справа №176/1729/14-ц
провадження №2/176/208/15
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2015 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області

у складі: головуючої судді Павловської І.А.,

при секретарі Ніколенко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Автоматики та машинобудування» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовною заявою та уточнивши позовні вимоги просить стягнути із державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Автоматики та машинобудування» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 25187 гривен 30 копійок, а також моральну компенсацію в розмірі 5000 гривен.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що він працював у структурному підрозділі державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат», а саме Центральній науково-дослідний лабораторії автоматики з 1970 року. У 2009 році на базі даного підрозділу створено державне підприємство «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та машинобудування». Остання його посада керівник групи лабораторії №1 відділу автоматизації і механізації технологічних процесів ДП «НВК «АтаМ». При цьому, згідно наказу №47/ос від 26 травня 2014 року він звільнений на підставі п.1ч.1 ст. 40 КЗпП України, у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скорочення штату працівників. Однак, на порушення ст. 116 КЗпП України при звільненні йому не виплачені всі належні суми, зокрема заборгованість по заробітній платі у розмірі 16434 гривен 49 копійок, яка в повному обсязі отримана позивачем лише 25 березня 2015 року. За таких обставин, ОСОБА_1 просить стягнути із відповідача середній заробіток за затримку розрахунку з часу звільнення, що становить 25187 гривен 30 копійок, а також моральну шкоду, яка спричинена тим, що несвоєчасний розрахунок підприємства з ним примусив його докладати додаткових зусиль для організації своєї життєдіяльності.

ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявились. При цьому, надали заяву, щодо підтримання позовних вимог та прохання розглянути справу за їх відсутності.

Представник ДП «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та машинобудування», будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, у судове засідання не зявився, при цьому надав клопотання щодо розгляду справи за його відсутності та письмові заперечення на позов. У запереченнях представник відповідача частково визнає позовні вимоги, а саме вважає, що середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 19398 гривен 24 копійки за період з 27 травня 2014 року по 28 січня 2015 року, також зазначає на необґрунтованості та безпідставності вимог про відшкодування моральної шкоди.

Повно, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно зі ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог та на підставі доказів, наданих особами, які беруть участь у справі. Кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_1 до 26 травня 2014 року включно перебував у трудових відносинах із державним підприємством «Науково-виробничий комплекс «Автоматика та машинобудування» та наказом №47/ос від 26 травня 2014 року звільнений з роботи, у звязку із зміною в організації виробництва і праці, на підставі п.1 ч.1 ст. 40 КЗпП України, що підтверджується копіями наказу та трудової крижки /а.с. 4-7, 8/.

На час звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі у розмірі 18667 гривен 73 копійки, зазначене підтверджується відповідною довідкою ДП «НВК «АтаМ» /а.с. 24/.

Як вбачається із пояснень позивача, зазначених у заяві, останньому 25 березня 2015 року ДП «НВК «АтаМ» остаточно виплачено заборгованість по заробітній платі. Отже, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі відсутня.

Статтею 116 КЗпП України, передбачено що при звільненні працівника виплата всіх сум, належних йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно ст. 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Законодавчо чітко визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, власник повинен виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні підлягає стягненню на користь працівника, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Таким чином, з ДП «НВК «АтаМ» на користь позивача необхідно стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

Відповідно до порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 року №100, у разі обчислення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарних місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно наданої відповідачем довідки, середньоденна заробітна плата позивача становила 170 гривен 16 копійок /а.с. 25/.

Обґрунтовуючи свою вимогу щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 25187 гривен 30 копійок позивач пояснював, що розрахунок цієї суми ним проводився виходячи із 10-ти місяців затримки розрахунку та його середньомісячної заробітної плати, яка складає 2518 гривен 73 копійки.

Суд не погоджується із розрахунком середньої заробітної плати за час затримки розрахунку, що зроблений позивачем та вважає за необхідне зробити самостійний розрахунок, оскільки на підприємстві діє графік роботи при триденному робочому тижні, в результаті чого кількість затримки в період з 27 травня 2014 року по 25 березня 2015 року становить 125 робочих дні. Згідно довідки ДП «НВК «АтаМ» середній заробіток ОСОБА_1 становить 170 гривен 16 копійок, і відповідно розмір середнього заробітку за весь час затримки становить 21270 гривен (виходячи із розрахунку 125 роб. дн. Х 170,16 грн.). Саме тому на користь позивача необхідно стягнути зазначену суму.

Вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди, суд вважає, що така шкода позивачу спричинена, оскільки останній, своєчасно не отримавши спочатку заробітну плату, а потім і остаточний розрахунок, змушений був докладати додаткові зусилля задля організації свого життя.

Однак, з урахуванням вимог ст. 237-1 КЗпП України щодо підстав стягнення моральної шкоди та ст. 23 ЦК України, щодо вимог розумності та справедливості її розміру, суд вважає за необхідне визначити розмір цієї моральної шкоди в розмірі 500 грн., що менше ніж просить позивач.

Оскільки позивач при зверненні до суду звільнений від сплати судового збору, він стягується із відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, відповідно ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір». Зокрема, за вимогу майнового характеру про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні слід стягнути 243 гривни 60 копійок та за вимогу немайнового характеру про відшкодування моральної шкоди слід стягнути 243 гривни 60 копійок, а всього розмір судового збору складає 487 гривен 20 копійок.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.116, 117, 237-1, КЗпП України, ст.105 ЦК України, ст. 129 Конституції України, і на підставі ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Автоматики та машинобудування» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Автоматики та машинобудування» (код згідно з ) на користь ОСОБА_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 21270 (двадцять одна тисяча двісті сімдесят) гривен, а також на відшкодування моральної шкоди 500 (пятсот) гривен.

Стягнути із державного підприємства «Науково-виробничий комплекс «Автоматики та машинобудування» (код згідно з ) в дохід держави судовий збір у розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривен 20 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити у зв'язку з їх безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Жовтоводського міського суду І.А. Павловська