Справа № 464/3945/15-ц
пр.№ 2/464/1215/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.12.2015 року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Кравс С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» про поновлення на роботі, оплату вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить поновити її на роботі, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що працювала у відповідача з 01.04.1985р. по 29.04.2015 р., була звільнена з посади техніка 1 категорії котлотурбінного цеху, у зв»язку із скороченням чисельності штату працівників, згідно наказу від 29.04.2015р. №258-к. Вважає своє звільнення незаконним оскільки її звільнено без згоди профспілкового органу, без врахування переважного права на залишення на роботі, оскільки є одинокою матір»ю неповнолітньої дитини. Також їй не було запропоновано вакантних на момент звільнення посад, що відповідали б її освіті та кваліфікації. У зв»язку наведеним просить поновити її на роботі та стягнути оплату за час вимушеного прогулу.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, уточнив позовні вимоги просить поновити позивачку на посаді старшого майстра котлотурбінного цеху, яка була введена в штат після скорочення посади позивачки, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково поясниши, що після прийняття наказу про скорочення посади позиівачки відповідачем введено в штат посаду старшого майстра, що свідчить про те, що скорочення було формальним. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що жодних порушень трудового законодавства при звільненні позивачки не було допущено. Позивачка була своєчасно попереджена про наступне скорочення, від запропонованих вакантних посад позивачка відмовилась, стату одинокої матері належним чином не підтвердила. Відмова профспілкових органів від дачі згоди на звільнення позивачки необгрунтована, а тому остання звільнена без їх згоди. Оскільки звільнення відбулось із дотриманням вимог законодавства, вважає заявлений позов безпідставним та просить в його задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, надав суду письмове пояснення на позов, у якому заперечив вимоги, зазначивши, що 20.03.2015р. його було переведено на посаду старшого майстра із посади начальника зміни котлотурбінного цеху, оскільки у нього наявні відповідна освіта та необхідні допуски, на відміну від позивачки. Просить відмовити у задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно наказу від 01.04.1985р. позивач прийнята на посаду машиніста котлотурбінного цеху, 16.12.2010 р. переведена на посаду техніка 1 категорії котлотурбінного цеху ЛМКП «Львівтеплоенерго» (а.с.11-12).

05.02.2015р. у зв`язку з виробничою необхідністю, реорганізацією підприємства, змінами в організації праці та виробництва з метою раціонального використання трудових ресурсів відповідачем прийнято наказ №50 про скорочено штат працівників та виведено із штатного розкладу ряд посад, зокрема, і посаду техніка 1 категорії котлотурбінного цеху (а.с.10, 54).

Як вбачається із складеного акту від 23.02.2015р. позивачка попереджена про наступне скорочення, однак підписувати повідомлення про скорочення відмовилася (а.с.73-74).

29.04.2015р. позивачку звільнено із посади техніка 1 категорії котлотурбінного цеху ЛМКП «Львівтеплоенерго» у зв»язку із скороченням чисельності та штату працівників відповідно до п.1 ст.40 КЗпП України, згідно наказу №258-к (а.с.9).

Згідно п.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку, зокрема , змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Статтею 184 КЗпП України визначено гарантії при прийнятті на роботу і заборона звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей. Зазначеною нормою, зокрема, передбачено що, звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Як встановлено судом, позивачка є матір»ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану від 24.04.2015р. відомості про батька вказаної дитини записано у звідповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. Відтак, позивачка є одинокою матір»ю дитини, яка на час звільнення не досягла 14-річного віку.

З огляду на зазначені обставини, зважаючи на те, що скорочення відбулось не у зв»язку із повною ліквідацією підприємства, суд приходить до висновку, що рішення про звільнення позивачки суперечить вимогам ст.184 КЗпП України.

Крім того, всупереч ст. 43 КЗпП України звільнення позивачки проведено за наявності відмови у дачі згоди на звільнення позивачки профспілкового комітету «Укрелектропрофспілки» ТЕЦ-1 ЛМКП «Львівтеплоенерго» членом якого є остання. Вказане рішення про відмову в дачі згоди на звільнення є обгрунтованими, із зазначенням ряду обставин щодо порушення відповідачем трудового законодавства при прийнятті рішення про звільнення позивачки. Однак, відповідачем вказане не прийнято до уваги, а винесено наказ про звільнення позивачки, що суперечить ч.7 ст.43 КЗпП України, якою передбачене право роботодавця на звільнення працівника без згоди профспілкового органу лише в разі, якщо рішення про відмову у дачі згоди не містить обгрунтування такої відмови.

Відповідно до ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу

Враховуючи викладені обставини, а також зважаючи на те, що відповідачем при звільненні позивачки порушено вимоги ст. 43, 184 КЗпП України, суд приходить до висновку про незаконність звільнення позивачки з роботи на підставі п.1 ст.40 КЗпП України, а тому її слід поновити на посаді техніка 1 категорії котлотурбінного цеху ЛМКП «Львівтеплоенерго».

Суд вважає необгрунтованою вимогу позивача про поновленя її на новоутвореній посаді старшого майстра котлотурбінного цеху, з огляду на положення ст.235 КЗпП України відповідно до якої незаконно звільнений працівник підлягає поновленню на посаді з якої і звільнений.

Крім того, відповідно до ст.235 КЗпП України з відповідача в користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 16067 грн. 86 коп., з розрахунку 184,43 грн. (середній заробіток позивача) х 166 (кількість робочих днів з 29.04.2015р. по 29.12.2015р.), з вирахуванням отриманої позивачем допомоги по безробіттю в розмірі 14547 грн. 52 коп.. При цьому, середній заробіток позивачки обчислений, виходячи з розміру отриманої позивачкою заробітньої плати за два місяці, що передували її звільненню (5348,62 грн. за лютий та березень 2015р.) та ділення на кількість відпрацьованих днів за цей період (29).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Згідно вимог ст.367 ЦПК України виконання рішення в частині поновлення на роботі слід допустити до негайного виконання.

На підставі ст.ст.40, 43, 184, 235 КЗпП України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 209, 212-215, 367 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задоволити частково. Поновити ОСОБА_2 на посаді техніка першої категорії котлотурбінного цеху Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго».

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 16 067 гривень 86 грн.

В решті позову відмовити .

Стягнути з Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в користь держави 487 гривень 20 коп. судового збору.

Рішення в частині поновлення на роботі підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуюча :