Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Савченко В.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння в натурі

за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна.

Зазначила, що у період з 10 серпня 1996 року по 23 січня 2013 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, за час шлюбу ними спільно було набуто майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0, 2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. 23 січня 2013 року шлюб між ними розірвано. Згоди про поділ майна не досягнуто.

З огляду на зазначене, ОСОБА_3 просила суд поділити вказане майно, визнати за кожною стороною право власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами та на Ѕ частку земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства.

10 липня 2014 року ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння в натурі. Зазначив, що за час перебування у шлюбі ними набуто у власність домоволодіння по АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0, 2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. Після розірвання шлюбу спору про порядок користування та володіння житловим будинком та господарськими будівлями і спорудами не виникало. Факт належності відповідачу Ѕ ідеальної частини домоволодіння ним визнавався та не оспорювався. Проте, враховуючи позов ОСОБА_3, просив суд поділити домоволодіння в натурі за 2 варіантом висновку фахівця ПП «Бюро послуг та консультацій» від 08 липня 2014 року, визнати за ОСОБА_3 право власності на 57/100 частки домоволодіння та виділити в натурі, що зафарбовано червоним кольором загальною вартістю 69 291 грн, за ним визнати право власності на 43/100 частки домоволодіння та виділити в натурі, що зафарбовано синім кольором загальною вартістю 51 788 грн. Виділити у користування ОСОБА_3 земельну ділянку площею 948 кв. м за 2 варіантом поділу, що зафарбовано червоним кольором, у його користуванні залишити земельну ділянку площею 736 кв. м за 2 варіантом поділу, що зафарбовано синім кольором, земельну ділянку площею 667 кв. м залишити у загальному користуванні.

Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 22 грудня 2014 року позов ОСОБА_3 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна задоволено частково.

Визнано, що спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є: житловий будинок АДРЕСА_1 з господарськими будівлями та спорудами: погріб "Г", гараж "Б", сарай "В", убиральня "Г", огорожа № 1, зливна яма № 2; земельна ділянка, площею 0,2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1. Стягнуто із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у повернення сплаченого судового збору у розмірі 198,25 грн, витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн, а всього на загальну суму 1 198,25 грн.

Зустрічний позов ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4 відповідно до другої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 47/100 частки житлового будинку "А-1", що складається з: кімнати 1-5 загальною площею 11, 3 кв. м, житловою площею 11, 3 кв. м; кімнати 1-6 загальною площею 18, 2 кв. м, житловою площею 18, 2 кв. м; та господарські будівлі і споруди: сарай "В", прибудова "в", убиральня "Д", 1/2 частина огорожі № 1, зливна яма № 2, розташовані по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_4 відповідно до другої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 736 кв. м земельної ділянки, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_4 відповідно до другої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право спільної сумісної власності із ОСОБА_3 земельною ділянкою площею 667 кв. м, що має цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 відповідно до першої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 53/100 частки житлового будинку "А-1", що складається з: коридору 1-1 загальною площею 10,1 кв.м; котельні 1-2 загальною площею 6 кв.м; передньої 1-3 загальною площею 16,2 кв.м; кухні 1-4 загальною площею 12,5 кв.м; та господарські будівлі і споруди: гаража "Б", погреба "Г", 1/2 частини огорожі № 1, розташовані по АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 відповідно до першої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право власності на 948 кв. м земельної ділянки, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Визнано за ОСОБА_3 відповідно до першої частини першого варіанту, передбаченого висновком фахівця, право спільної сумісної власності із ОСОБА_4 земельною ділянкою площею 667 кв. м, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства, державний акт серія НОМЕР_1.

Власника другої частини ОСОБА_4 зобов'язано обладнати окремий вихід із своєї частини відповідно до проекту розподілу до 01 серпня 2015 року.

Власника першої частини ОСОБА_3 зобов'язано після того, як власник другої частини ОСОБА_4 облаштує окремий вихід/вхід, ліквідувати дверні прорізи між передньою 1-3 та кімнатою 1-6, відповідно плану будинку АДРЕСА_1. Горищний простір розподілено відповідно до поділу житлового будинку на окремі частини.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 компенсацію за розходження від ідеальних часток у розмірі 3 900 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 у повернення сплаченого ним судового збору у розмірі 538,81 грн, витрати на правову допомогу в розмірі 267 грн, витрати за проведену технічну інвентаризацію з висновком фахівця у розмірі 1 335 грн, а всього на загальну суму 2 140, 81 грн.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна та зустрічного позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ домоволодіння в натурі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, рішення апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову про поділ спільно набутого за час шлюбу майна, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про поділ домоволодіння в натурі відмовити.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови у задоволенні його позову про поділ домоволодіння в натурі та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає частковому задоволенню, а касаційна скарга ОСОБА_4 - відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 372 ЦК України).

Згідно положень ч. ч. 1, 4, 5 ст. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Виходячи з аналізу змісту наведених норм слід дійти висновку, що поділ жилого будинку, що перебуває у спільній власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності.

Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась.

Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників.

Оскільки учасники спільної власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року).

Згідно роз'яснень, які викладені у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення ч. ч. 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми.

У разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

У справі встановлено, що із 10 серпня 1996 року по 23 січня 2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу ними спільно було набуто майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по АДРЕСА_1, та земельна ділянка площею 0, 2351 га, що має цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, ведення особистого селянського господарства. Документи про право власності на спірне майно видано на ім'я ОСОБА_4

Відмовляючи ОСОБА_3 у позові, апеляційний суд виходив із того, що право на Ѕ частку набутого у шлюбі майна належить їй в силу прямої дії норм СК України, ніхто не заперечує факту спільності майна та рівності часток сторін у праві власності на нього, що свідчить про відсутність спору між сторонами в цій частині.

Разом з тим, апеляційний суд не звернув уваги на те, що спільне майно сторін зареєстровано на ОСОБА_4, що позбавляє ОСОБА_3 реальної можливості реалізовувати право власності на частку у майні, зміст якого полягає у володінні, користуванні та розпорядженні своїм майном на власний розсуд. В цій частині вирішення справи рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції відповідно до ст. 338 ЦПК України.

У частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_4 рішення апеляційного суду ухвалено із додержанням норм матеріального та процесуального права та залишається колегією суддів без змін за ст. 337 ЦПК України.

Для поділу майна подружжя в натурі необхідно визначити, які саме приміщення у будинку, надвірні будівлі, розмір та конфігурація земельної ділянки складають частку кожного із сторін у цьому майні, наявність житлових/житлової кімнати для кожної частини будинку, що може бути виділено кожній стороні при поділі будинку в натурі, можливість поділу будинку та земельної ділянки таким чином, щоб остаточно вирішити спір між сторонами. Висновок фахівця належно такої інформації не надає, апеляційний суд відхилив поданий доказ із належним вмотивуванням відмови у його прийнятті. Вимоги ст. 10 ЦПК України судом виконано, право на проведення судової будівельно-технічної експертизи роз'яснено. ОСОБА_4 ухилився від оплати такої експертизи, інших доказів на підтвердження своїх зустрічних вимог не надав.

З урахуванням викладеного та керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити частково.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року скасувати у частині вирішення позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ спільно набутого за час шлюбу майна, справу в цій частині передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В іншій частині рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.І. Амелін

Т.П. Дербенцева

Д.О. Остапчук

В.О. Савченко