27.03.2009 року належать нежитлові приміщення ресторану цокольного поверху № 21,22,24,25,27,28,34,41-61 та першого поверху № 24,30,31, 45-51 загальною площею 781,7 кв.м. розташовані в літ „ А-10" по АДРЕСА_1. Результатом реконструкції стало створення єдиного комплексу приміщень - ресторану загальною площею 781,7 кв.м.

Згідно з частинами 1,3 ст. 22 Закону України „ Про основи містобудування" забудова земельних ділянок, що надаються для містобудівних потреб, здійснюється після виникнення права власності чи права користування земельною ділянкою у порядку, передбаченому законом та отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Право на забудову ( будівництво) полягає у можливості власника, користувача земельної ділянки здійснювати на ній у порядку, встановленому законом будівництво об'єктів містобудування, перебудову або знесення будинків чи споруд.

Крім цього, відповідно до ст. 30 Закону України „ Про планування і забудову територій, ст. 18 Закону України „ Про основи містобудування" будівництво об'єктів містобудування незалежно від форм власності здійснюється з дозволу відповідних рад, які можуть делегувати це право відповідним виконавчим органам, закінчені будівництвом об"єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно ч. 1 ст. 9 Закону України „ Про архітектурну діяльність" будівництво ( нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об"єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному ст. 24 Закону України „ Про планування та забудову територій".

Пунктом 2 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 008.10.2008 року № 923, який діяв на час проведення реконструкції вищевказаного об"єкта, передбачено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, що видається Денржархбудінспекцією та її територіальними органами.

Згідно з п. 19 вищезазначеного Порядку, експлуатація закінчених будівництвом об'єктів, що не відповідають проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам та не прийнятих у встановленому порядку, забороняється.

Частина 2 ст. 59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Ст. 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційним судом при розгляді справи було з"ясовано, що позивачем в судове засідання як суду першої так і апеляційної інстанції не було надано належних та допустимих доказів в обґрунтування того, що спірний об"єкт нерухомості введений в експлуатацію, та що він відповідає проектній документації та будівельним нормам.

На підставі вищевикладеного, судова колегія приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 про визнання права власності на нежитлові приміщення задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 301,302, п.п.З і 4 ст. 309, 312,313,317 ЦПК України, судова колегія судової палати, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Харківської міської ради ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 07 жовтня 2010 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до Харківської міської ради, Державної архітектурної будівельної інспекції про визнання права власності - відмовити.

Рішення набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий - суддя - Судді -