Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/2337/15 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Франко В. А.
РІШЕННЯ

Іменем України

10.12.2015 колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі: Головуючої суддіФранко В.А.,

суддів : Белінської І.М., Чельник О.І.

за участю секретаря Постоєнко А.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» на рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Маловисківська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування про звернення стягнення,-

В С Т А Н О В И Л А :

16.12.2014 року ПАТ КБ «Приват банк» (далі- банк) звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, про звернення стягнення.

В рахунок погашення кредитної заборгованості в розмірі 69854,48 грн. позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 49,40 кв.м. житловою площею 20,90 кв.м., який розташований за адресою, Кіровоградська область, Маловисківський район, с. Мала Виска вул..Ленінградська буд.6, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ( на підставі договору іпотеки № KGMWGL від 12.09.2008 року ПАТ КБ «Приватбанк» з укладенням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ " ПриватБанк" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки та виселення з жи- тлового будинку ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, , що розташований за адресою : Кіровоградська область, Маловисківський район, м. Мала Виска вул. Ленінградська, 6.

В обґрунтування позову зазначив, що 12.09.2008 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір № KGMWGL відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 91825 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.09.2016 року.

В забезпечення виконаня зобов"язання за кредитним договором між ПАТ КБ " ПриватБанк" та ОСОБА_2 12.09.2008 року було укладено договір іпотеки № KGMWGL. Відповідно до якого відповідач надав в іпотеку нерухому майно, а саме: будинок загальною площею 49,40, який розташований по вул. Ленінградська,6 в м. Мала Виска Кіровоградської області та належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу відповідачу.

Відповідач не виконує належним чином обовязків по погашенню кредиту, внаслідок чого і утворилась заборгованость станом на 24 липня 2014 в розмірі 69854,48 грн.

З посиланням на ч.2 ст.1054 та ч.2 ст.1050 ЦК України позивач зазначає, що право банку достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Ухвалою Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 31 березня 2015 року задоволено клопотання представника ОСОБА_2О та залучено до участі у справі у якості співвідповідачів ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та в якості третьої особи орган опіки та піклування Маловисківської районної державної адміністрації.(а.с.60).

Рішенням Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено в повному обсязі.

Не погоджуючись з рішенням суду в апеляційній скарзі банку ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник банку підтримав доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_2 погодилась з рішенням суду. Пояснила, що з вересня 2008 року своєчасно сплачувала кошти на погашення кредиту до березня 2014 року. У звязку зі складною ситуацією в житті - хворобою мами почала несвоєчасно вносити кошти в рахунок погашення заборгованості по кредиту. Проте намагається ввійти в графік сплати заборгованості та погасити кредит. Продовжує вносити по можливості кошти. Надала квитанції про сплату заборгованості.

Третя особа Маловисківська районна державно адміністрація як орган опіки та піклування в судове засідання не зявилась. Повідомлена про час та місце розгляду справи належним чином. В листі від 1.12.2015 №01-25/145/3 з додатками до нього просить справу розглянути за відсутності представника третьої особи. Апеляційну скаргу банку не підтримує. Погоджується з рішенням суду та просить залишити його без змін. Надала висновок про захист житлових прав неповнолітнього ОСОБА_4.

Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України ,згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглядати справу у відсутності третьої особи.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, та відповідача, вивчивши матеріали справи та перевіривши в межах ст..303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів, дійшла висновку , що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Положеннями ст.214 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їхнє підтвердження; які правовідносини сторін випливають зі встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до кредитного договору № KGMWGL від 12.09.2008 року банк надав а ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 91825 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23,16 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.09.2016 року. Періодом сплати вважається період з 6 по 11 число кожного місяця.

Відповідно до п.8.1 договору щомісяця у період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) в сумі 2600 грн.71 коп. згідно графіку погашення кредиту (додаток 2 до кредитного договору) для погашення заборгованості за кредитним договором, що включає заборгованість по кредиту,відсоткам, винагороди, комісії(а.с.17-21).

Згідно із п.8.1.1 договору позичальник зобовязався повернути кредит згідно порядку та у строки, вказані у п.8.1, який наведений вище. Повне погашення кредиту повинно бути проведено в останній день строку, вказаного в абз.1 п.8.1 кредитного договору, тобто до 12.09.2016 року включно.

У той же день між сторонами було укладено іпотечний договір № KGMWGL. яким передбачено забезпечення виконання зобовязань позичальника за кредитним договором а також інших вимог іпотекодержателя, перелічених у п.4 іпотечного договору. На виконання іпотечного договору відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями який розташований по вул. Ленінградська,6 в м. Мала Виска Кіровоградської області та належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу відповідачу вартість якого складає 100 000 гривень. Вартість предмета іпотеки згідно з Довідкою-характеристикою становить 54464 грн (пп.35.5 іпотечного договору)..(а.с.23-25).

Відповідно до договору купівлі-продажу будинку від 12.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Маловисківського районного нотаріального округу 12.09.2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2309, відповідач ОСОБА_6 є власником будинку, який розташований по вул. Ленінградська №6 в м. Мала Виска Кіровоградської області. Вартість будинку становить 100 000 грн.(а.с.26)

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

В своєму листі № 30.1.0.0/2 від 11.07.2015 року банк зазначає, що відповідно до вищезазначеного кредитного договору, укладеного між банком та відповідачем, відповідач отримала від банку кредит в розмірі 95 625, грн. зі сплатою відмотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 12.09.2016 року.

В листі зазначена прострочена заборгованість сплати кредиту в сумі 16103,45 коп. З посиланнням на ст.ст.1054,1050 ЦК України банк поставив вимогу дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати належних йому процентів, а вразі невиконання зобовязання- з посиланням на ст.ст.33,40 Закону України «Про іпотеки» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. (а.с.14).

В судовому засіданні апеляційної інстанції відповідач підтвердила, що починаючи з 2014 року вона порушує графік сплати заборгованості у звязку з сімейними обставинами- тяжка хвороба матері, проте намагається ввійти в графік виплати та погасити заборгованість, яку вона добросовісно погашає з вересня 2008 року.

Матеріали справи містять копії квитанціій про погашення ОСОБА_2 заборгованості по кредиту на загальну суму 16 000 грн. після звернення позивача до суду.(а.с.90-92).

З наданого представником позивача колегії суддів розрахунку заборгованості станом на 26.11.2015 року слідує, що відповідач вносить платежі в рахунок погашення заборгованості і тільки пені було погашено в сумі 6000 грн.,. Відповідач також надала квитанції від 1 та 9 грудня п.р. на загальну суму 7 000 грн., що дає підстави колегії суддів вважати, що відповідач виконує взяте на себе зобов"язання за кредитним договором від 12.09.2008 року і намагається ввійти в графік по сплаті заборгованості по кредиту, зацікавлена в погашенні кредиту, іншого житла її сімя не має.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Виходячи зі змісту поняття ціни як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо та аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку», слід дійти висновку про те, що в розумінні норми статті 39 цього Закону встановлення початкової ціни предмета іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Згідно ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна.

Згідно п. 35.5 вказаного іпотечного договору, сторони визначили, що заставна вартість предмета іпотеки складає 54464 тис. грн. (а.с.25).

Умовами іпотечного договору сторони передбачили право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання позичальником якого-небудь із зобов'язання, задовольнити забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та реалізувати його відповідно до приписів, зокрема Закону України «Про іпотеку».

З наданого банком розрахунку кредитної заборгованості станом на 24.07.2014 року слідує, що починаючи з січня 2014 року ОСОБА_2 несвоєчасно вносились кошти по сплаті заборгованості по кредитному договору №KGMWGL і станом на 24.07.2014 року має заборгованість в сумі 69 854 грн. 48 коп., з яких 59 510 грн. 61 коп.- заборгованість за кредитом, в тому числі прострочене тіло кредиту 6940 грн.28 коп., 6 630 грн. 53 коп.- заборгованість по відсоткам за користування кредитом; в тому числі прострочені відсотки - 5463,30 грн; 148 грн. 84 коп, заборгованість по пені а також штрафи відповідно до договору: 250 грн.-штраф( фіксована частина), 3 314 грн. 50 коп. штраф- процентна складова. (а.с.10-13).

Тобто, з розрахунку боргу убачається, що заборгованість по кредиту, строк погашення якої настав, становить прострочене тіло кредиту 6940 грн.28 коп, прострочені відсотки - 5463,30 грн; У звязку з цим, колегія суддів вважає що звернення стягнення на майно вартістю 54 564 грн. не можна визнати співмірним, а порушення зобовязань такими, які б завдали збитки позивачу та змінювали обсяг його прав.

Як вище вже зазначалось, банк достроково вимагає повернення всієї суми кредиту. Відповідач, сплачуючи регулярно та погашаючи кредит з 2008 року по 2014 рік виплатила значну частину заборгованості. На даний час намагається ввійти в графік сплати по кредиту, погашаючи заборгованість

Як розяснено у п. 41 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобовязання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав.

Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Разом з тим, відмовляючи в задоволенні позову банку суд першої інстанції дійшов висновку проте, що позивачем не надано доказів, про те, що відповідач порушує обов'язки, встановлені іпотечним договором, прострочена заборгованість за кредитним договором є підставою для стягнення заборгованості за кредитом, а не звернення стягнення на предмет іпотеки, що призведе до порушення як житлових так і майнових права дитини.

Проте з такими висновками суду першої погодитись не можна.

Відповідач в судовому засіданні визнала, що має місце порушення строків сплати по кредиту через сімейні обставини, проте вона намагається його погасити і сплачує заборгованість.

Відповідно до п.18.8.1 договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.

Матеріалами справи та поясненням відповідача також підтверджено, що малолітній син відповідача зареєстрований в спірному будинку - який є предметом іпотеки після укладення кредитного договору та договору іпотеки(а.с.60-63).

За таких обставин, коли суд, зясувавши обставини справи, під час її вирішення застосував матеріальний закон, який не поширюється на вказані правовідносини, судове рішення відповідно до ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ПАТ КБ «Приватбанк» в задоволенні позову з наведених вище підстав.

Керуючись ст..ст.303,304, 307,309 ,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів:-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «КБ «Приватбанк» -задовольнити частково

Рішення Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 18 червня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення. В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «КБПриватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Маловисківська районна державно адміністрація як орган опіки та піклування про звернення стягнення- відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня надрання ним законної сили

Головуюча суддя:

Судді: