Номер провадження: 22-ц/785/5856/15
Головуючий у першій інстанції Куриленко О.М.
Доповідач Драгомерецький М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді - Драгомерецького М.М.

суддів колегії: Панасенкова В.О.,

Громіка Р.Д.,

при секретарі: Томашевській К.В.,

за участю: представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 та представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» - Шевчук В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Київського районного суду м.Одеси від 18 травня 2015 року за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

06 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк» про стягнення коштів.

Посилаючись на те, що 05 лютого 2014 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений Договір № 008-15512-05,02.2014, згідно умов якого позивач передала банку в депозит грошові кошти у розмірі 16 778 доларів США строком до 10 лютого 2015 року.

В день закінчення строку дії Договору позивач звернулась до начальника Одеського відділення №2 АТ «Дельта Банк» із заявою про відсутність наміру продовжувати строк дії договору та вимогою про повернення коштів.

Позивач зазначає, що жодної відповіді на заяву нею не отримано, так само не отримано і грошових коштів у будь-якій формі.

На підставі зазначеного, позивач звернулась з позовом до суду та просить стягнути з відповідача заборгованість за вищевказаним Договором.

Представник відповідача до судового засідання не з'явився, про слухання справи сповіщався належним чином.

Рішенням суду першої інстанції позов ОСОБА_4 задоволено. Суд зобов'язав ПАТ «Дельта Банк» виплатити позивачці 18 263,58 долари США, що за курсом НБУ становить 378 023, 99 гривень та 4 180, 39 євро, що за курсом НБУ становить 98 017, 47 гривень (а.с. 45-47).

В апеляційній скарзі представник АТ «Дельта Банк» Дембицький Є.Ю. просить рішення суду першої інстанції скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи тим, що суд першої інстанції порушив норми процесуального і матеріального права (а.с.50-53).

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги та пояснення на неї представника АТ «Дельта Банк» - Шевчук В.В. та заперечення на апеляцію представника позивача ОСОБА_8 - ОСОБА_5, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 1058 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу).

До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно із частинами 1 та 2 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами.

Частиною 3 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 10 лютого 2015 року закінчився строк розміщення банківського вкладу (депозиту) в розмірі 16 778 доларів США на рахунку НОМЕР_1, відкритому на її ім'я у ПАТ «Дельта Банк» за договором банківського вкладу (депозиту) №008-15512-05,02.2014, від 05 лютого 2014 року. Станом на 17 березня 2015 року сума коштів, що знаходилась на її поточному рахунку складала 18 263 долари та 58 центів США та 26 червня 2014 року ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір № 001-15516-260614 та відкрито поточний рахунок НОМЕР_2 в євро, з використанням та обслуговуванням платіжної карти на ім'я ОСОБА_4 у ПАТ «Дельта Банк». Станом на 17 березня 2015 року сума коштів, що знаходилась на цьому поточному рахунку складала 4 180 євро 32 центи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не може бути застосований, оскільки позивач звернувся до суду з позовом 19 лютого 2015 року, а тимчасову адміністрацію запроваджено у Банку 03 березня 2015 року.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ч.ч. 3,4 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Частиною 2 ст.303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів та доказів, наданих скаржником.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивачка ОСОБА_8 повинна була довести в судовому засіданні обставини, на які посилалась як на підставу свого позову, але в судовому засіданні позивачем не доведені ці обставини.

Згідно із ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

З матеріалів справи вбачається, що на підставі постанови правління Національного банку України від 02 березня 2015 року №150 «Про віднесення ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних, виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 березня 2015 року №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк», згідно яким запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в АТ «Дельта Банк» - Кадирова В.В. на шість місяців до 02 вересня 2015 року.

Процедура щодо виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюється Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у спірних правовідносинах щодо повернення вкладів, строк дії яких закінчився.

Згідно із ч.5 ст.34 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.

У частині 1 ст.36 вказаного Закону зазначено, що з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Фонд набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення.

Частиною 5 ст.36 вказаного Закону встановлено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення майна (у тому числі коштів) банку, накладення арешту та звернення стягнення на майно (у тому числі кошти) банку (виконавче провадження щодо банку зупиняється, у тому числі знімаються арешти, накладені на майно (у тому числі на кошти) банку, а також скасовуються інші вжиті заходи примусового забезпечення виконання рішення щодо банку); 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку; 4) зарахування зустрічних вимог, у тому числі зустрічних однорідних вимог, припинення зобов'язань за домовленістю (згодою) сторін (у тому числі шляхом договірного списання), поєднанням боржника і кредитора в одній особі; 5) нарахування відсотків за зобов'язаннями банку перед вкладниками та кредиторами.

Відповідно до пункту 1 частини 6 ст.36 вказаного Закону обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представником Банку надані докази, які свідчать про те, що постановою НБУ №664 від 02 жовтня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» був повідомлений про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Банку, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №181 від 02 жовтня 2015 року розпочата процедура ліквідації ПАТ «Дельта Банк» з 05 жовтня 2015 року по 04 жовтня 2017 року.

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційного інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що позивачка ОСОБА_4 є кредитором ПАТ «Дельта Банк» й до спірних правовідносин застосовується норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому виплата коштів за вкладами вкладників за договором банківського вкладу здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Отже, вимоги позивача ОСОБА_8 є незаконними, необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягають.

Порушення норм процесуального права, а саме, ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України і матеріального права, а саме, не застосування ст. 1074 ЦК України та норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» задовольнити, рішення Київського районного суду м. Одеси від 18 травня 2015 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_8 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів та захист прав споживачів відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте воно може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справа протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М. Драгомерецький

В.О. Панасенков

Р.Д. Громік