У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від

3 листопада 2015 року, в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3,Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округуРешетнікової Світлани Іванівни про визнання недійсним договору іпотеки,

в с т а н о в и в:

У серпні 2014 року позивач звернувся до суду з позовомпро визнання недійсним договору іпотеки, посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року

ВАТ «Ерсте Банк» з одної сторони та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який діяв від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності, в забезпечення кредитного договору на суму 610 000 доларів США був укладений договір іпотеки, за яким в іпотеку передані належні позивачу на праві власності садовий будинок та земельна ділянка площею 0,0296 га, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

Довіреність, на підставі якої діяв представник позивача при підписанні договору, посвідчена в Австрії доктором ОСОБА_5, громадським нотаріусом, ОСОБА_6, заступник громадського нотаріуса доктора ОСОБА_5 11 грудня 2007 року (апостиль, виданий окружним судом у громадських справах

12 грудня 2007 року за №9266-25/07).

Позивач просив визнати договір іпотеки недійсним, оскільки довіреність, на підставі якої діяв представник позивача, не відповідає вимогам, встановленим чинним законодавством України та міжнародним договорам, а представник не мав законних підстав для представництва інтересів позивача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року позов задоволено, визнано недійсним договір іпотеки.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2015 року рішення Приморського районного суду м. Одеси від 20 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову про визнання недійсним договору іпотеки № 10.01-40/289/1, укладеного 25 грудня 2007 року між ВАТ «Ерсте Банк» та ОСОБА_3, який діяв від імені ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу РешетніковоюСвітланою Іванівною, зареєстрованого в реєстрі за № 4930к. - відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду Одеської області від

3 листопада 2015 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд вірно вважав, що довіреність на ім'я ОСОБА_3, яка посвідчена ОСОБА_6, заступником громадського нотаріуса доктора ОСОБА_5 11 грудня

2007 року, апостильована Окружним судом у громадських справах м. Грац, Австрія 12 грудня 2007 року за № 9266-25/07, відповідає вимогам норм матеріального права, а представник ОСОБА_3, при укладенні спірного договору іпотеки діяв в межах наданих йому повноважень.

Таким чином, згідно зі статтями 203, 215 ЦК України апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для визнання договору іпотеки недійсним.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Одеської області від

3 листопада 2015 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Фідобанк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округуРешетнікової Світлани Іванівни про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 3 листопада 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна