Справа № 2-8362/10
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
26 листопада 2010 року
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
За секретаря Кузнецовій Т.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_4, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності, -
Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не зявився, у порядку заочного розгляду справи.
Вислухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що на підставі досліджених доказів та фактів, встановлених у судовому засіданні, позов підлягає задоволенню. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі пояснень представника позивача, представлених сторонами письмових доказів.
Підтвердженням виконання договору його сторонами є видача покупцю екземпляру договору, другий екземпляр залишений на зберігання на біржі. Оскільки сторонам виданий один екземпляр договору купівлі-продажу нерухомого майна, що був зареєстрований в КП „ОМБТІ та РОН, відбулась передача квартири, суд вважає, що до ОСОБА_1, ОСОБА_2 перейшло право власності на квартиру, що також підтверджується відміткою КП „ОМБТІ та РОН на оригіналі договору, відповідно до якої право на спірну квартиру зареєстровано за ОСОБА_1, ОСОБА_2 22 листопада 1996 року під № 315 стр. 89, кн.178пр.
Згідно ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо одна зі сторін цілком чи частково виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною.
Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 року „Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК України. Інші вимоги щодо визнання договорів дійсними, в тому числі заявлені в зустрічному позові у справах про визнання договорів недійсними, не відповідають можливим способам захисту цивільних прав та інтересів. Такі позови не підлягають задоволенню.
У звязку з тим, що в судовому засіданні встановлений факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення угоди і така можливість фактично втрачена, враховуючи неможливість вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом задоволення позову.
Згідно зі ст. 217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Керуючись ст. ст. 16, 220, 334, 640 ЦК України, ст.ст. 11, 15, 60, 61, 130, 169, 213, 215, 217, 224-226 ЦПК України, СУД
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по ? частці за кожним із співвласників.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення із заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.К.Гуревський