Номер провадження: 22-ц/785/6422/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Оверіна О. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

Головуючого Оверіної О.В.

Суддів , ОСОБА_2, ОСОБА_3

при секретарі Книгиницький О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 , ОСОБА_5 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2015 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , АТ «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП , треті особи ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , АТ «СК «ВУСО»,-

В С Т А Н О В И Л А

Позивачі звернулись з позовом до суду, обґрунтовуючи свої вимоги тим , що ОСОБА_4 є власником автомобілю марки «GeeIy МК», реєстраційний номерАН 5070ІС.

10 вересня 2014 року відбулось ДТП за участю даного автомобілю під керуванням ОСОБА_4, автомобілю марки «ВYD-S6», реєстраційний номер ВН7311Е1, під керуванням ОСОБА_9, автомобілю марки «Сіїгоеп С4», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8 та автомобілю марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

На момент ДТП в салоні автомобілю «Gееіу МК», реєстраційний номер НОМЕР_3, знаходилась дружина ОСОБА_4 позивач ОСОБА_5, - а також малолітня дитина позивачів - ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_1. Вказана ДТП призвела до заподіяння механічних пошкоджень вказаним автомобілям.

Позивачі вказували, що в результаті розгляду справи про адміністративне правопорушення, ОСОБА_9 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого 24 КУпАП.

Позивачі вважають, що відшкодовувати заподіяну майнову і моральну шкоду повинні АТ «Українська охоронно-страхова компанія» у відповідних частках. Заявлені вимоги неодноразово уточнювались позивачами та остаточно сторона просила суд:

1) стягнути з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 недоплачене страхове відшкодування у розмірі 19539,75 грн.;

2) стягнути з АТ «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 пеню за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 3635,60 грн;

3) стягнути з АТ « Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 три проценти річних від простроченої суми у розмірі 184,92 грн.

4) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 в рахунок відшкодування різниці між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою 2530,98 гривень;

5) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 майнову шкоду, завдану внаслідок ДТП (франшиза) в розмірі 6504,82 гривень;

6) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрати на проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 500,00 гривень;

7) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрати, повязані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу до стоянки у розмірі 500,00 гривень;

8) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрати, повязані з оплатою послуг стоянки пошкодженого транспортного засобу у розмірі 471,50 гривень;

9) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 величину втрати товарної вартості у розмірі 6093,74 гривень;

10) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 витрати, щодо відправлення поштової кореспонденції у розмірі 60,40 гривень;

11) стягнути з ОСОБА_9 на корить ОСОБА_5 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень;

12) стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень та судові витрати.

Позивач ОСОБА_4 заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_9 у відкрите судове засідання зявилась, від імені та в інтересах особи заявлені вимоги визнала частково в частині відшкодування моральної шкоди в загальному розмірі 2000,00 гривень.

Представник відповідача AT «Українська охоронно-страхова компанія» у відкрите судове засідання не зявився, але від особи надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.

Треті особи ОСОБА_7, ОСОБА_8, а також представник AT «СК «ВУСО» у відкрите судове засідання не зявились.

Рішенням Малиновського районного м. Одеси від 10.06.2015 року позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_11, AT «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, треті особи - ОСОБА_7, ОСОБА_8, AT «СК «ВУСО» - задоволено частково.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 частину суму майнової шкоди в розмірі 8624,72 гривень.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму витрат на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 500,00 гривень.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму витрат на евакуацію пошкодженого транспортного засобу в розмірі 500,00 гривень.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму витрат на оплату стоянки пошкодженого транспортного засобу в розмірі 471,50 гривень.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму витрат на послуги з відправлення поштової кореспонденції в розмірі 60,40 гривень.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_5 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 2000,00 гривень.

Суд стягнув з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму оплаченого судового збору в розмірі 243,60 гривень.

В задоволенні інших вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до АТ «Українська охоронно-страхова компанія», ОСОБА_9 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 просили рішення суду змінити , вважаючи , що суд не дослідив всіх наданих доказів по справі, помилково дійшов до необгрнтований висноківу , що йому неправилино стягнути суму відшкодування про сплату їм грошей.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю доповідача, перевіривши доводи скарги, судова колегія вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно ст..303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи справу суд повно та всебічно зясував всі обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, обґрунтовано керувався нормами ЦПК України.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 10 вересня 2014 року о 14 годині 30 хвилин ОСОБА_9, керуючи автомобілем марки «BYD-S6», реєстраційний номер НОМЕР_4, по вулиці Люстдорфська дорога, скоїв зіткнення із автомобілем марки «Geely МК», реєстраційний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_4, який відкинуло від удару вперед на автомобіль марки «Citroen С4», реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8, що, в свою чергу, відкинуло від удару на автомобіль марки «ВАЗ 2101», реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7

Згідно постанови Малиновського районного суду міста ОСОБА_2 у справі від 21 листопада 2014 року, суд встановив наявність в діях ОСОБА_9 порушення вимог п.п. 12.1., 13.1. ПДР України, що призвели до ДТП, у звязку з чим особу визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Відповідно до ст. 61 ч.ч.1,3,4 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі , не підлягають доказуванню.

Крім того, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Водночас, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що ДТП відбулась за наявності вини ОСОБА_9

У матеріалах справи присутній звіт №575 з визначення матеріальних збитків, завданих власнику автомобілю марки «Geely МК», реєстраційний номер НОМЕР_3, складений ОСОБА_12 від 21 жовтня 2014 року, згідно якого загальна сума відновлювального ремонту визначена на рівні 79288,10 гривень, з яких втрата товарної вартості - 6093,74 гривень.

При цьому ринкова вартість транспортного засобу визначена на рівні 91146,05 гривень.

Даний звіт сторонами не заперечувався.

Відповідно до ст.1166 ч.ч.1,3 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. .

Відповідно до ст. 1187 ч.ч.1,2 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням, зокрема, транспортних засобів, механізмів обладнання. При цьому, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди ,тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або мання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст.. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел

підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобовязані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Згідно ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно ст. 11 ч.І, ч.2 п.З ЦК України, цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

В процесі розгляду даної цивільної справи та вирішуючи питання про розмір належної до стягнення на користь позивача ОСОБА_4 суми майнової шкоди, суд вказав , що згідно договору страхування наземного транспорту №1-07 від 24 лютого 2014 року, автомобіль марки «Geely МК», реєстраційний номер АН50701С, був застрахований ОСОБА_4 Є В.в АТ "СК "ВУСО". За умовами договору, ринкова вартість транспортного засобу погоджена сторонами на рівні 65048,20 гривень, страхова сума - 65048,20 гривень, франшиза- від 0% до 10% залежно від страхового випадку. Сума франшизи за даним страховим випадком дорівнює 6504,82 грн.

Згідно полісу №А1/0029289 від обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 07 березня 2014 року, автомобіль марки «BYD-S6», реєстраційний номер НОМЕР_4, був забезпеченим транспортним засобом із лімітом відповідальності страховика AT «Українську..охоронно-страхова компанія», зокрема за шкоду, заподіяну майну потерпілих - у розмірі 50000,00 гривень, та франшизою - 0,00 гривень.

Позивач ОСОБА_4 отримав від AT «СК «ВУСО» зазначену суму страхового відшкодування згідно умов договору добровільного страхування в розмірі 20663,38 гривень, про що свідчить страховий акт №4319-02 від 31 жовтня 2014 року, виписка ПАТ «Правекс-Банк» по рахунку ОСОБА_4 за 28 жовтня 2014 року та підтверджено стороною .

Разом з тим, позивач ОСОБА_4 отримав від AT «Українська охоронно-страхова компанія» призначену суму страхового відшкодування згідно умов договору обовязкового страхування відповідальності ОСОБА_9 розмірі 22831,80 гривень та 6504,82 гривень, про що свідчать платіжні доручення №1539, №1541 від 25 березня, виписка ПАТ КБ «Правекс-Банк» по рахунку ОСОБА_4 від 27 березня 2015 року та підтверджено стороною позивачів. Матеріали справи, зокрема - страхові акти №16226 та №16543 AT «Українська охоронно-страхова компанія», - вказують, що виплачено ОСОБА_4 22831,80 гривень - відшкодування безпосередньої майнової шкоди, а 6504,82 грнивень - відшкодування франшизи по договору добровільного страхування.

Оскільки суму франшизи по договору добровільного страхування ОСОБА_4 відшкодовано, відсутні підстави для стягнення цієї суми з відповідача ОСОБА_9, у звязку з чим суд відмовив в задоволенні даної вимоги.

AT «СК «ВУСО» було заявлено регресну вимогу до AT «Українська охоронно-страхова компанія» на загальну суму 20663,38 гривень виходячи з суми виплаченого ОСОБА_4 суми страхового відшкодування. Згідно листа №2099 від 04 березня 2015 року AT «Українська охоронно- страхова компанія» повідомлено AT «СК «ВУСО» про визнання вимоги в розмірі 20663,38 гривень та затверджено її оплату.

Позасудовому порядку в якості відшкодування майнової шкоди ОСОБА_4 отримав 50000,00 гривень.

Суд правильно дійшов до висновку , що з правовою позицією "Українська охоронно-страхова компанія», що відповідальність страховика за цивільно-правовою віповідальністю страхувальника ОСОБА_9 чітко обмежена погодженою сторонами договору страхування сумою за подібним ризиком - 50000,00 гривень, 22831,80 + 6504,82 гривень з яких були виплачені безпосередньо ОСОБА_4, а 20663,38 гривень - в якості регресу за виплатою AT «СК «ВУСО».

У звязку з цим, немає встановлених законом підстав, для стягнення заявленої позивачами суми майнової шкоди в розмірі 19539,75 гривень з AT «Українська охоронно-страхова компанія». З урахуванням викладеного , суд зазначав, що вимога про стягнення різниці між вартістю відновлювального ремонту з урахування втрати товарної вартості пошкодженого майна та консолідованим отриманим відшкодуванням майнової шкоди, - ОСОБА_4, ОСОБА_5 вправі заявити безпосередньо до особи, винної в ДТП - ОСОБА_9

Суд обґрунтовано відмовив позивачам в задоволенні цієї вимоги, заявленої саме до AT «Українська охоронно-страхова компанія» та прийшов до висновку про задоволення вимог ОСОБА_4 про стягнення з ОСОБА_9 8624,72 гривень, з яких 6093,74 гривень величина втрати товарної вартості, 2530,98 гривень визначена позивачами різниця між фактичним розміром завданої шкоди та страховою виплатою, які по суті є частиною заподіяної майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню.

Заявляючи вимоги про стягнення пені за порушення строків виплати страхового відшкодування у розмірі 3635,60 гривень та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 1184,92 гривень, - позивачами розраховано дані суми виходячи з простроченої суми виплати страхового відшкодування в розмірі 50000,00 гривень. Суд обгрунтовано відмови у задовленні цих вимог .

Згідно до ст.ст. 28, 29 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», шкода, заподіяна в результаті дорожньо- транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, повязана: з пошкодженням чи фізичним покращенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з введенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті дорожньо-транспортної пригоди; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоровя, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди (ст. 28).

Положеннями закону витрати також підлягають відшкодуванню та за правовою природою відносяться до майнової шкоди. Таким чином, оскільки відповідальність страховика AT «Українська охоронно-страхова компанія» обмежена сумою 50000,00 гривень, що виплачені, суд обгрунтовано стягнув з ОСОБА_9 суму витрат на оплату пошкодженого транспортного засобу в розмірі 471,50 гривень, суму витрат на евакуацію одженого транспортного засобу в розмірі 500,00 гривень.

Суд обґрунтовано включив в загальний розмір майнової шкоди, що підлягає відшкодуванню суму, понесених ОСОБА_4 на проведення автотоварознавчого дослідження, здійснення цих заходів було необхідно виключно у звязку із аварійним пошкодженням транспортного засобу, яке відбулось за наявності вини відповідача ОСОБА_9, що було встановлено судом при розгляді справи про адміністративне правопорушення.

Згідно до ст. 23 ч.ч.1,2,3,4 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди.

У відповідності до ст. 1167 ч.І ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що позивачам ОСОБА_4, ОСОБА_5 було заподіяно моральної шкоди та суму компенсації, яку заявили до стягнення позивачі, суд обгрунтовав. Спираючись на принцип виваженості, розумності та справедливості, - суд обгрунтовано прийшов до висновку про стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_4 суму компенсації моральної шкоди в розмірі 1000,00 гривень, та на користь ОСОБА_5 - в розмірі 2000,00 гривень.

Постановляючи рішення суд обґрунтовано керувався нормами матеріального та процесуального права, належним чином перевірив права і обовязки сторін.

Рішення відповідає вимогам ст.ст.. 214 ,215 ЦПК України і підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Докази та обставини, на які посилається апелянт в скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладених в мотивувальної частині оскаржуваного рішення.

Суди розглядають цивільні справи відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, тобто в межах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Згідно ч. 1 ст. 60. ч. З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Таким чином колегія суддів вважає, що суд першої інстанції розглянув справу відповідно до ст. 11 ЦПК України: за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих ними доказів, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 307 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає рішення без змін, якщо судом першої інстанції постановлено рішення з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 209, 303. 307 ч.І п.1, 308. 314, 315, 319 ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 , ОСОБА_5 Олександрівни- відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.06.2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції з дня набрання нею законної сили.

Головуючий О.В. Оверіна

Судді О.М. Таварткіладзе

ОСОБА_3