Провадження № 22-ц/783/6301/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Павлишина О. Ф., Шандри М. М.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ ОСОБА_2» на рішення Сихівського районного суду міста Львова від 02 червня 2015 року у справі за позовом ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним догоовром № 15/32-КМК-07 від 10 травня 2007 року в розмірі 338 513 грн. 71 коп. та 3 385 грн. 14 коп. судового збору, а всього 341 898 грн. 85 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду оскаржило ПАТ «Дельта Банк».

Вважає його в частині відмови у стягненні заборгованості з поручителів незаконним, необгрунтованим та ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права.

У апеляційній скарзі зазначає, що позивачем дотримано шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителів, оскільки позов до позичальника та поручителів був пред»влений одночасно. Звернення особи за захистом порушеного права безпосередньо до суду не може бути обмежене дотриманням будь-яких попередніх формальностей. Звернення Банку 17 листопада 2014 року до суду із позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором є одночасно повідомленням згаданих відповідачів про необхідність погашення заборгованості. Крім того, вказує на те, що при вирішенні відповідних спорів суд має врахувати, що згідно ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з поручителів скасувати та в цій частині ухвалити нове рішення, яким ці позовні вимоги задоволити. В решті рішення суду залишити без змін.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов"язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку. У разі порушення боржником зобов»язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя.

Судом встановлено, що 10 травня 2007 року між ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 15/32-КМК-07 та додаткову угоду № 15/32-КМК-07 ДУ1 до кредитного договору, відповідно до умов яких банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 50 000 доларів США, що складає еквівалентно 252 500 грн. за офіційним курсом НБУ на дату укладення додаткової угоди, зі сплатою 14 % річих, з терміном повернення переданих грошових коштів до 08 травня 2012 року.

З метою забезпечення виконання зобов»язання за заначеним кредитним договором 10 травня 2007 року між ВАТ «Кредобанк» та ОСОБА_5, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 укладено договори поруки № 15/32-ПМК/1-07, № 15/32-ПМК/2-07, № 15/32-ПМК/3-07, № 15/32-ПМК/4-07.

Відповідно до умов вказаних договорів поруки поручителі зобов»язалися солідарно відповідати перед банкому у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов»язань боржника за кредитним договором № 15/32-КМК-07.

Згідно п. 5.3 кредитного договору, банк має право дострокового повернення кредиту та стягненні процентв за період користування кредитом, у разі недотримання позичальником умов цього договору.

Встановлено, що через неналежне виконанням ОСОБА_5 зобов»язань за кредитним договором банк прийняв рішення про дострокове повернення кредиту, визначивши строк повернення - до 18.04.2011 р., тобто змінив строк виконання зобов»язання, про що 17 березня 2011 року надіслав вимогу про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором ОСОБА_5 Вимоги про зміну строку виконання зобов»язання поручителям банком не направлялося. Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в тій частині, що банк вправі був пред»явити вимоги до поручителів про повернення суми заборгованості за кредитним договором протягом шести місяців з дня закінчення строку дії кредитного договору - з 18.04.2011 року. Однак, матеріали справи не містять доказів про звернення банку до поручителів з такими вимогами у вказаний строк. У зв»язку з цим, шестимісячний строк пред»явлення вимоги до поручителів на час пред»явлення даного позову (позов подано 21 листопада 2014 року) сплив.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про пропущення шестимісячного строку для пред»явлення вимоги до поручителів про виконання кредитного зобов»язання в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що позов до позичальника та поручителів був пред»явлений одночасно, а тому заборгованість підлягає стягненню солідарно з боржника та поручителів, не заслуговують на увагу, оскільки станом на 21.11.2014 року порука за договорами № 15/32-ПМК/1-07, № 15/32-ПМК/2-07, № 15/32-ПМК/3-07, № 15/32-ПМК/4-07 вважається припиненою.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ПАТ ОСОБА_2» відхилити.

Рішення Сихівського районного суду міста Львова від 02 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Павлишин О. Ф.

ОСОБА_8