У х в а л а

29 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П.,Сеніна Ю.Л.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення грошових коштів,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_1, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину земельної ділянки загальною площею 600 кв.м. по АДРЕСА_1, яка є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину автомобіля марки ВАЗ-210700-20 ЗНГ, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, який є об'єктом спільної сумісної власності подружжя.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

Додатковим рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 4 березня 2015 року доповнено другим абзацом резолютивну частину рішення суду, зазначивши : «Поділити порівну між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 спільне майно». Вирішено питання судових витрат.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 травня 2015 року рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 17 січня 2015 року та додаткове рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 4 березня 2015 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 порушує питання про скасування рішень суду касаційної, апеляційної та першої інстанцій і направлення справи на новий розгляд, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 331, 364, 376 ЦК України, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у побідних правовідносинах.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

У справі, про перегляд якої подано заяву, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій щодо задоволення первісних позовних вимог ОСОБА_5 про визнання за кожним із подружжя по Ѕ права власності на об'єкти спільної сумісної власності подружжя, виходив з того, що спірне майно набуде подружжям за час шлюбу і є їх спільною сумісною власністю, а тому підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Разом з тим у наданому для порівняння рішенні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 28 травня 2014 року судом касаційної інстанції розглянуто позовні вимоги щодо визнання майнових прав на частину нежитлового приміщення.

Отже, у справах наявні різні предмет, підстави позову, зміст позовних вимог та наявні різні фактичні обставини.

Надана заявником ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 червня 2015 року не може бути підтвердженням неоднакового застосування одних і тих самих норм матеріального права, тому що нею справу передано на новий розгляд у зв'язку з порушенням норм процесуального права.

За таких обставин, які свідчать про те, що наведені заявником судові рішення не є прикладами неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про повернення грошових коштів до провадження Верховним Судом України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.М. Сімоненко
Н.П. Лященко
Ю.Л. Сенін