Провадження № 2-з/761/647/2015
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

25 листопада 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Маліновська В.М., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом.

Одночасно з позовною заявою представником позивача ОСОБА_1 подано заяву, в якій він просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, та належить на праві приватної власності відповідачу.

Заява мотивована тим, що існує можливість відчуження відповідачем належного йому нерухомого майна, що, в свою чергу, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Дослідивши зміст заяви про забезпечення позову, зміст позовної заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява представника позивача стосовно забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, враховуючи підстави та предмет позову, згідно якого позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у сумі 4 079 доларів 66 центів, суд не знаходить співмірними заявлені позовні вимоги та вимоги про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1.

Більш того, представником позивача не зазначено, а судом не встановлено обставин, які б свідчили, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відтак, суддя прийшов до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4, про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: