Справа № 523/8522/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"23" грудня 2015 р.

Суворовський районний суд м. Одеси

у складі головуючої - судді Середи І.В.,

при секретарі Дідик М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №9 в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Кусай, третя особа- приватне акціонерне товариство «Європейський страховий союз», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 Кусай про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 10.03.2015 р., в м.Одесі на перехресті вулиць Радісної та Туристської. В обґрунтування вимог позивач вказував на те, що в результаті порушення ОСОБА_2 Кусай п.8.7.3 Правил дорожнього руху, він, керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул.. Радісній,3 в м. Одесі, на регульованому світлофорним обєктом перехресті з вул.. Туристською, здійснив виїзд на заборонний сигнал, що призвело до зіткнення з автомобілем «Daewoo», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, після чого автомобіль «BMW» зіткнувся в автомобілем марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4К, що зупинився на вул. Радісній на заборонний сигнал світлофору. В результаті пошкодження автомобіля «Peugeot», державний номер НОМЕР_3, позивачузаподіяна матеріальна шкода в розмірі 98595 грн., що перевищує ліміт відповідальності страховщика автомобіля «BMW» в сумі 50000 грн. Оскільки розмір страхового відшкодування згідно поліса складає 49500 грн., позивач просить стягнути 49095 грн з відповідача, тому що в добровільному порядку відшкодовувати її він відмовляється. Також ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 50000 грн., яка полягає в душевних стражданнях, які довелось перенести позивачу, внаслідок знищення автомобіля та неможливості користуватися ним.

Сторони в судове засідання не зявилися. Від позивача надійшла заява про розгляд справи в його відсутності, в якій він вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач, повідомлений належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України, до зали судових засідань не зявився, з заявами про відкладення розгляду справи не звертався.

Представник ПрАТ «Європейський страховий союз» направив до суду письмові пояснення, вказуючи на те, що потерпілому було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 49500 грн. із урахуванням франшизи 500 грн. та ліміту страхової суми 50000 грн.

Оскільки у справі достатньо матеріалів про взаємовідносини сторін, тому відповідно до положень ст.224 ЦПК України суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних доказів.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 10.03.2015 р., ОСОБА_2 Кусай, керуючи автомобілем «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, рухаючись по вул. Радісній, 3 в м. Одесі, на регульованому світлофорним обєктом перехресті з вул. Туристською, на порушення вимог п.8.7.3 Правил дорожнього руху, здійснив виїзд на заборонний сигнал, що призвело до зіткнення з автомобілем «Daewoo», державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, після чого автомобіль «BMW» зіткнувся в автомобілем марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_3, під керуванням водія ОСОБА_4К, що зупинився на вул.. Радісній на заборонний сигнал світлофору.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 21.04.2015 року відповідача ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн. у дохід держави (а.с.9).

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою (ч.4 ст.61 ЦПК України).

Отже, в результаті порушення відповідачем ОСОБА_2 п.8.7.3 Правил дорожнього руху автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.

Відповідно до висновку №2774 від 05.02.2015 р. експертного автотоварознавчого дослідження автомобіля марки «Peugeot», державний номер НОМЕР_3, складеного експертом автотоварознавцем ОСОБА_5, вартість матеріальної шкоди, спричинена власнику «Peugeot», державний номер НОМЕР_3, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, станом на 10.03.2015 р. визначається рівною вартості КТС на момент пошкодження та складає 98595 грн.(а.с.44-50).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Так, ст.1187 ЦК України встановлює особливого суб'єкта, відповідального за завдання шкоди джерелом підвищеної небезпеки.

Відповідно до змісту полісу АІ/4942210 від 12.02.2015 р., відповідальність особи, яка керує автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1, застрахована перед третіми особами в ПрАТ «Європейський страховий союз», ліміт по відшкодуванню матеріальної шкоди складає 50000 грн.. франшиза 500 грн.(а.с.11).

Так, нормами п.22.1 та 22.2 ст.22 Закону України "Про обовязковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до умов договору страхування на підставі звіту експертного автотоварознавчого дослідження №2774 від 24.04.2015 р. (а.с.74) було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 49500 грн.(а.с.12), на підставі якого окремими платіжними дорученнями від 15,16,17,20,21 липня ПрАТ «Європейський страховий союз» виплатило ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 49500 грн.., що підтверджується копіями платіжних доручень (а.с.68,69,70,71,72).

Відповідно до ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу.

Згідно ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до п.36.6. ст.36 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.

Згідно з вимогами ст.30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість

транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

В пункті 15 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди.

Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як розяснено в п.6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил ).

Згідно з вимогами ч.1 ст.22 Закону України «Про обовязковe страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Таким чином, суд приходить до висновку, що порушення Правил дорожнього руху відповідачем ОСОБА_2 Кусай, який керував автомобілем марки «BMW», реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходиться в безпосередньому причинному зв'язку із заподіянням матеріальної шкоди..

За таких обставин з відповідача ОСОБА_2 Кусай слід стягнути матеріальну шкоду, завдану позивачу в результаті ДТП, яка складається із різниці між ринковою вартістю КТЗ та сумою виплаченого страхового відшкодування із урахуванням франшизи в розмірі 49095 (98595-49500) грн.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа, зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Як розяснено в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Завдання моральної шкоди ОСОБА_1 знайшло своє підтвердження в судовому засіданні, що виразилося в пошкодженні належного йому майна, що в будь-якому випадку є моральним стражданням, пов'язаним з вимушеними змінами укладу життя пов'язаного із неможливістю експлуатувати автомобіль внаслідок його знищення.

Суд, оцінюючи усі докази в сукупності, та враховуючи вказані норми вважає, що вимога по моральній шкоді підлягає частковому задоволенню, оскільки позивач отримав душевні страждання, тому виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості розмір в 3000 грн. буде достатньою компенсацією за моральні переживання, перенесені позивачем.

Отже, підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3000 грн. в якості відшкодування моральної шкоди.

Щодо вимоги про стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу в розмірі 1500 грн., згідно представленої квитанції, то вона не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з нормами ч.1,2 ст.84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч.3 ст.79 ЦПК України вказані витрати відносяться до витрат, повязаних з розглядом справи .

Заявляючи вимогу про відшкодування витрат на правову допомогу позивачем та його представником не було представлено доказів на підтвердження того, що ОСОБА_6 є адвокатом або фахівцем в галузі права, тому суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір 738,60 грн. на користь позивача.

Керуючись ст.ст.10,11,58,59, 60,88,212-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_7 Павловича задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 Кусай (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 49095 грн., моральну шкоду в розмірі 3000 грн. та судовий збір в сумі 738,60 грн..

В іншій частині вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м.Одеси протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: