"17" листопада 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
головуючого - судді Гончарука В.П.
з секретарем Красновою І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Позивач мотивує свої вимоги тим, що 20 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № BLaЖГА00054119, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000 грн., із сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами.
Відповідно до умов договору, ОСОБА_1 зобов'язаний щомісячно вносити грошові кошти в рахунок погашення кредиту та повернути всю суму позики до 20.07.2014р.
Відповідач, в порушення умов договору у встановлений строк кошти не повернув.
Кредитним договором передбачено, що у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму боргу за весь час прострочення проведення платежів.
Таким чином, у зв'язку з порушенням умов кредитного договору відповідачем в частині порядку та строків повернення кредитних коштів утворилась заборгованість, сума якої станом на 19.08.2015 р. , складає 9 258,86 грн., які позивач просить суд стягнути з відповідача.
В судове засідання представник позивача надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, розглянувши справу у його відсутність.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце, час та дату слухання справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів що у даному випадку вбачається за доцільне.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, 20 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № BLaЖГА00054119, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти в сумі 15 000 грн., із сплатою 15 % річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення всієї суми до 20 липня 2014 року.
Кошти були надані відповідачу в повному обсязі в порядку та в строки, передбачені договором.
Умовами кредитного договору передбачено, що позичальник зобов'язаний щомісяця вносити кошти в рахунок повернення кредиту.
Відповідач, скориставшись кредитними коштами, не повернув їх в повному обсязі у визначений договором строк.
Відповідно до умов договору, у випадку порушення термінів повернення кредиту, кредитор може нараховувати штрафні санкції на суму заборгованості за весь час прострочення виконання зобов'язань.
Таким чином внаслідок неповернення коштів у відповідача утворилась заборгованість, яка станом на 19.08.2015 р. становить 9 258,86 грн., що складає: прострочена до повернення сума кредиту у розмірі 1 629,59 грн.; прострочені проценти за користування кредитом у розмірі 324,35 грн.; прострочена комісія за управління кредитом у розмірі 1 033,64 грн. та пеня за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 6 298,28 грн.
Сума боргу підтверджується розрахунками, долученими до матеріалів справи.
Таким чином, банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, надав кредитні кошти відповідачу.
В свою чергу позичальник скористався кредитними ресурсами, але свої зобов'язання в частині повернення кредитних коштів за договором належним чином не виконав.
Виходячи з вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст.ст. 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
При поданні позовної заяви позивач звільнений від сплати судового збору на підставі п. 22 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" .
Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
У зв'язку з вищевикладеним, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.
Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в сумі 243 грн. 60 коп.
Керуючись ст.ст. 526, 533, 611, 625, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 58, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд -
Стягнути з ОСОБА_2, (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), в дохід держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з моменту його проголошення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.