АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Левцунову І.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, -

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року ОСОБА_3 звернулась з позовом, який уточнила у квітні 2015 року, до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю(а.с.2-4,53-55).

Позивачка зазначала, що їй на праві власності належить частина квартири АДРЕСА_1, а саме житлові кімнати №7, №8, №9; коридор, туалет, ванна та балкон знаходяться у спільному користуванні з ОСОБА_2, яка є співвласником та користувачем зазначеної квартири.

В приміщенні квартири АДРЕСА_1 розташований вихід на дах, лічильник електричної енергії, лічильник холодної води.

З приводу доступу до квартири з ОСОБА_2 існує давня суперечка, остання чинить перешкоду у доступі до лічильників, об'єктів, які перебувають в користуванні та обслуговуванні ОСМД, ключі від замків до дверей, що є спільними для входу до квартири АДРЕСА_1, не надає.

Посилаючись на викладені обставини, позивачка просила захистити її право як власника від можливих майбутніх порушень шляхом зобов'язання ОСОБА_2 усунути їй, ОСОБА_3, перешкоди у користуванні житловими кімнатами №7, №8, №9, а також коридором, туалетом, ванною та балконом, що знаходяться у їх спільному користуванні та розташовані в квартирі АДРЕСА_1; зобов'язати ОСОБА_2 утримуватися від дій, що заважають їй, ОСОБА_3, доступ до житлових кімнат №7, №8, №9, а також коридору, туалету, ванни та балкону, що знаходяться у їх спільному користуванні та розташовані в квартирі АДРЕСА_1.

Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року позов задоволено(а.с.63-65).

Зобов'язано ОСОБА_2 усунути ОСОБА_3 перешкоди у користуванні житловими кімнатами №7, №8, №9 площею 40,8 кв.м, а також І-коридором, 2-туалетом, 3-ванною та балконом, що знаходяться у їх спільному користуванні та розташовані в квартирі АДРЕСА_1;

Зобов'язано ОСОБА_2 утримуватися від дій, що заважають ОСОБА_3 отримувати доступ до житлових кімнат №7, №8, №9, а також І-коридору, 2-туалету, 3-ванни та балкону, що знаходяться у їх спільному користуванні та розташовані в квартирі АДРЕСА_1.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.89-92).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України визначено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.317, ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Положення вказаних норм ЦК України передбачають також обов'язок власника використовувати своє право, не порушуючи при цьому вимоги закону, права й інтереси інших осіб та здійснення захисту свого права в порядку, передбаченому законом.

По справі встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 10 лютого 1995 року, посвідченого державним нотарусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №5-686, зареєстрованого Дніпропетровським бюро технічної інвентаризації 17 лютого 1995 року, ОСОБА_4 на праві власності належить 62/100 частини квартири АДРЕСА_1, а саме житлові кімнати №7, №8, №9, у загальному користуванні знаходяться: І-коридор, 2-туалет, 3-ванна, балкон(а.с.5-6).

На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08 лютого 2013 року, посвідченого завідуючою Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори, зареєстрованого в реєстрі за №2-561, зареєстрованого в в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 08.02.2013 року, ОСОБА_2 належить 38/100 частин квартири АДРЕСА_1, а саме житлові кімнати №5,№6, житловою площею 23,6 кв.м, 4-кухня, ІІ-балкон, у загальному користуванні знаходяться: 1-коридор, 2-туалет, 3-ванна, V-коридор(а.с.24).

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_4 посилалась на перешкоди з боку ОСОБА_2 щодо користування приміщеннями, які знаходяться у її, ОСОБА_4, та ОСОБА_2 загальному користуванні в квартирі АДРЕСА_1.

Розглядаючи заявлений спір, суд зазначив у судовому рішенні, що між сторонами тривалий час існують неприязнені відносини, які виникли на грунті користування приміщеннями, що перебувають у загальному користуванні, відповідачем створюються перешкоди у користуванні власністю, які мають бути усунуті у визначений ОСОБА_4 спосіб.

Однак такі висновки суду щодо способу захисту порушеного права не можна визнати достатньо обгрунтованими з огляду на наступне.

Так, за положеннями ч.1 ст.15 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

У розумінні закону, суб'єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право. Особа, законний інтерес або право якої порушено, має право обрати спосіб із числа передбачених ст.16 ЦК України, якою визначені способи захисту цивільних прав та інтересів, з урахуванням специфіки порушеного права й характеру правопорушення та скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права із застосуванням заходів примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення(визнання) порушених(оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Як видно із змісту позовних вимог, ОСОБА_4 просила захистити її право від можливих майбутніх порушень шляхом зобов'язання ОСОБА_2 усунути їй перешкоди у користуванні житловими кімнатами №7, №8, №9, а також коридором, туалетом, ванною та балконом, що знаходяться у їх спільному користуванні та розташовані в квартирі АДРЕСА_1 та зобов'язати ОСОБА_2 утримуватися від дій, що заважають їй, ОСОБА_3, доступ до житлових кімнат №7, №8, №9, а також коридору, туалету, ванни та балкону, що знаходяться у їх спільному користуванні та розташовані в квартирі АДРЕСА_1.

Разом з тим, при розгляді справи суд з дотриманням вимог ст.10 ЦПК України не з'ясував яким чином ОСОБА_2 чинить ОСОБА_4 перешкоди у користуванні спірними приміщеннями, у чому полягають ці перешкоди та ухвалюючи рішення про захист прав ОСОБА_4 у обраний нею спосіб не врахував, що обраний останньою спосіб захисту не є конкретним та не є в розумінні ст.16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів.

Крім того, як видно із справи, ОСОБА_4 зазначала, що ОСОБА_2 чинить перешкоди у доступі до лічильників та об'єктів вказаної квартири, які перебувають в користуванні та обслуговуванні ОСМД, однак суд дану обставину не взяв до уваги та не обговорив у передбаченому порядку питання про залучення до участі у справі ОСМД, в той час як з'ясування фактичних обставин, прав та обов'язків сторін має значення для справи.

При наведених обставинах колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі п.4 ст.309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, у зв'язку з неправильно обраним способом захисту цивільних прав та інтересів.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 24 квітня 2015 року скасувати.

ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -