Справа № 544/1556/15-ц
пров. № 2/544/536/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

30 грудня 2015 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря Пірогова В.Г.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду на вул. Леніна, 41 справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

У С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 06 жовтня 2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 15 липня 1995 року уклав з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, народження 07 жовтня 2000 року.

Спільне життя з відповідачем не склалося у звязку з постійними непорозуміннями, що призвело до припинення шлюбних відносин та окремого проживання сторін з 12 квітня 2010 року. Позивач уважає збереження шлюбу неможливим та просить його розірвати.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на обставини, указані в позовній заяві.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце судового розгляду увідомлений у встановлений законом спосіб.

Суд уважає, що особисті пояснення відповідача в судовому засіданні необовязкові, справа може бути розглянута в його відсутність на підставі наявних в ній доказів.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 56 СК кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Частинами 3, 4 ст. 56 СК передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Як передбачено приписами ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у т.ч. за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 109 СК передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Згідно з роз'ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та їх неповнолітній дитині, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 липня 1995 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції, актовий запис № 70 (а.с. 39).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_3, народження 07 жовтня 2000 року, що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 7).

Спільне життя сторін склалося у звязку з постійними непорозуміннями, що призвело до припинення шлюбних відносин.

Із 12 квітня 2010 року сторони разом не проживають, спільне господарство ними не ведеться.

Приписами ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), установлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивач квитанцією № 148 від 01.10.2015 сплатив судовий збір у розмірі 487 грн 20 коп, проте, позивач прохає не стягувати з відповідача понесені ним судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 88, 212, 215 ЦПК, ст. 112 СК, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_4 Юрійовича про розірвання шлюбу задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, народження 17 листопада 1967 року та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2), народження 16 листопада 1968 року, зареєстрований 15 липня 1995 року відділом реєстрації актів цивільного стану Пирятинського районного управління юстиції, актовий запис № 70, у шлюбі одна неповнолітня дитина.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий: