Справа № 192/2013/15-ц
Провадження № 2/192/697/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"28" грудня 2015 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт.Солоне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що потребує матеріальної допомоги,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини інваліда, посилаючись на те, що з 24 липня 1990 року вона з відповідачем знаходилася в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 17 липня 2001 року, у період якого у них народилась спільна дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є інвалідом 2-ї групи з дитинства. Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2014 року з відповідача стягнуто аліменти на її користь на утримання сина по 11 листопада 2013 року, тобто по день закінчення строку дії довідки МСЕК, яка діяла по 11 листопада 2015 року включно. 05 листопада 2015 року син пройшов черговий переогляд МСЕК, за висновком якої йому було встановлено 2-гу групу інвалідності терміном до 11 листопада 2017 року. В даний час вони з відповідачем проживають окремо, а син після припинення проживання однією сімєю проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Домовленості щодо сплати аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина між ними не досягнуто, а добровільно відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча зобовязаний це робити та має таку можливість, оскільки працює в ТОВ «Гайдамацьке» Солонянського району, де отримує заробітну плату в середньому розмірі 1200 гривень щомісячно. Прохала стягнути з відповідача аліменти на утримання спільної повнолітньої дитини інваліда у розмірі 1/3 частини його прибутків щомісячно до 11 листопада 2015 року, оскільки саме такий розмір буде відповідати участі відповідача в утриманні дитини на рівні 1/3 частини визначеного законом прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір якого з 01 вересня 2015 року становить 1074 гривні.

Позивачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с.16,18), в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву (а.с.23), за якою прохала розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина підтримала, зменшивши їх розмір, та прохала стягнути за рішенням суду з відповідача аліменти в розмірі ? частини доходів його заробітку (доходів) щомісячно до 11 листопада 2015 року.

Відповідач, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи (а.с.17,19) у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву (а.с.24), за якою просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього непрацездатного сина у розмірі 1/4 частини його прибутків щомісячно до 11 листопада 2015 року, оскільки він працює охоронником в ТОВ «Гайдамацьке».

В звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, суд у відповідності з ч 2 ст.197 ЦПК України ухвалив здійснювати розгляд справи у відсутність сторін, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно ст.198, ст.200 Сімейного кодексу України батьки зобовязані матеріально утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати, при цьому суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Судом встановлено, що між сторонами з 24 липня 1990 року знаходилися в шлюбі, який розірвано 17 липня 2001 року згідно актового запису №85 по відділу реєстрації актів громадянського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.5), в період якого у них народилася спільна повнолітня дитина: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.6), який проживає разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, що убачається з довідок Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 06 листопада 2015 року та від 08.12.2015 року №1692 (а.с.9,11), оскільки сторони припинили сімейно-шлюбні відносини та проживають окремо.

Згідно довідки МСЕК серії 12ААА №423093 від 05 листопада 2015 року ОСОБА_3 встановлена повторно друга група інвалідності з дитинства на період до 11 грудня 2015 року, а згідно висновку про умови та характер праці він є нездатним до трудової діяльності, рекомендовано нагляд та лікування захворювання (а.с.7).

Згідно рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 14 лютого 2014 року виданого 26 лютого 2014 року судом на його виконання виконавчого листа у справі №192/54/14-ц провадження №2/192/192/14 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої непрацездатної дитини (а.с.8) з відповідача на користь позивачки було стягнуто аліменти на утримання непрацездатного повнолітнього сина у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) починаючи з 15 січня 2014 року по 11 листопада 2015 року включно, а після закінчення дії рішення суду та повторного встановлення групи інвалідності синові, відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання повнолітньої непрацездатної дитини позивачці не надає, хоча зобовязаний це робити та має таку можливість, при цьому будь-якої домовленості щодо утримання спільної дитини між сторонами не досягнуто.

З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини-інваліда в примусовому порядку з дня предявлення позову до суду та до закінчення встановленого висновком МСЕК терміну групи інвалідності, тобто до 01 грудня 2017 року (а.с.7).

При визначенні розміру аліментів суд відповідно до ст.182, ст.200 СК України враховує зменшення розміру позовних вимог позивачкою згідно поданої до суду письмової заяви (а.с.23), визнання позову відповідачем у розмірі ? частини його доходів щомісячно (а.с.24), матеріальне становище платника аліментів, який працює охоронником в ТОВ «Гайдамацьке» Солонянського району Дніпропетровської області та отримує заробітну плату (а.с.10), а також з урахуванням стану здоровя як повнолітньої дитини-інваліда, яка визнана за висновком МСЕК серії 12ААА №423093 від 05 листопада 2015 року непрацездатною, так і платника аліментів, та вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання спільної повнолітньої непрацездатної дитини у розмірі 1/4 частини заробітку(доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для людини відповідного віку з дня подання позову до суду, тобто з 11 грудня 2015 року та до 01 грудня 2017 року, тобто по дату чергового переогляду повнолітньої дитини-інваліда ОСОБА_3, що за розміром відповідатиме участі відповідача у матеріальному забезпеченні повнолітньої непрацездатної дитини на рівні не менше 30% встановленого Законом України Про державний бюджет України на 2015 рік прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, розмір якого з 01 вересня 2015 року становить 1074 гривень, оскільки права та обовязки кожного з батьків є рівними за законом, в тому числі і по утриманню повнолітніх дітей, що потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Будь-яких інших доказів на підтвердження матеріального стану, стану здоровя як відносно повнолітньої непрацездатної дитини, так і відносно відповідача як платника аліментів, в тому числі щодо наявності у нього інших утриманців, та стягувача суду не надано.

Крім цього, в звязку з задоволенням позову, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір оскільки позивачка при зверненні з позовом до суду звільнена від цих витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.182,191,192, 198,200 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що потребує матеріальної допомоги, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання спільної повнолітньої непрацездатної дитини - сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 11 грудня 2015 року до 11 листопада 2017 року включно.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: суддя