РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2015 р. Хортицький районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

при секретарі Чалій Т.П.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Хортицький РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що вона 26.03.1982р. перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу є двоє повнолітніх дітей син ОСОБА_4, 1983р.н., та донька ОСОБА_5, 1990р.н. На підставі ордеру виконавчого комітету ОСОБА_6 народних депутатів № 5100 від 01.10.1992р. на їх родину з 4х чоловік було видано квартиру АДРЕСА_1, де вони фактично мешкали родиною з 1993р. по 2000р. На даний час в зазначеній квартирі зареєстровано 5 осіб: вона, її син ОСОБА_7, її донька ОСОБА_5, її онука ОСОБА_7 та відповідач по справі. Але відповідач ОСОБА_2 в зазначеній квартирі не мешкає з грудня 2005 року та по теперішній час, особисті речі, що належать йому, в квартирі відсутні, оплату за житлово-комунальні послуги не здійснює. Вважає, що у звязку з цим відповідач втратив право користування вказаною квартирою, оскільки без поважних причин не проживає в спірній квартирі понад 6 місяців.

Просить визнати відповідача втратившим право користування вказаним спірним житловим приміщенням.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить його задовольнити. Додатково суду пояснила, що на протязі тривалого часу, з 2000р. відповідач в спірній квартирі не мешкає, нею не користується. Вони розірвали шлюб в 2004рр., але до цього часу він вже не мешкав в квартирі, оскільки в них склались неприязні відносини, відповідач зловживав спиртними напоями, у звязку з чим в родині виникали сварки. Коли між ними було припинено шлюбні відносини, відповідач з власної волі поїхав мешкати до своєї матері. В 2005р. вона вже зверталась до суду з аналогічним позовом, але потім відмовилась від нього. Вона погодилась з тим, що відповідач має право на проживання в спірній квартирі, не перешкоджала йому ніколи в цьому, сподівалась, що в родині все налагодиться. Після першого суду в 2005р. відповідач повернувся до квартири, але прожив в ній тільки 2 місяці. Він продовжував зловживати спиртними напоями, чинив скандали, вона викликала міліцію. Після чергового скандалу в грудні відповідач зібрав свої особисті речі та пішов жити до своєї матері, з цього часу по теперішній час він в спірній квартирі не мешкає, нею не користується, оплату за комунальні послуги не здійснює. Вона та її повнолітні діти, що зареєстровані в квартирі, вимушені оплачувати комунальні послуги і за зареєстрованого відповідача, у звязку з чим несуть додаткові витрати. За останні десять років відповідач жодного разу не прийшов до квартири, не поцікавився життям дітей, хоча в нього є ключі від квартири, замок вона не змінювала та якимось іншим чином не перешкоджала йому в користуванні квартирою. Відповідач в грудні 2015р. після того, як вона звернулась до суду, привіз до квартири деякі свої речі і сказав, що буде мешкати в ній, але фактично в квартирі не мешкає. Відповідач мешкає у своїй матері. На позовних вимогах наполягає.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивач є його колишньою дружиною. Коли розірвали шлюб, не памятає. Давно. Останні десять років він в квартирі не мешкає, оскільки йому створюють непридатні для проживання умови. Його дружина та діти чинять йому психологічний тиск. Щоб не провокувати скандали, він пішов мешкати до своєї матері, де мешкає по цей час. Він за десять років пять разів приходив до спірної квартири. В нього є ключі і він відкривав двері своїми ключами. Він періодично залишається ночувати в спірній квартирі, там є його одяг, консервація, які він привіз до квартири вже в грудні 2015р., коли розпочався суд за цією справою. Між ним та невісткою, яка зараз мешкає в квартирі, склались неприязні стосунки. Вона не дає йому вільно користуватись майном, що знаходиться в квартирі, поперекає його тим, що він не купував ці речі, чинить скандали, останнього разу дала ляпасу. Він ніколи не звертався до правоохоронних органів з приводу таких дій членів його колишньої родини. Після 2005р. він не звертався до суду з вимогами про вселення, усунення перешкод в користуванні квартирою, не визначався порядок користування нею. В 2005р. він поїхав до матері, щоб допомогти їй піклуватися про хворого батька, який помер три роки тому. Зараз продовжує мешкати у матері, щоб допомагати їй, оскільки вона людина похилого віку, хворіє, потребує допомоги. Він не сплачує за комунальні послуги в спірній квартирі, оскільки не мешкає там та не користується цими послугами. Пенсію віддає матері, щоб вона оплачувала комунальні послуги за свою квартиру, купувала їжу. В квартирі матері також знаходяться його речі одяг, інструмент. Біля будинку матері він побудував гараж для машини. Вважає, що не втратив право користування спірною квартирою, оскільки не проживає в ній з поважних причин. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що відповідач не проживає в спірній квартирі тривалий час з поважних причин, оскільки вимушений доглядати свою матір, яка є людиною похилого віку та хворіє. Крім того, позивач чинить перешкоди йому в користуванні квартирою, провокує на скандали, сварки. В квартирі знаходяться його особисті речі. Періодично він мешкає то в спірній квартирі, то у матері. За комунальні послуги не сплачує, оскільки витрачає на лікування матері. Вважає, що підстав для задоволення позову немає. Просить в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи - Хортицького РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника третьої особи за наявними у справі доказами.

Суд, вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони знаходились в зареєстрованому шлюбі з 22.03.1982р. по 22.07.2004р. (арк.. 6-7).

Па підставі ордеру виконавчого комітету ОСОБА_6 народних депутатів м.Запоріжжя відповідачу по справі ОСОБА_2 було видано квартиру АДРЕСА_2 на родину з 4х осіб він з дружиною ОСОБА_8 та їх двоє дітей син ОСОБА_4, донька ОСОБА_5 (арк. 13).

Згідно довідки Центру обслуговування абонентів №6 МКП «Основаніє» від 07.10.2015 №5974 в зазначеній квартирі зареєстровано 5 осіб: позивачка по справі ОСОБА_1, її син ОСОБА_7, її донька ОСОБА_5, її онука ОСОБА_7 та відповідача по справі ОСОБА_2 (арк. 11).

Згідно акту Центру обслуговування абонентів №6 МКП «Основаніє» від 05.10.2015 року ОСОБА_2 зареєстрований в зазначеній квартирі, але в квартирі не мешкає з листопада 2005 року та по теперішній час (арк. 12).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що вона мешкає за адресою м.Запоріжжя, вул..Калнишевського, 18/92, на четвертому поверсі, і добре знайома з родиною ОСОБА_2. Вони тривалий час товаришують, їх сини разом ходили до школи. Вони спілкуються. Відповідач ОСОБА_2 мешкав в квартирі раніше, але вже тривалий час не мешкає. Коли розлучились, сторони їй невідомо. Відповідач зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали. Після першого суду вона бачила його десь 1-2 місяці, потім він пішов з квартири і по сей день не мешкає. Вона його вже тривалий час не бачила. Побачила тільки перед цим судовим засіданням в суді. Вона іноді заходить до квартири сторін, речей ОСОБА_2 там немає. Іноді бачить чоловіче взуття, але вони належить ОСОБА_7, коли він вдома.

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснила, що вона знайоме з родиною ОСОБА_7 ще з 60х років, коли вони мешкали по сусідству до того, як отримали квартиру на вул.Калнишевського. Вона по теперішній час продовжує спілкуватися з ОСОБА_2 і з його слів їй відомо, що він розлучився з позивачкою, в родині відбувались сварки, йому створювали такі умови, щоб він пішов з квартири. Він казав їй, що його провокують на скандали. Він мешкає то в спірній квартирі, то у матері десь тиждень там, тиждень там. Вона зараз мешкає по сусідству з матірю ОСОБА_2, вони спілкуються. Вона часто бачить ОСОБА_2 у матері, оскільки вона хворіє, він допомагає їй. Вона бачила як ОСОБА_2 нещодавно на своїй машині відвозив на вул.Калнишевського консервацію, одяг. Особисто вона в спірній квартирі не бувала.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона є матірю відповідача і він вже тривалий час мешкає у неї. Десь пять років. Але мешкає і на вул.Калнишевського. Його речі знаходяться і у неї вдома, і в спірній квартирі. У неї знаходиться також інструмент ОСОБА_2, оскільки він добрий господар, ремонтує, люди до нього звертаються. Біля її будинку три роки тому ОСОБА_2 побудував гараж для своєї машини. Він часто їздить на вул..Калнишевського, за десять років був там разів пять, але там йому створюються такі умови, що неможливо жити, не дають користуватися майном, викинули його речі, зник телевізор, останнього разу невістка дала йому ляпаса. Син вживає спиртні напої і іноді їздить в спірну квартиру на підпитку, але він не чинить там скандали. Вона нещодавно дала сину білизну, консервацію, наготовила їжу і він поїхав на вул..Калнишневського. Але протягом останнього року, в т.ч. і на даний момент, син мешкає у неї.

За змістом ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

П.10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання його втратившим право користування спірним житловим приміщення.

При цьому, суд виходить з того, що після розірвання шлюбу між сторонами відповідач за власним бажанням та волевиявленням виїхав зі спірної квартири на інше місце мешкання - до свої матері, тривалий час він ним не користується з власної волі, його особистих речей в квартирі немає. Ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом з боку позивачки чи інших членів родини не чинилось, умов, щоб унеможливлювали його проживання, не створювалось, за житлово-комунальні послуги він не сплачує.

Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами - довідкою про реєстрацію відповідача за вказаною адресою, актом про його фактичне непроживання з листопада 2005р. по теперішній час, показаннями свідка ОСОБА_9, не довіряти яким у суду немає підстав, тому суд бере їх за основу при постановленні рішення.

Крім того, в судовому засіданні відповідач фактично не оспорював, що наприкінці 2005р. після чергового скандалу в родині пішов мешкати до матері, мешкає там до теперішнього часу, за цей час лише пять разів був в спірній квартирі. Останній раз привіз туди свої речі після першого судового засіданні по цій справі. За комунальні послуги не сплачує, оскільки не мешкає в квартирі і цими послугами не користується, свою пенсію віддає матері.

При цьому, відповідач пояснив, що позивачка та їх спільні діти чинять психологічний тиск на нього, що унеможливлює їх спільне проживання. Однак, в той же час, не заперечував, що з приводу усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, вселення, визначення порядку користування нею до суду не звертався. З приводу протиправних дій членів своєї родини до правоохоронних органів не звертався.

Ці обставини підтвердила в суді і свідок ОСОБА_11, мати відповідача.

Належних та допустимих доказів тому, що він не втратив інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, відповідач суду не надав.

Надану суду медичну довідку №277 від 28.10.2014р. суд не бере до уваги як доказ поважності причин відсутності відповідача за зареєстрованим місцем мешкання, оскільки вказана довідка видана ще в 2014р. і не містить даних про те, що мати відповідача, з якою він фактично мешкає з 2005р., потребує стороннього догляду за своїм станом здоровя. Так, вона є людиною похилого віку, але в судовому засіданні не заперечувала, що син тривалий час мешкає разом з нею не тільки з цих підстав, але й тому, що в спірній квартирі не бажає мешкати через неприязні стосунки з колишньою родиною.

Про відсутність поважних причин не проживання відповідача в спірній квартирі, на думку суду, свідчить і тривалість його відсутності в спірній квартирі, відсутність там будь-яких ознак організації побуту відповідача і наявність таких ознак за його фактичним місцем мешкання, у матері за адресою м.Запоріжжя, вул..Фундаментальна, 5/13, де у нього знаходиться більшість його особистих речей, інструмент, гараж для стоянки його автомобіля, з матірю вони ведуть спільний побут, мають спільний бюджет, чого в судовому засіданні відповідач та свідок ОСОБА_11 фактично не заперечували.

При постановленні рішення суд не бере до уваги показання свідка ОСОБА_10, оскільки остання в судовому засіданні пояснила, що спілкується з відповідачем і з його слів їй відомі обставини не проживання відповідача в спірній квартирі. Особисто в спірній квартирі вона не бувала і тому їй достовірно невідомо, чи мешкає там відповідач або чи чиняться йому перешкоди в користуванні квартирою.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність поважних причин не проживання відповідача в спірній квартирі понад встановлений законом строк, у звязку з чим вважає, що останній втратив право користування спірним житловим приміщенням.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Позовні вимоги позивачки в частині зобов'язання третьої особи зняти відповідача з реєстрації за вказаною адресою є безпідставними, оскільки відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є самостійною правовою підставою для зняття відповідача з реєстрації.

Таким чином, підстав для задоволення цих позовних вимог суд не знаходить.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити частково.

Керуючись ст.64,71,72 ЖК України, ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст..3,4,10,11,60,61,212-215 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Хортицький РВ у м.Запоріжжя УДМС України в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_3.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 30.12.2015р.

Суддя Н.А. Мурашова

30.12.2015