Провадження №2/761/9574/2015
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

03 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Сіромашенко Н.В.,

при секретарі Мурга О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Шевченківський РВ ГУ ДМС України в м. Києві про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2, з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що їй на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. В квартирі зареєстровані вона та її син відповідач по справі - ОСОБА_2, який в ній не проживає вже більше півтора року. місце його фактичного проживання на даний час їй не відоме.

В судовому засідання позивачка позов підтримала та просила його задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_1, що підтверджується, свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 березня 2007 року, зареєстрованому в реєстрі за № 7-133 та копією реєстраційного посвідчення № 025099 від 17.11.2008 р. зареєстрованому за № 434.

Відповідно до довідки форми № 3 виданої ЖБК «Верстат» від 04.09.2015 р. № 50 ОСОБА_1 зареєстрована у вказаній квартирі з 1982 року, окрім неї в квартирі зареєстрований її син ОСОБА_2, з 1988 року.

Позивач вказує на те, що відповідач більше півтора року за місцем реєстрації не проживає. Вказана обставина підтверджується листом Шевченківського РУ ГУ МВС України від 16 вересня 2015 року № 59/385-ад, з якого вбачається, що Шевченківським РУ ГУ МВС України в м. Києві проводилась перевірка щодо фактичного проживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1, та встановлено що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає більше ніж півтора року, у зв'язку з аморальною поведінкою життя, місце його проживання не відоме. Також з пояснень сусідів з'ясовано, що ОСОБА_2 на час проживання за місцем реєстрації зарекомендував себе з негативного боку, вживв наркотичні засоби та вчиняв крадіжки з спільної з матір'ю квартири.

Згідно вимог ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Положеннями ч.1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном

Частиною 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2, як член сім'ї позивачки, відсутній за адресою реєстрації понад один рік без поважних причин, а тому за таких обставин він втратив право користування спірним приміщенням.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 64, 74, 76, 88, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-я особа: Шевченківський РВ ГУ ДМС України в м. Києві про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття з реєстраційного обліку задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

С у д д я: