Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Кремінської міської ради Луганської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Кремінського районного суду Луганської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 07 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Кремінської міської ради Луганської області про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 01 серпня 2013 року він працював керівником КП «Кремінна-Комунсервіс» відповідно до укладеного з ним контракту. Строк дії контракту був встановлений з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року. 19 вересня 2014 року, перебуваючи на лікарняному, він отримав розпорядження Кремінського міського голови від 16 вересня 2014 року № 140/5-2, згідно якого його було звільнено з займаної посади за п. 8 ст. 36 КЗпП України (у зв'язку із закінченням терміну дії контракту).

Позивач вважає своє звільнення незаконним, оскільки його було звільнено через півтора місяця після закінчення строку дії контракту, тоді як ні підставі ч. 1 ст. 39-1 КЗпП України дія контракту з 01 серпня 2014 року була продовжена на невизначений строк. Крім того, його в порушення ст. 40 КЗпП України було звільнено в період тимчасової непрацездатності, оскільки він з 08 вересня 2014 року по 27 вересня 2014 року перебував на лікарняному.

Рішенням Кремінського районного суду Луганської області від 06 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Луганської області від 07 вересня 2015 року відмовлено в задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна з сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 01 серпня 2013 року між ОСОБА_4 та Кремінською міською радою був укладений контракт, згідно з яким ОСОБА_4 призначено на посаду керівника КП «КРЕМІННА-КОМУНСЕРВІС» терміном з 01 серпня 2013 року по 01 серпня 2014 року включно.

Про закінчення терміну дії Контракту та небажання укладати аналогічну угоду на наступний термін Кремінська міська рада неодноразово повідомляла у письмовому вигляді ОСОБА_4 (а.с. 9, 28-30, 32).

Розпорядженням міського голови м. Кремінна № 107/5-2 від 01 серпня 2014 року дія контракту з ОСОБА_4 була припинена (а.с.22), а звільнено його було з посади керівника КП «КРЕМІННА-КОМУНСЕРВІС» на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України відповідно до розпорядженням міського голови м. Кремінна № 140/5-2 від 16 вересня 2014 року, оскільки саме по цей день ОСОБА_4 знаходився у продовженій, у зв'язку із перебуванням на лікарняному, щорічній відпустці.

Таким чином після 01 серпня 2015 року позивач до виконання своїх трудових обов'язків, передбачених зазначеним контрактом, не приступав, а Кремінська міська рада категорично заперечувала проти продовження трудових відносин між сторонами.

За таких обставин, суд першої інстанції з висновками якого погодився апеляційний суд, прийшов до обґрунтованого висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про поновлення на роботі, оскільки його було звільнено, у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Також суди дійшли правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, оскільки вказані вимоги є похідними від позовних вимог про поновлення на роботі.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів та зводяться до переоцінки досліджених судами першої та апеляційної інстанцій доказів у справі, що не входить до повноважень суду касаційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Кремінського районного суду Луганської області від 06 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Луганської області від 07 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова