АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 411/7681/12 22-ц/774/5/К/15
Справа 411/7681/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/5/к/15 Ткаченко С.В.
Категорія - 39 (1У) Доповідач - Остапенко В.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Митрофанової Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_7

представник позивача ОСОБА_4- ОСОБА_14;

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним заповіту № 3746 складеного на користь ОСОБА_2, посилаючись на те, що померлий ОСОБА_9, на момент складання заповіту 12.11.2011 року, був тяжко хворим з розумовими розладами та практично не бачив, а тому не міг усвідомлювати свої дії.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено. Визнано недійсним заповіт складений від імені ОСОБА_9 на користь ОСОБА_2, посвідченого 12 листопада 2011 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 3746.

В апеляційній скарзі представник відповідача ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог посилаючись на те що, судом взято до уваги пояснення приватного нотаріуса ОСОБА_6, яка пояснила, що заповіт відповідає вимогам ЦК України, був складений у присутності свідків та прочитаний в голос. Свідки, присутні при підписанні заповіту, підтвердили відповідність дій нотаріуса чинному законодавству.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 є дочкою, а ОСОБА_5 сином померлого ОСОБА_9 ( л.с. 26 , 27 )

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_9 був співвласником квартири АДРЕСА_1 (а.с. 28, 32) .

За життя ОСОБА_9 на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 успадкував позивач ОСОБА_5 після смерті матері ОСОБА_10 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1

12 листопада 2011 року ОСОБА_9 склав заповіт на користь ОСОБА_2, яким він заповідав все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, усі майнові права та обов'язки, які належали йому на час посвідчення заповіту, а також ті майнові права та обов'язки, які належатимуть йому на день смерті.

Даний заповіт посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 за реєстровим № 3746 у зв`язку з тим , що ОСОБА_9 не міг сам прочитати текст заповіту, на підставі ст.. 1248 ЦК України заповіт прочитаний вголос особисто свідками ОСОБА_11, ОСОБА_12, та власноруч ними підписано у присутності нотаріуса, зміст ст.. 1255 ЦК України роз`яснено.( л.с. 39).

Згідно довідки КЗ ОКЗ " Психоневрологічний диспансер м. Кривий ріг" № 5213 від 10 08 2011 року , ОСОБА_9 під наглядом лікаря психіатра не перебуває , за медичною допомогою не звертався. Дана довідка була надана ОСОБА_9 нотаріусу при складанні заповіту ( а.с. 66).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 помер(а.с. 8)

Згідно акту № 265 посмертної судово-психіатричної експертизи складеного фахівцям Обласного комунального закладу "Гейківська психоневрологічна лікарня", ОСОБА_9 в період складання заповіту 12.11.2011 року мав органічне пошкодження головного мозку спричинене судинною патологією зі зниженою когнітивною функцією. Психічний розлад, що мав місце у ОСОБА_9 в період підписання заповіту суттєво впливали на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с.114-122)

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з висновків вказаного акту, що ОСОБА_9 був хворою людиною і не розумів значення своїх дій, в зв'язку з чим даний заповіт було визнано недійсним.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 як спадкоємців померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_9 є визнання складеного ним 12 листопада 2011 року на користь ОСОБА_2 заповіту недійсним з підстав, передбачених ст. 225, ч.2 ст. 1257 ЦК України.

Ст. 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно з ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Заповіт, як вид одностороннього правочину (дія особи спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків, повинен відповідати загальним вимогам, додержання яких є необхідними для чинності правочину, серед яких, особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (ст. 202, ч.2 ст. 203 ЦК України).

Згідно із ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України.

Частиною 1 ст. 225 ЦК України передбачено, що правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

Оскільки заповіт як односторонній правочин підпорядковується загальним правилам ЦК України щодо недійсності правочинів, то за позовом заінтересованої особи, заповіт може бути визнаний судом недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі (ч. 2 ст. 1257 ЦК України).

Отже, вирішуючи даний спір суд повинен встановити психічний стан заповідача в момент вчинення заповіту, тобто чи розумів останній значення своїх дій та чи міг керувати ними в цей момент.

Пунктом 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" роз'яснено, правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК України зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК України. При розгляді справ за позовами про визнання недійсними заповітів на підставі статті 225 ЦК України, частини другої статті 1257 ЦК України суд відповідно до статті 145 ЦПК України за клопотанням хоча б однієї зі сторін зобов'язаний призначити посмертну судово-психіатричну експертизу. Висновок такої експертизи має стосуватися стану особи саме на момент вчинення правочину.

Відповідно до абз.2 п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008року, за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо він був складений особою під впливом фізичного або психічного насильства, або особою, яка через стійкий розлад здоров'я не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підставу припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу.

Відповідно до п.6 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, системний аналіз норм ЦК свідчить, що відповідно до ч.2 ст. 1257 ЦК України виключно підстави недійсності правочину, визначені у ст. 225 ЦК України, ст.231 ЦК України, зумовлюють те, що волевиявлення заповідача не було вільним та не відповідало його внутрішній волі. Для встановлення психічного стану заповідача в момент складання заповіту, який давав би підстави припустити, що особа не розуміла значення своїх дій і (або) не могла керувати ними на момент складання заповіту, суд призначає посмертну судово-психіатричну експертизу. Суд не має права давати оцінку медичним документам, які потребують спеціальних знань.

Як вбачається з матеріалів справи судом першої інстанції було 05 вересня 2013 року за клопотанням представника позивачів призначена посмертна судово- психіатрична експертиза. Відповідно до акту посмертної судово- психіатричної експертизи від 12 грудня 2013 року КЗ " Гейківська психіатрична лікарня " Дніпропетровської обласної ради "ОСОБА_9 в період часу складання заповіту 12 листопада 2011 року мав органічне пошкодження головного мозку спричинене судинною патологією зі зниженою когнітивною функцією. Психічний розлад, що мав місце у ОСОБА_9 в період підписання заповіту суттєво впливали на його здатність розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Не погоджуючись з даним висновком за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 у суді апеляційної інстанції було призначено повторну посмертну судово-психіатричну експертизу.

Згідно акту судово - психіатричної експертизи № 297а/352а від 04.09.2014 року Обласного центру судово-психіатричної експертизи м. Донецьк ОСОБА_9 в період укладання угоди - складання заповіту 12.11.2011 року мав органічне пошкодження головного мозку ( наслідок перенесеного в 1999 році мінінгіта, церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, дисциркуляторна енцефалопатія), психоорганічний синдром (органічний розлад особистості і поведінки, обумовлене захворюванням мозку в редакції МКБ-10) по психічному стану міг розуміти значення своїх дій та керувати ними (а.с. 199- 208).

Даний акт складено з урахуванням пояснень свідків та наданої медичної документації, де чітко і конкретно зазначено, що ОСОБА_9 в період складання заповіту 12 листопада 2011 року по психічному стану міг усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч. 2 ст. 1247 ЦК України, - заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 цього Кодексу.

Згідно ст. 1248, ЦК України нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів.У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним.Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Ст.. 1253 ЦК України передбачено у випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Як встановлено судом першої інстанції у зв'язку з тим , що ОСОБА_9 не міг сам прочитати текст заповіту, на підставі ст.. 1248 ЦК України заповіт посвідчений в присутності свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 , яким роз'яснино зміст ст.. 1255 ЦК України, заповіт прочитаний вголос особисто свідками, та власноруч ними підписано у присутності нотаріуса. Даний факт підтверджено в судовому засіданні поясненнями свідків.

Таким чином, даний заповіт складено у відповідності до вимог діючого законодавства він прочитаний вголос особисто та власноруч підписано свідками у присутності нотаріуса ОСОБА_6

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, дослідженими по справі доказами в їх сукупності спростовується той факт, що в момент складання ОСОБА_9 оспорюваного заповіту його волевиявлення не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, у зв'язку з чим колегія суддів приходить до висновку, що у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених п.2, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з недоведеністю обставин, які суд вважав встановленими, порушенням норм матеріального та процесуального права з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2, 4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 31 січня 2014 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 .

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/