Справа 688/492/15-ц
№ 2/688/230/15
Рішення

іменем України

(вступна та резолютивна частини)

21 грудня 2015 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мазур Н.В.,

секретаря Ярощук Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору

встановив:

Керуючись ч.3 ст.209 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 серпня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 16 квітня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Визнати недійсним додаток № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 243 грн.60 коп. в повернення судового збору та 2250 грн.24 коп. за проведення судової почеркознавчої експертизи, а всього 2493 грн.84 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в Апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя:

Справа 688/492/15-ц

№ 2/688/230/15

Рішення

іменем України

21 грудня 2015 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді Мазур Н.В.,

секретаря Ярощук Я.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Шепетівці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «ДельтаБанк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод № 2 від 30 січня 2009 року, № 3 від 30 січня 2009 року, № 4 від 16 квітня 2009 року та додатку № 2 Графіка платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.09.2008 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту в розмірі 100 000 доларів США зі сплатою 16 % річних, остаточний термін погашення кредиту за вказаним договором 28.09.2015 року. В 2014 році ПАТ «Дельта Банк» звернувся з позовом до суду про стягнення з нього заборгованості за вказаним кредитним договором, при цьому були надані додаткові угоди до договору № 2 від 30 січня 2009 року, № 3 від 30 січня 2009 року, № 4 від 16 квітня 2009 року та додаток № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту.

Однак, зазначає, що дані додаткові угоди та додаток № 2 Графік платежі визначення сукупної вартості кредиту він не підписував і волевиявлення на зміну умов договору № 0 про надання споживчого кредиту, у нього не було.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_1 підтримали позовні вимоги, ствердили обставини, на які посилаються у позовній заяві та зазначили, що про існування додаткових угод до договору № 2,3, 4 та додатку № 2 вони взнали під час розгляду в 2014 році цивільної справи за позовом ПАТ «Дельта Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала. В запереченні на позов зазначила, що позов ОСОБА_5 є безпідставним, оскільки між останнім та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір № 0 29.09.2008 року договір про надання споживчого кредиту за умовами якого позивач отримав кредитні кошти в сумі 100 000 доларів США, що в еквіваленті дорівнювало 486 110 грн. зі сплатою 16 % річних строком до 28.09.2015 року. 30.01.2009 року між Банком та позивачем було укладено додаткову угоду №2, додаткову угоду № 3 до даного кредитного договору та додаток № 2 Графік платежів визначення сукупної вартості кредиту, 16.04.2009 року додаткову угоду № 4 до даного кредитного договору. При укладені кредитного договору та додаткових угод були в повній мірі дотримані всі вимоги щодо дійсності правочинів. Всі оспорювані додаткові угоди не суперечать нормам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особи, які їх вчиняли мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину було вільним і відповідало їх внутрішній волі, правочин вчинений у письмовій формі, встановленій законом.

Крім того, представник ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 подала суду заяву, в якій просила застосувати строки позовної давності та відмовити у задоволені позову з підстав порушення позивачем строку позовної давності, оскільки після укладення додаткових угод та додатку № 2 Графіку платежів визначення сукупної вартості кредиту пройшли строки, передбачені ст.257 ЦК України, оскільки позивач знав про наявність угод, під час їх укладання 29.01.2009 року та 15.04.2009 року.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав. В запереченні на позов зазначив, що позивачем ОСОБА_5 не надано доказів недійсності вказаних додаткових угод до договору №0 про надання споживчого кредиту від 29.09.2008 року, тому вважає позовні вимоги ОСОБА_5 безпідставними та необґрунтованими

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено в суді, між ОСОБА_3 та АКІБ «Укрсиббанк» 29 вересня 2008 року було укладено договір № 0 про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого, Банк надав позивачу кредитні кошти в сумі 100 000 доларів США, що в еквіваленті дорівнювало 486 110 грн. зі сплатою 16% річних строком до 28.09.2015 року.

30 січня 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 2 до кредитного договору, відповідно до умов якої сплата процентів, нарахованих згідно умов кредитного договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01 грудня 2008 року по 31 грудня 2008 року здійснюється позичальником в період з 01 січня 2014 року по 10 січня 2014 року та змінено кінцевий термін повернення кредиту у повному обсязі на 26 вересня 2015 року.

30 січня 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 була укладена додаткова угода № 3 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладені, а саме № 0 так і реєстраційний номер договору в системі обліку Банку, а саме: № 1 та змінено схему погашення кредиту: позичальник зобовязувався повертати кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів у розмірі 1383,45 грн. долара США, а також сторони підписали новий графік платежів визначенні сукупної вартості кредиту (додаток № 2), який є невідємною частиною даної додаткової угоди.

16 квітня 2009 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 була укладено додаткова угода № 4 до кредитного договору, відповідно до умов якої, сплата процентів нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01 січня 2009 року по 31 січня 2009 року здійснюється позичальником в період з 01 лютого 2011 року по 10 лютого 2010 року, сплата процентів, нарахованих згідно умов договору за використання кредитних коштів у доларах США в період з 01 лютого 2009 року по 02 лютого 2009 року здійснюється позичальником в період з 01 березня 2010 року по 10 березня 2011 року.

08 грудня 2011 року між АТ «Укрсиббанк» та АТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі і за зобовязаннями ОСОБА_3, яке виникло на підставі договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 вересня 2008 року.

Статтею 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства його моральним засадам. Особа яка, вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Недійсним є правочин, що не відповідає вимогам закону. Недійсними оспорювані правочини можуть вважаться лише за умови доведеності фактів, що свідчать про порочність даного правочину.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У відповідності до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочинустороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України, саме на момент вчинення правочину.

Так, відповідно до положень статей 15, 16 ЦК України, статей 1 та 3 ЦПК України в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а тому під час розгляду спору в суді доказуванню підлягає не лише сам по собі факт порушення норм матеріального права, зокрема і в сфері договірних правовідносин під час укладення договору, а підлягають встановленню обставини доведеності порушення законних прав позивача, їх істотності та з'ясуванню, в чому саме полягає порушення його законних прав.

Частина 2 статті 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами.

Відповідно до висновку експерта №94 П від 19.05.2015 року підписи у додатковій угоді № 2 від 30.01.2009 року, додатковій угоді № 3 від 30.01.2009 року, додатковій угоді № 4 від 16.04.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 серпня 2008 року, у додатку № 2 Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту до договору про надання споживчого кредиту № 1 від 02 лютого 2009 року в графі «Позичальник» виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

Враховуючи вищевказані докази, в судовому засіданні знайшли своє підтвердження обставини того, що позивач ОСОБА_3 не підписував додаткову угоду № 2 від 30.01.2009 року, додаткову угоду № 3 від 30.01.2009 року, додаткову угоду № 4 від 16.04.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 серпня 2008 року, додаток № 2 Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту до договору про надання споживчого кредиту № 1 від 02 лютого 2009 року, а також не мав волевиявлення на внесення змін до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 серпня 2008 року.

Окрім того, за змістом ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором і законом.

В силу ч.3 ст.10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом із тим, матеріали справи не містять жодних доказів того, що додаткову угоду № 2 від 30.01.2009 року, додаткову угоду № 3 від 30.01.2009 року, додаткову угоду № 4 від 16.04.2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 серпня 2008 року, додаток № 2 Графіку платежів, визначення сукупної вартості кредиту до договору про надання споживчого кредиту № 1 від 02 лютого 2009 року підписував саме позивач, відповідачами та їх представниками не надано доказів протилежного.

Суд вважає, що заява представника відповідача ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_4 про застосування строку позовної давності та відмови у позові з цих підстав, не підлягає задоволенню, оскільки як слідує з пояснень позивача про існування оспорюваних додаткових угод він дізнався лише у 2014 році під час розгляду Шепетівським міськрайонним судом Хмельницької області справи № 688/1383/14-ц №2/688/400/14 за позовом ПАТ «Дельта Банк» до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором. Твердження останнього підтверджуються копією рішення Шепетівського міськрайонного суду від 17.11.2014 року за вказаним позовом та висновком судової почеркознавчої експертизи №94 П від 19.05.2015 року, відповідно до якого підписи в оспорюваних додаткових угодах виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

За таких обставин, позивачем ОСОБА_3 строк позовної давності не пропущений, а тому його порушене право підлягає захисту.

Оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з матеріалами справи, суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд покладає судові витрати на ПАТ «Дельта Банк»

Керуючись ст.ст.10,11, 60, 88, 213-215 ЦПК України, ст.т.203, 207, 215, 256,257, 638 ЦК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсними додаткових угод до кредитного договору - задовольнити.

Визнати недійсною додаткову угоду № 2 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Визнати недійсною додаткову угоду № 3 від 30 січня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 серпня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Визнати недійсною додаткову угоду № 4 від 16 квітня 2009 року до договору про надання споживчого кредиту № 0 від 29 вересня 2008 року, укладену між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Визнати недійсним додаток № 2 Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» та ОСОБА_3.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на користь ОСОБА_3 243 грн.60 коп. в повернення судового збору та 2250 грн.24 коп. за проведення судової почеркознавчої експертизи, а всього 2493 грн.84 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в Апеляційний суд Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд.

Суддя: