Справа № 296/3141/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"22" грудня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд міста Житомира в складі:

Головуючого судді Сингаївського О.П.

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Житомира цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звернення стягнення та виселення,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира надійшла позовна заява ПАТ КБ ПРИВАТБАНК , в якій його представник просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRH0GL00003409 від 22.08.2006 у загальному розмірі 547 027,44 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: будинок № 11 по пров. 4 Транзитному у м. Житомирі шляхом його продажу, а також, виселити відповідача з іншими особами, які зареєстровані та/або мешкають у зазначеному житловому будинку.

В обґрунтування своїх вимог представник позивача зазначив, що між ПАТ КБ ПРИВАТБАНК та відповідачем укладено вказаний договір, відповідно якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти у розмірі 80 000,00 грн. зі сплатою відсотків за ними у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач неналежно виконує умови договору та допустив прострочення виконання зобовязання, у результаті чого станом на 20.02.2015 має прострочену заборгованість.

У судове засідання представник позивача не зявився, надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав повністю і зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав та не повідомив про поважні причини неявки.

За таких обставин, відповідно ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного.

Відповідності до ст.ст.11, 60 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Встановлено, що 22 серпня 2006 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ ПРИВАТБАНК укладено кредитний договір № ZRH0GL00003409, відповідно якого відповідач отримав кредитні кошти у розмірі 80 000,00 грн. зі сплатою відсотків за ними у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 21.08.2021.

Ст.1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такого самого та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Банк повністю виконав свої зобовязання перед позичальником за вказаним кредитним договором. Кредитні кошти були надані на умовах забезпеченості, строковості, повернення та плати за користування.

Відповідач зобовязався здійснювати погашення кредиту щомісячним платежем, відповідно до графіку погашення кредит та інших платежів. Однак, належним чином він не виконав взяті на себе зобовязання по кредитному договору і не погашає кредит та відсотки по ньому.

Відповідно до наданого Банком розрахунку, відповідач має заборгованість за вказаним договором у загальному розмірі 547 027,44 грн., що станом на 20 лютого 2015 року складається із заборгованості за кредитом 83 360,28 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 140 897,51 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом 26 233,10 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 296 536,55 грн.

Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України, право на неустойку (штраф) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Згідно ст.549 ЦК України, пенею є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Згідно ст.ст.611, 625 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, а у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом до яких, також відноситься сплата неустойки (штраф, пеня).

22 серпня 2006 року в забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, між банком та відповідачем було укладено Договір іпотеки, предметом якого є будинок № 11 по пров. 4 Транзитному у м. Житомирі, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 Обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 151 500,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

За умовами Іпотечного договору, у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Згідно ч.3 ст.33 Закону України "Про іпотеку" звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, зокрема, на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.39 Закону України "Про іпотеку", у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються крім іншого, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, спосіб реалізації предмета іпотеки.

Згідно із п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», з урахуванням положень ч.3 ст.33, ст.36, ч.1. ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

За таких обставин та враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги щодо звернення на предмет іпотеки ґрунтуються на вимогах Закону і положеннях кредитного договору.

Щодо вимог позивача про виселення відповідача та інших осіб із спірного будинку суд виходить з наступного.

У відповідності до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей.

Порядок звільнення іпотечного житлового приміщення на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника шляхом позасудового врегулювання регламентовано в ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку».

У відповідності до ч.2 ст.40 Закону України «Про іпотеку» після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Аналогічне положення щодо звільнення мешканцями іпотечного жилого приміщення вказаних помешкань на письмову вимогу кредитора після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки міститься в ч.3 ст.109 ЖК України.

З матеріалів справи вбачається, що 22 грудня 2014 року ОСОБА_1 попереджався про наміри стягнення на предмет іпотеки та необхідність звільнення приміщення.

При цьому, вказуючи у позові про необхідність виселення усіх інших мешканців, які проживають за адресою іпотечного будинку, позивачем не зазначено про кого саме йдеться та не надано належних і допустимих доказів на підтвердження дотримання процедури їх повідомлення про добровільне звільнення приміщення.

За довідкою Відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Житомирській області від 07.04.2015, відповідач ОСОБА_1, 15.05.1981 р. н., зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Відомості щодо реєстрації інших осіб за вказаною адресою в матеріалах справи відсутні.

За таких обставин та з огляду на положення договору іпотеки укладеного із ОСОБА_1, змісту ст.109 ЖК України і ст.40 Закону України «Про іпотеку», суд вважає позовні вимоги в частинні виселення такими, що підлягають до задоволення в частині виселення лише ОСОБА_1

Судові витрати у розмірі 4 019 грн. 40 коп., здійснення яких підтверджується відповідними платіжними дорученнями про оплату судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в порядку ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.525, 526, 549, 550, 574, 611, 625, 1049, 1054 ЦК та ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212, 215, 224, 225, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про звернення стягнення та виселення- задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № ZRH0GL00003409 від 28.08.2006 у розмірі 547 027 (пятсот сорок сім тисяч двадцять сім) грн. 44 коп. звернути стягнення на будинок загальною площею 71,10 кв. м., житловою площею 53,90 кв. м., який розташований за адресою: м. Житомир, пров. Четвертий Транзитний, 11, шляхом продажу Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" як предмету іпотеки за договором іпотеки № ZRH0GL00003409 від 22.08.2006, з укладенням від імені Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-підприємцем, з правом отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з отриманням кадастрового номеру земельної ділянки, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях, незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Виселити ОСОБА_1, 15.05.1981 р. н., із житлового будинку № 11 по провулку Четвертому Транзитному у м. Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПРИВАТБАНК" сплачений судовий збір у розмірі 4 019 (чотири тисячі девятнадцять) грн. 40 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою Державного підприємства «Житомирський державний центр науково-технічної інформації та інновації», яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Сингаївський