Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6270/14-ц
Провадження №: 2/332/1694/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 р. м.Запоріжжя

Заводський районний суд міста Запоріжжя у складі:

Головуючого судді: Федоренка О.І.;

при секретарі: Євдокимовій М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за позовом Комунального вищого навчального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради до ОСОБА_1 про стягнення коштів за навчання у відповідності до державного замовлення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою в якій зазначив, що 14.8.2009 року після успішного складання вступних іспитів, відповідачка наказом директора Комунального закладу «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної, який 24.12.2012 року змінив назву на Комунальний вищий навчальний заклад «Запорізький медичний коледж» Запорізької обласної ради», зарахована на ІІ курс денної форми навчання за спеціальністю «сестринська справа» з освітнім кваліфікаційним рівнем «молодший спеціаліст» за бюджетною формою навчання державним замовленням.

24.7.2009 року між позивачем і відповідачкою укладена типова угода про підготовку фахівців з вищою освітою, згідно умов якої, відповідачка взяла на себе обовязок після закінчення навчання прибути за місцем призначення і відпрацювати не менш трьох років, а в разі відмови їхати за призначенням відшкодувати вартість навчання.

1.6.2012 року відповідачці виданий диплом молодшого спеціаліста присвоєна кваліфікація медичної сестри за спеціальністю «сестринська справа».

За протоколом № 6 від 28.5.2012 року засідання комісії з персонального розподілу випускників денного відділення, відповідачку було направлено на роботу медичною сестрою в КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя», про що того ж дня відповідачці була видана картка працевлаштування, однак відповідачка до місця роботи у встановлений термін не прибула.

У звязку з відмовою відповідачки без поважних причин приступити до роботи за призначенням, позивач посилаючись на п.п.8,15,20,21,24,25 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснюється за державним замовленням, затвердженого Постановою КМУ № 992 від 22.8.1996 року, просить стягнути з відповідачки понесені на її навчання витрати в розмірі 37441,81 грн. та судові витрати в розмірі 342,64 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та, з посиланням на викладені в позові доводи та обґрунтування, просить позов задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просить в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, зазначивши, що відповідачка не порушила умови угоди, укладеної з позивачем, оскільки наказом № 195 від 3.7.2012 року відповідачка прийнята на посаду медичної сестри травматологічного відділення КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя». Звільнившись 2.7.2013 року з КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя» за власним бажанням, відповідачка 18.7.2013 року наказом № 162 прийнята на посаду медичної сестри стаціонару гінекологічного відділення КУОЗ «Пологовий будинок № 1», де у звязку з погіршенням здоровя звільнена наказом № 287 від 25.8.2014 року за власним бажанням. 1.9.2014 року наказом № 262 прийнята на посаду медичної сестри неврологічного відділення Багатопрофільної лікарні «ВітаЦентр» за договором. Наказом № 617 від 31.12.2014 року звільнена у звязку з закінченням дії договору. Наказом № 916 від 1.1.2015 року прийнята на посаду сестри медичної процедурного кабінету невролога стаціонару Багатопрофільної лікарні «ВітаЦентр» де й працює до теперішнього часу.

Вислухавши пояснення, перевіривши матеріали справи, суд встановив певні юридичні факти та відповідні до них правовідносини.

Згідно ч.3 ст.10 та ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як встановлено в судовому засіданні й проти чого не заперечують сторони, наказом № 69-Ост від 14.8.2009 року відповідачка ОСОБА_1 з 1.9.2009 року зарахована на ІІ курс КЗ «Запорізький медичний коледж» ЗОР за спеціальністю «Сестринська справа» денної форма навчання (а.с.8,11). Згідно наказу № 53-Ост від 1.6.2012 року відповідачка закінчила повний курс навчання за спеціальністю «Сестринська справа» з присвоєнням кваліфікації «медична сестра» (а.с.8,17), отримавши диплом молодшого спеціаліста за спеціальністю «Сестринська справа» здобувши кваліфікацію медичної сестри (а.с.6). Згідно довідки від 25.5.2014 року про відшкодування вартості навчання у коледжі загальна вартість навчання ОСОБА_1 за держзамовленням за весь період з 1.9.2009 року по 1.7.2012 року становить 37441,81 грн.(а.с.9)

Згідно угоди про підготовку фахівців з вищою освітою від 24.7.2009 року, укладеною між КЗ «Запорізький медичний коледж» ЗОР і ОСОБА_2 п.1 «Вищий заклад освіти зобовязується забезпечити студентові: … місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації», в свою чергу, за п.2 Угоди «Студент зобовязується: … прибути після закінчення вищого закладу освіти на місцем направлення і відпрацювати не менш трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного або місцевого бюджетів вартість навчання в установленому порядку» (а.с.24).

Відповідно до ст.629 ЦК України суд визнає угоду від 24.7.2009 року, укладену між позивачем і відповідачем договором (а.с.24), який є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно Угоди позивач за п.1 надав відповідачці місце працевлаштування в державному секторі народного господарства після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації (а.с.13,14-16). В даному випадку посаду медичної сестри відділення травматології

КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя».

Відповідно до умов Угоди відповідачка, згідно наказу № 195 від 3.7.2012 року прийнята на посаду медичної сестри травматологічного відділення КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя» (а.с.90), тобто відповідачка, також виконала умови угоди, щодо прибуття та працевлаштування за місцем направлення. В КУ «Міська клінічна лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги м.Запоріжжя» відповідачка пропрацювала до 2.7.2013 року, звільнившись 2.7.2013 року за власним бажанням (а.с.91).

18 липня 2013 року наказом № 162 відповідачка прийнята на посаду медичної сестри стаціонару гінекологічного відділення КУОЗ «Пологовий будинок № 1», де звільнена наказом № 287 від 25.8.2014 року за власним бажанням. 1.9.2014 року наказом № 262 відповідачка прийнята на посаду медичної сестри неврологічного відділення Багатопрофільної лікарні «ВітаЦентр» за договором. Наказом № 617 від 31.12.2014 року відповідачка звільнена у звязку з закінченням дії договору (а.с.91). Наказом № 916 від 1.1.2015 року відповідачка прийнята на посаду сестри медичної процедурного кабінету невролога стаціонару Багатопрофільної лікарні «ВітаЦентр» де й працює до теперішнього часу (а.с.92).

Суд за змістом ст.629 ЦК України вважає, що відповідачкою не порушені умови угоди щодо працевлаштування після закінчення навчання.

Разом з тим, відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно абз.3 п.2 Угоди від 24.7.2009 року (а.с.24) підставою для відшкодування вартості навчання є лише: «відмова їхати за призначенням». Інших підстав відшкодування вартості навчання Угода не передбачає.

Доказів відмови відповідачки їхати за призначенням судові не надано, навпаки, як було зазначено вище, відповідачка прибула за призначенням до місця працевлаштування.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих доказів.

Доказів порушення відповідачкою умов угоди судові не надано, у звязку з чим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані й задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.629 ЦК України, ст.ст.10,11,14,57-60,88,208-209,212-215,218,294 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Федоренко