ун. № 759/9996/14-ц
пр. № 2/759/253/15
01 липня 2015 року м.Київ
Святошинський районний суд м. Києва
у складі: головуючого судді Ул'яновської О.В.,
при секретарі Бандурі Н.О.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", ФОП "ОСОБА_7", ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,
23.09.2013 р. на ОСОБА_4 складено два протоколи про адміністративні правопорушення, один з яких за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, передбачене ст. 124 КУпАП, другий за залишення місця дорожньо-транспортної пригоди, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2013 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.
Оскільки транспортний засіб винуватця ДТП був забезпечений Полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, я 25.09.2013 р. звернувся із заявою про ДТП до страхової компанії, з метою фіксації страхового випадку та отримання відшкодування за спричинену шкоду транспортному засобу.
28.02.2014 р. відповідачем перераховано суму матеріального відшкодування у розмірі 7965 грн. 85 коп.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, що стверджується поштовим повідомленням, надіславши до суду заперечення проти позову.
Представник відповідача ФОП "ОСОБА_7" у судових засіданнях проти позовних вимог заперечувала, пояснивши, що якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди.
Відповідач ОСОБА_4 у судові засідання не з'являвся, повідомлявся належним чином, зворотні повідомлення у матеріалах справи є в наявності.
Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.
Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивачка посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Судом встановлено, що 04.09.2013 р. приблизно о 13 год. 10 хв. по вул. Чадаєва, 2-Б у м. Києві ОСОБА_4, керуючи автомобілем ГАЗ-3307, д.н.з. НОМЕР_1, рухаючись заднім ходом, не переконався в безпеці маневру, що виконувався, не звернувся на допомогу до стороніх осіб, внаслідок чого здійснив зіткнення із припаркованим автомобілем BMW-X5, д.н.з. НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2, що призвело до пошкодження зазначених транспортних засобів, після чого ОСОБА_4 самовільно залишив місце дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 7).
Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 09.10.2013 р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 122-4 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення (а.с. 10).
Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
28.07.2013 р. між ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" та власником транспортного засобу "ГАЗ-3307", д.н.з. НОМЕР_1 укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що посвідчується полісом №АС/6107093 (а.с. 53).
Згідно ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.
Згідно ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.
25.09.2013 р. звернувся із заявою про ДТП до страхової компанії, з метою фіксації страхового випадку та отримання відшкодування за спричинену шкоду транспортному засобу (а.с. 54).
На виконання вимог п. 34. 2. ст. 34 ЗУ "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" 29.10.2013 р. ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" направило експерта для огляду пошкодженого транспортного засобу позивача та визначення розміру збитків, про що складено протокол огляду транспортного засобу №1707 із зазначенням переліку можливих прихованих пошкоджень (а.с. 56, 61).
Із відповіді ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" за №2740 від 02.04.2014 р. вбачається, що позивач просив повторного перегляду раніше прийнятого рішення АТ "УОСК" щодо суми відшкодування, якою йому було відмовлено (а.с. 40).
За проведення вказаної вище оцінки завданого збитку позивачем було сплачено 700 грн. 00 коп. (а.с.26).
Згідно Інструкції "Про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень" спеціалістом відповідачу АТ "УОСК" запропоновано бути присутнім при огляді автомобіля позивача, але відповідач не з'явився та заяви про проведення огляду без його присутності не надсилав (а.с. 22-25).
Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу.
У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу.
Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.
Згідно ст. 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".
Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.
Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.
Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені договором страхування перед позивачем.
Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.
Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи.
Згідно платіжного доручення №1149 від 28.02.2014 р. АТ "УОСК" на ім"я позивача перераховано суму матеріального відшкодування у розмірі 8005 грн. 88 коп. із врахуванням часу затримки (а.с. 79).
Позивач у своїй позовній заяві стверджує, що на його рахунок фактично прийшло 7965 грн. 85 коп., але документального підтвердження суду не було надано.
Таким чином, на користь позивача із ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" згідно вирахування сплачених коштів у розмірі 8005 грн. 88 коп., 20 % ПДВ у розмірі 4058 грн. 07 коп. та розміру франшизи у розмірі 1000 грн. 00 коп., підлягає стягненню матеріальний збиток у розмірі 7226 грн. 43 коп.
Оскільки позивач звернувся для проведення повторного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу у ТОВ "Експертна компанія "Укравтоекспертиза-Стандарт" із власної ініціативи, а не з урахуванням прихованих пошкодженнь, про які повинно було бути зазначено у протоколі огляду транспортного засобу від 12.03.2014 р. суд не погоджується із вимогами позивача про стягнення з відповідача ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" на його користь 700 грн. 00 коп. витрат, пов'язаних із здійсненням оцінки завданого збитку.
Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Згідно із пояснень наданих при скоєнні ДТП, вбачається, що відповідач ОСОБА_4 керував вищезазначеним автомобілем у комерційних цілях, за завданням ФОП "ОСОБА_7" (а.с. 89).
Між ФОП "ОСОБА_7" та ОСОБА_4 02.09.2013 р. був укладений договір підряду №02/09/2013, відповідно до якого ОСОБА_4 на автотранспорті замовника "ГАЗ-3307", д.н.з. НОМЕР_1 повинен був здійснювати доставку вантажів у сполученні згідно разових замовлень, виступати представником замовника при завантаженнях, перевезенні та розвантаженні (видачі) вантажу (а.с. 29-34).
Відповідно до ч. 2 ст. 1172 ЦК України замовник відшкодовує шкоду, завдану іншій особі підрядником, якщо він діяв за завданням замовника.
Пунктом 3.3. глави 3 Положення передбачено, що приймання готівки в каси проводиться за прибутковими касовими ордерами, підписаними головним бухгалтером або особою, уповноваженою керівником підприємства. Про приймання підприємствами готівки в касу за прибутковими касовими ордерами видається засвідчена відбитком печатки цього підприємства квитанція (що є відривною частиною прибуткового касового ордера) за підписами головного бухгалтера або працівника підприємства, який на це уповноважений керівником.
Касові ордери або видаткові відомості одразу ж після одержання або видачі за ними готівки підписуються касиром, а на доданих до них документах ставиться відбиток штампа або напис Оплачено із зазначенням дати (число, місяць, рік) (пункт 3.12. глави 3 Положення).
Відповідно до п. 12.1 ст. 12 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страхове відшкодування зменшується на суму франшизи.
Згідно п. 36.6 ст. 36 ЗУ "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", особою, відповідальною за завдання збитків, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.
Таким чином франшиза, встановлена Полісом обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності вищезазначеного транспортного засобу, складає 1000 грн. 00 коп. та підлягає відшкодуванню особою, відповідальною за завдані збитки, а саме із ФОП "ОСОБА_7".
Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме 300 грн. 00 коп.
На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", постанова Пленуму ВCСУ України "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", ст. ст. 23, 979, 988, 1166,1172, 1187, 1188, 1192, 1194 ЦК України та ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 147, 169, 179, 209, 212, 214, 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", ФОП "ОСОБА_7", ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.
Стягнути із ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія" на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у розмірі 7226 грн. 43 коп.
Стягнути із ФОП "ОСОБА_7" на користь позивача франшизу у розмірі 1000 грн. 00 коп.
Стягнути солідарно із ПрАТ "Українська охоронно-страхова компанія", ФОП "ОСОБА_7" понесені позивачем судові витрати у розмірі 300 грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп.
В решті позовних вимог відмовити.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
СУДДЯ: