АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №641/5647/15-ц Головуючий суддя І інстанції Богдан М. В.
Провадження № 22-ц/790/7890/15 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із трудових правовідносин про виплату заробітної плати
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю секретаря : Ковган С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Інфраструктура відкритих ключів» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Інфраструктура відкритих ключів» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,-

ВСТАНОВИЛА:

27.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача ОСОБА_4 «Інфраструктура відкритих ключів» на його користь середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку в розмірі 43432,74 грн..

В обґрунтування свого позову ОСОБА_3 посилався на те, що він працював у відповідача директором ЦСК з 04.07.2011р. по 31.10.2013р. Після звільнення, з ним не було проведено остаточний розрахунок, що змусило його звернутись до суду.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.07.2014 року на його користь стягнута заборгованість по заробітній платі, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку та моральна шкода, але остаточній розрахунок був проведений відповідачем лише 19.05.2015р.

Позивач просить стягнути середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, що складає згідно з його розрахунком 43432,74 грн.

Представник відповідача у письмових поясненнях не визнав позовні вимоги за відсутності вини відповідача у затримці розрахунку, оскільки у період, за який позивач просить стягнути середній заробіток, всі рахунки підприємства були арештовані виконавчою службою.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Приватного Акціонерного Товариства «Інфраструктура відкритих ключів» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку в сумі 43432,74 грн. (сорок три тис. чотириста тридцять дві грн.. 74 коп.) та стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Інфраструктура відкритих ключів» судовий збір на користь держави в сумі 487,2 грн..

Не погоджуючись з таким рішенням, представник Приватного акціонерного товариства «Інфраструктура відкритих ключів» в апеляційній скарзі просить скасувати рішення та постановити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що рішення суду незаконне, необгрунтоване, постановлене з неправильним встановленням обставин по справі, які мають значення для справи, неправильним застосуванням районним судом норм матеріального права.

Судом достовірно встановлено та визнається сторонами по справі, що ОСОБА_3 31.10.2013 року звільнено з ОСОБА_4 «Інфраструктура відкритих ключів» за п. 1 ст.36 КЗпП України.

У відповідності до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 18.07.2014р. з відповідача на користь ОСОБА_3 стягнуто: 9022,32 грн. - заборгованість по заробітній платі; 37138,14 грн. - середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку та 1000 грн. - моральної шкоди, яке ухвалою судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 30 жовтня 2014 року залишено без змін.

Вказана сума була відповідачем перерахована ОСОБА_3 лише 19 травня 2015 року.

Посилаючись на ст. 117 КЗпП України, відповідно до якої у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, враховуючи, що фактичний розрахунок з позивачем відбувся лише 19.05.2015р., суду дійшов висновку що з відповідача має бути стягнуто у заявленій у позові сумі середній заробіток за час затримки розрахунку в період 19 липня 2014 року по 18 травня 2015 року, - по день фактичного розрахунку.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 29 січня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-144цс13, предметом якої був аналогічний спір про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди і зробив правовий висновок, про те, що непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені статтею 116 КЗпП України, є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

При цьому колегія суддів відхиляє доводи скарги щодо тотожності розглянутих судом позовних вимог та відсутності вини відповідача у затримки розрахунку, за їх недоведеністю. Арешт розрахункових рахунків в обмеженій сумі, за відсутності доказів, що це припинило господарську діяльність відповідача, не є поважною причиною для уникнення від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.

Оскільки таким чином рішення суду було ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а наведені в скарзі доводи висновків суду першої інстанції не спростовують, в її задоволенні слід відмовити і залишити рішення суду без змін на підставі ст.308 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 315, 317, 319-325 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Інфраструктура відкритих ключів» - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя:

Судді колегії: