Провадження № 2/522/3429/15
22 грудня 2015 року Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді Свяченої Ю.Б.
при секретарі Шеян І. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Порто-Франко», за участю третіх осіб Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії, -
Позивачка звернулась до суду з позовом, в подальшому уточнивши його, до ПАТ АБ «Порто-Франко», за участю третіх осіб Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та просить визнати незаконною діяльність ПАТ АБ «Порто-Франко» щодо не укладення з нею договору депозиту на грошові кошти у розмірі 180006, 13 грн., що еквівалентно 13 900, 00 дол. США, які належать їй на праві власності на підставі договору дарування від 12 вересня 2014 року за реєстровим №2569; визнати її вкладником по договору банківського вкладу на грошові кошти у розмірі 180006, 13 грн., що еквівалентно 13 900, 00 дол. США; встановити порядок виконання судового рішення шляхом зарахування цих грошових коштів на рахунок позивачки та подання даних позивачки до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб; стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 560, 28 грн.
23 вересня 2014 року адвокатом ОСОБА_4, який діяв на підставі ордеру від імені ОСОБА_1 було подано заяву № 1 із вимогою визначити дату, коли можливо здійснити оформлення договору банківського вкладу на грошові кошти, які належать ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 12 вересня 2014 року.
ОСОБА_5 дана заява була проігнорована, грошові кошти, які були отримані ОСОБА_1 в дар від ОСОБА_3 не були переоформлені відповідним чином.
Представник ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити, подав заяву про розгляд справи в заочному порядку. В останнє судове засідання представник позивачки не зявився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності.
Представник ПАТ АБ «Порто-Франко» у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить відповідне поштове повідомлення про вручення представнику судової повістки. До суду надійшли заперечення проти позовних вимог ОСОБА_1, в яких зазначено, що 26 вересня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб було прийнято рішення №103 «Про запровадження тимчасової адміністрації у АБ «Порто-Франко», за яким Банк віднесений до категорії неплатоспроможних банків згідно постанови НБУ від 26 вересня 2014 року №610. Тому, під час тимчасової адміністрації не здійснювалось задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку згідно вимог п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».
Представники Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про що свідчать відповідні поштові повідомлення.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
На підставі викладеного, з урахуванням дотримання судом вимог ст. 74 ЦПК України про сповіщення, суд визнає неявку представника відповідача у судове засідання неповажною, та вважає за можливе розглядати справу за його відсутності в заочному порядку.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з наступних підстав.
За п.4 вказаного договору дарування передбачено, що договір є підставою для звернення до банку з метою оформлення переходу права власності на частку вкладу за цим договором на ім'я ОСОБА_1
Згідно Постанови Національного ОСОБА_5 України «Про регулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014 р. № 328 з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів ОСОБА_5, сприяння стабільності банківської системи України, забезпечення розрахунків, керуючись ст. 99 Конституції України, ст. ст. 6, 7, 15, 33, 55 та розділами IV, V, VIII Закону України «Про національний Банк України», ст. ст. 66, 67 та главою 11 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 4, 6, 11 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», виконання зобов'язань перед вкладниками - фізичними особами в іноземній валюті, має здійснюватися у сумі, що не перевищує 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом національного банку України.
Відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти на майно банку.
На підставі Постанови Правління національного ОСОБА_5 України від 26.09.2014р. № 610 «Про віднесення ПАТ АБ «Порто-Франко» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26.09.2014 р. прийнято рішення № 103 про запровадження з 29.09.2014 р. Тимчасової адміністрації та призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в ПАТ АБ «Порто-Франко».
Однак, рішенням Управлінням Національного ОСОБА_5 України в Одеській області № 30 від 11.08.2014 р. до ПАТ АБ «Порто-Франко» , на підставі ст. 74 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», були застосовані заходи впливу, якими заборонено залучати грошові кошти на депозитні рахунки, а тому банк не міг відкрити депозитний рахунок на ім'я ОСОБА_1
Відповідно до Постанови Правління Національного ОСОБА_5 України від 30.01.2015р. № 67 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 30.01.2015 р. № 19 «Про початок процедури ліквідації ПАТ АБ «Порто-Франко» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ АБ «Порто-Франко» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» ОСОБА_2 строком на 1 рік з 30.01.2015 р. по 29.01.2016 р. включно.
Під час тимчасової адміністрації та ліквідації банку діє спеціальний правовий режим, відповідно до якого норми цивільного та іншого законодавства застосовуються з урахуванням Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом, а тому його приписи є пріоритетними перед іншими законами.
Тобто, станом на момент звернення позивачки з позовом до суду у відповідача запроваджена тимчасова адміністрація, а на момент вирішення спору - відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації.
Згідно з ч. 1, 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. ОСОБА_5 має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.
Однак, в судовому засіданні доведено, що всупереч вказаної норми банк не зміг забезпечити право позивачки ОСОБА_1 на безперешкодне розпорядження коштами ОСОБА_3, які знаходилися на його поточних рахунках, відкритих в банку на підставі договору про відкриття банківських рахунків та здійснення розрахунково-касового обслуговування.
Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.
Також, при вирішенні дійсного спору судом враховується те, що п. 1 ч. 6 ст. 36 даного Закону передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом.
Виходячи зі змісту ст. ст. 39, 40, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», під час тимчасової адміністрації складається план врегулювання (рішення Фонду, що визначає спосіб, економічне обґрунтування, строки та умови виведення неплатоспроможного банку з ринку), у якому визначаються заходи щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку в один із способів передбачених у частині 2 статі 39 даного Закону. Фонд складає реєстр активів і зобов'язань, які підлягають відчуженню. Під час відчуження зобов'язань Фонд має забезпечити неупереджене ставлення до всіх кредиторів неплатоспроможного банку, дотримуючись черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону.
Під час ліквідації банку уповноважена особа Фонду не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, за виключенням погашення за погодженням з виконавчою дирекцією Фонду вимог за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури. Кошти, одержані в результаті ліквідації та реалізації майна банку, спрямовуються уповноваженою особою Фонду на задоволення вимог кредиторів у черговості передбаченій статтею 52 даного Закону.
Вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги.
Таким чином, після запровадження у банку тимчасової адміністрації (з метою виведення цього банку з ринку) та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним Законом порядку з дотриманням принципів черговості, передбаченої статтею 52 цього Закону, та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобов'язання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом.
Тобто, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 цього Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону.
Згідно з ч. 1, 5 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним ОСОБА_5 України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 цього Закону.
Згідно матеріалів справи встановлено, що позивачка саме під час дії тимчасової адміністрації ОСОБА_5, звернулась до ПАТ АБ «Порто-франко» з заявою про повернення залишку грошових коштів на рахунку у розмірі 13 900, 00 дол. США.
Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність» протягом дії мораторію забороняється стягнення на підставі виконавчих документів та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до законодавства України.
Порядок отримання вкладів з ОСОБА_5 фізичними особами вкладниками передбачений Положенням про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами затвердженого Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 14 від 09.08.2012 року, якого ОСОБА_1 не дотрималась під час звернення до ОСОБА_5 за отриманням коштів.
Крім того, відповідно до договору дарування ОСОБА_3 подарував позивачці з валютного рахунку (у доларах США), що відкритий відповідно до договору банківського вкладу кошти у розмірі 180006, 13 грн., що еквівалентно 13 900, 00 дол. США. Гривня як національна валюта України і долари США є різним майном з окремим правовим режимом. Саме тому національна і іноземна валюта зараховується, зберігається та обліковується банківськими установами на різних рахунках відповідно до самостійних договорів. На момент укладання договору дарування 12 вересня 2014 року ОСОБА_3 був власником 73 912, 00 дол. США, які знаходилися на його депозитному рахунку, але вкладу у гривнях на цьому рахунку ОСОБА_3 не мав.
Згідно Постанови Національного ОСОБА_5 України «Про регулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30.05.2014 р. № 328, з метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, виконання зобов'язань перед вкладниками - фізичними особами в іноземній валюті, має здійснюватися у сумі, що не перевищує 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом національного банку України, а тому вкладник мав отримати 15 000 грн. на добу на одного клієнта.
Тому, суд вважає необґрунтованими вимоги позивачки щодо визнання незаконною діяльність ПАТ АБ «Порто-Франко» щодо не укладення з нею договору депозиту та визнання її вкладником по договору банківського вкладу на грошові кошти у розмірі 180006, 13 грн., що еквівалентно 13 900, 00 дол. США.
У звязку з відмовою в задоволенні вказаних позовних вимог, суд вважає вимоги позивачки щодо стягнення з відповідача суми судового збору у розмірі 560, 28 грн. безпідставною.
У матеріалах справи також наявна копія постанови Одеського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2015 року, якою було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання протиправною бездіяльності Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» ОСОБА_2 та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо не включення її до переліку вкладників ПАТ АБ «Порто-Франко». Зі змісту вказаної постанови вбачається, що позивачка не є вкладником ОСОБА_5 в розумінні Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», а тому у відповідачів не виникло обовязку щодо включення її до реєстру вкладників.
Крім того, суд вважає необґрунтованою вимогу позивачки в частині встановлення способу виконання рішення суду шляхом зарахування вищевказаних грошових коштів на її рахунок, оскільки це не передбачено законом, та існує порядок зарахування коштів на рахунки вкладників, який визначено Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою постановою Правлінням НБУ України 12.11.2003 р. № 49.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.
Виходячи з вищевикладеного, повно та всебічно дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ч. 5 ст. 36, ст. ст. 39, 40, 49, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», п. 1 ч. 3 ст. 85 Закону України «Про банки і банківську діяльність», ст. ст. 15, 526, 530, 625, 629, 631, 1058, 1059, 1060, 1061, 1066, 1068, 1075 ЦК України, ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ АБ «Порто-Франко», за участю третіх осіб Уповноваженої особи ФГВФО на ліквідацію ПАТ АБ «Порто-Франко» ОСОБА_2, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання незаконними дій та зобовязання вчинити певні дії, - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя Свячена Ю.Б.