Ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів за депозитним вкладом, за касаційною скаргою представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Лопушанського Олега Ігоровичана рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 04 листопада 2014 року між нею та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») було укладено договір банківського вкладу «Лояльний on-line» (далі - договір банківського вкладу), відповідно до умов якого вона внесла на депозитний рахунок 6 000 грн. з умовою виплати банком процентів у розмірі 21,5 % річних. Датою повернення вкладу було визначено 04 грудня 2014 року. Оскільки термін строкового договору по залученню вкладів на депозитний рахунок закінчився, а відповідач ухиляється від виконання умов цього договору, ОСОБА_3 просила стягнути з відповідача на її користь 6 000 грн. основного боргу та 272,36 грн. відсотків за договором банківського вкладу.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року, позов задоволено. Стягнуто з ПАТ «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 6 000 грн. та 272,36 грн. процентів річних згідно договору банківського вкладу, укладеного 04 листопада 2014 року. Вирішено питання розподілу судових витрат.

У касаційній скарзіпредставник уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» - Лопушанський О.І., мотивуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що банк зобов'язаний повернути позивачу, внесені ним суми вкладів та нараховані проценти по договору банківського вкладу. Разом з тим, відповідач вказані обов'язки не виконав.

Проте повністю з таким висновком погодитися не можна, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналогічна норма міститься у ст. 3 ЦПК України, відповідно до якої кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Судами встановлено, що 04 листопада 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Локальний on-line», відповідно до умов якого позивач внесла на депозитний рахунок 6 000 грн. з умовою отримання після 04 грудня 2014 року суми вкладу зі сплатою 21,5 % річних. Відповідно до по 2.1. договору, він діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань.

Пунктом 1.9 договору передбачено, що банк нараховує проценти за вкладом і виплачує одночасно з поверненням суми вкладу по закінченню строку договору шляхом зарахування на поточний рахунок № НОМЕР_1, який відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

Відповідно до п. 1.10 договору банківського вкладу (депозиту) вклад виплачується шляхом зарахування коштів на поточний рахунок, відкритий на ім'я вкладника в установі банку.

27 грудня 2013 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку.

02 лютого 2015 року ОСОБА_3 звернулась до ПАТ «Дельта Банк» із заявою про повернення вкладу та нарахованих відсотків за договором від 04 листопада 2014 року.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або в безготівковій формі, у валюті України або іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Відповідно до п. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно з п. 1 ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За змістом ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом.

Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі.

Як вбачається з матеріалів справи, 02 березня 2015 року Правління Національного Банку України прийняло постанову № 150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних».

02 березня 2015 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 51 про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» на строк 3 місяці до 02 червня 2015 року включно.

Згідно наказу від 10 квітня 2015 року № 213 тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено на строк 6 місяців до 02 вересня 2015 року включно.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Згідно ч. 5 ст. 36 вказаного Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно у межах процедури ліквідації банку.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку.

Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти, в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 000 грн.

З дня призначення уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону. Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 Закону, зокрема, вимоги вкладників-фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу.

Із матеріалів справи вбачається та судами встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» виконав свої зобов'язання за договорами банківських вкладів (депозиту), а саме залучив кошти на депозитний рахунок, нарахував та виплатив проценти, а суму вкладів зарахував на поточний рахунок ОСОБА_3

Установивши, що грошові кошти позивача зберігаються на поточному рахунку банку, суди викладеного вище не врахували, не з'ясували порядок виплати коштів вкладнику з поточного рахунку, та не перевірили, чи підлягають задоволенню позовні вимоги у спосіб, визначений у позовній заяві - стягнення суми боргу за договором банківського вкладу, з урахуванням фактичних обставин справи.

Крім того, при новому розгляді справи суду першої інстанції слід вирішити питання про залучення до участі у справі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Викладене свідчить, що при вирішені спору судами не повно встановлено характер правовідносин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, не надано юридичної оцінки доказам, що подані сторонами, що в силу ч. 2 ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухвалених у справі судових рішень з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Лопушанського ОлегаІгоровича задовольнити частково.

Рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 17 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 18 червня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук

І.М. Фаловська