Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів Миніч Т.І. Павицької Т.М.

з участю секретаря Ганжі О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору поруки недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Корольовського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 в інтересах неповнолітньої дочки ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про визнання договору поруки недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння. 23.10.2015 року представник позивача ОСОБА_6 подав заяву, в якій просив з метою забезпечення позову накласти арешт на житловий будинок №10-в про провулку 4-му Першотравневому в м. Житомирі, зазначивши, що будинок належить ОСОБА_3 на підставі рішення суду та неповнолітній ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу.

Ухвалою судді Корольовського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2015 року заяву про забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на житловий будинок №10-в про провулку 4-му Першотравневому в м. Житомирі, який належить ОСОБА_3 Копію ухвали направлено для виконання в Реєстраційну службу Житомирського міського управління юстиції.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про скасування ухвали. Зазначає, що суддя не звернув увагу на те, що в межах предмету заявленого позову спору між сторонами не існує. Вказує, що в ухвалі не зазначено підстав для обрання такого виду забезпечення позову, як накладення арешту на будинок, а також не наведено жодних обставин, які підтверджувалися б належними та допустимими засобами доказування, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши справу в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду/ ч.3 ст. 151 ЦПК/.

Згідно вимог ч.1 ст.152 ЦПК позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до роз'яснень, що містяться у п., п. 4, 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Із змісту позовної заяви вбачається, що 20.05.2015 року між ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 поручилася перед ОСОБА_4 в межах суми, еквівалентній 50 000 дол. США за виконання ОСОБА_5 його зобовязання перед ОСОБА_4 , яке виникло на підставі розписки ОСОБА_5 від 26.11.2009 року. Відповідно до п. 6 зазначеного договору він набирає чинності з моменту набуття законної сили рішенням суду у справі №296/600/15, якщо рішенням суду у вказаній справі буде визнано право власності за Поручителем на будинок за адресою: м. Житомир, провулок 4-й Першотравневий,10-В.

Також позивач зазначає, що житловий будинок по пров. 4-му Першотравневому, 10-В в м. Житомирі на даний час перебуває у власності неповнолітньої ОСОБА_2, придбаний нею у ОСОБА_7, який у свою чергу придбав його у ОСОБА_8 за договором купівлі-продажу від 09.12.2011 року і зазначений договір не визнаний недійсним.

У заяві про забезпечення позову представник позивача вказує, що між відповідачами стосовно будинку по пров. 4-му Першотравневому ,10-В в м. Житомирі укладено договір поруки, а тому є всі підстави вважати, що ОСОБА_3 може розпорядитися вказаним будинком шляхом відчуження його на користь інших осіб, у звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

З огляду на наведене колегія суддів вважає, що між сторонами існує майновий спір, і у випадку можливого задоволення позову, відчуження спірного будинку може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а тому не вбачає підстав для скасування ухвали суду першої інстанції.

Доводи апеляційної висновків суду не спростовують.

Відтак, відповідно до ст.312 ЦПК України оскаржувана ухвала підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу судді Корольовського районного суду м. Житомира від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді