УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,-
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про встановлення факту сумісного проживання, визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності,за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 08 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу із ОСОБА_6 з 01 квітня 1993 року до ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилалась на те, що вона разом із ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, за цей час ними було придбано у власність квартира АДРЕСА_1 та гараж НОМЕР_1 у блоці 16 Рубіжанського гаражного кооперативу «Мрія». Після смерті ОСОБА_6 спадщину прийняла його сестра ОСОБА_5, та 27 листопада 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом. До складу спадщини увійшла зазначена квартира. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просила встановити факт її проживання однією сім'єю без шлюбу із ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в період з 01 квітня 1993 року по ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнати свідоцтво про право на спадщину, видане 27 листопада 2014 року державним нотаріусом Рубіжанської державної нотаріальної контори після смерті ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5, частково недійсним в частині 1/2 частки спірної квартири. Визнати за нею право власності на 1/2 частку гаражу НОМЕР_1 в блоці № 16 кооперативу «Мрія».

Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 08 вересня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково. Встановлено факт сумісного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 в період з 01 січня 2004 року до дня його смерті - ІНФОРМАЦІЯ_1. В задоволенні інших позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить судові рішення першої та апеляційної інстанції скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За положеннями чч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції з висновками якого погодився й апеляційний суд, визначившись вірно з характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, та надавши оцінку наданим сторонами доказам, у їх сукупності, дійшов вірного висновку про часткове задоволення позовних вимог. Встановлюючи факт проживання однією сім'єю як чоловіка з жінкою без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_6 суд першої інстанції перевірив належним чином, що вказані особи не перебували у інших зареєстрованих шлюбах за цей час, були пов'язані за цей період спільним побутом, та надав вказаним обставинам належну оцінку.

В іншій частині судові рішення першої та апеляційної інстанцій не оскаржуються, а отже не є предметом касаційного перегляду.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 зводяться фактично до переоцінки доказів, і не дають підстав для висновку про порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 червня 2015 року та ухвала колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 08 вересня 2015 року постановлені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відсутні й передбачені ст. 338 ЦПК України підстави для обов'язкового скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 16 червня 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Луганської області від 08 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук