Сквирський районний суд Київської області
Справа № 376/1356/15-ц
Провадження № 4-с/376/8/2015
УХВАЛА

"11" грудня 2015 р. Сквирський районний суд Київської області

в складі: головуючого судді Коваленка О.М.

при секретарі Музиці А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сквира скаргу ПАТ «Київобленерго» на рішення Старшого державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Сквирського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 01.10.2015 р. ВП № 48896145, -

встановив:

Представник заявника ОСОБА_2 акціонерного товариства "Київобленерго", в особі Сквирського районного підрозділу ПАТ "Київобленерго" ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною скаргою, мотивуючи вимоги тим, що 25.09.2015 року за заявою стягувача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Київобленерго" до ВДВС Сквирського РУЮ було пред'явлено до виконання виконавчий документ у формі судового наказу по справі № 376/1356/15-ц від 10.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київобленерго» 799,81 грн. боргу за електроенергію. 01.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю відомостей що ідентифікують особу, а саме відсутня дата народження та ідентифікаційний номер боржника.

Представник заявника у скарзі посилається на ту обставину, що копію постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження ПАТ «Київобленерго» одержало від ВДВС Сквирського РУЮ лише 03.11.2015 року, що підтверджується відміткою у супровідному листі ВДВС Сквирського РУЮ від 01.10.2015 року № 4852, а відтак строк для звернення зі скаргою заявника на рішення державного виконавця пропущеним не вважає.

Представник заявника вважає рішення старшого державного виконавця ВДВС Сквирського РУЮ ОСОБА_1 неправомірним посилаючись, зокрема, на ст.ст. 11, 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 383, 384 ЦПК України, та на правову позицію викладену у Постанові ВСУ від 21.05.2014 року у цивільній справі № 6-45цс14, оскільки всупереч п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем не використано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, зокрема, інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податку боржника ОСОБА_4, а отримання такої інформації судом після завершення розгляду справи й видачі судового наказу законом не передбачено.

Представник заявника в судове засідання не зявився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник заінтересованої особи по справі (Відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області) в судове засідання не з'явилася, згідно з росписки вбачається, що повідомлена належним чином про місце та час розгляду справи. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 386 ЦПК України скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю заявника і державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, рішення, дія чи бездіяльність якої оскаржуються. Якщо заявник, державний виконавець або інша посадова особа державної виконавчої служби не можуть з'явитися до суду з поважних причин, справу може бути розглянуто за участю їх представників.

Водночас, як роз'яснено в абз. 3 п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 року № 14 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження" неявка в судове засідання в зазначених справах заявника або заінтересованої особи, яким повідомлено про час і місце його проведення, не перешкоджає розгляду скарги.

Судом встановлено, Сквирським районним судом Київської області ОСОБА_2 акціонерному товариству "Київобленерго" був виданий судовий наказ у цивільній справі № 376/1356/15-ц від 10.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київобленерго» 799, 81 грн. боргу за електроенергію.

25.09.2015 року за заявою представника стягувача ОСОБА_2 акціонерного товариства "Київобленерго" до ВДВС Сквирського РУЮ було пред'явлено до виконання виконавчий документ у формі судового наказу у цивільній справі № 376/1356/15-ц від 10.07.2015 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Київобленерго» 799, 81 грн. боргу за електроенергію, що вбачається із штампу вхідної кореспонденції ВДВС Сквирського РУЮ на заяві стягувача від 25.09.2015 року за № б/н.

01.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) № ВП 48896145 на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» у зв'язку з відсутністю відомостей що ідентифікують особу, а саме ідентифікаційний номер боржника та дата його народження. Із п. 2, 3 резолютивної частини постанови вбачається про направлення її копії заявникові та надання строку на її оскарження начальнику відповідного відділу ДВС або до Сквирського районного суду в 10-денний строк з моменту її одержання.

Як вбачається із супровідного листа від 01.10.2015 року за вих. № 4852 вищевказану постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01.10.2015 року ВДВС Сквирського РУЮ надіслало до відома заявнику ПАТ «Київобленерго» на адресу: м. Київ, вул. Стеценко, 1а, яку ПАТ «Київобленерго» одержало лише 03.11.2015 року за вх. № 8319, що підтверджується відповідною відміткою у цьому супровідному листі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що скарга підлягає до задоволення у повному обсязі з наступних підстав.

Згідно ст. 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Частиною 2 ст. 6 Конституції України передбачено, що органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як роз'яснено у п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 6 від 07.02.2014 року "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах", при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобовязаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

За абзацом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про виконавче провадження" учасниками виконавчого провадження є державний виконавець, сторони, представники сторін, прокурор, експерти, спеціалісти, перекладачі, суб'єкти оціночної діяльності - суб'єкти господарювання, а згідно частин 1, 2 ст. 8 даного Закону сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Згідно ч. 1 ст. 82 Закону України "Про виконавче провадження", ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У заявлених вимогах представник заявника посилається на те, що, відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, ч. 1 ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Суд погоджується із такими доводами представника заявника, вважає їх обґрунтованими та такими, що відповідають вимогам закону, зважаючи на наступне.

Як вбачається із ч. 1 ст. 103 ЦПК України, у судовому наказі не зазначаються відомості про індивідуальний ідентифікаційний номер та дата народження боржника.

Водночас, згідно ч. 2 цієї статті судовий наказ має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України "Про виконавче провадження", зокрема, щодо індивідуального ідентифікаційного номера боржника, як це зазначає п. 3 ч. 1 ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" та обов'язково містити положення про дату видачі судового наказу стягувачу, дату набрання судовим наказом законної сили та строк пред'явлення судового наказу до виконання. Зазначені відомості вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред'явлення до виконання.

У пунктах 1 та 2 спільного Наказу ДСА України та ДПА України від 26 лютого 2013 року №30/44 було затверджено Порядок надання судам загальної юрисдикції інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів та визначено процедуру подання запитів та отримання відповідей про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів судами загальної юрисдикції (далі - Порядок).

Відповідно до п. 2 Порядку, він визначає загальні правила надання Державною податковою службою України інформації про реєстраційні номери облікових карток платників податків боржників та стягувачів до судів загальної юрисдикції на підставі судових рішень, що набрали законної сили, для внесення цих даних до виконавчого документа, що видається відповідно до вимог процесуального законодавства.

За пунктами 4, 5 Порядку суди загальної юрисдикції подають запити до Державної податкової служби України через Адміністратора автоматизованої системи документообігу суду. Запит повинен містити відомості про підставу надання (судове рішення, що набрало законної сили) та інші реквізити, визначені протоколами обміну інформацією. Відповіді на запити судів загальної юрисдикції надаються Державною податковою службою України через Адміністратора автоматизованої системи документообігу суду.

Оскільки судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 96 цього Кодексу, а у зв'язку із вимогами ст. 102 ЦПК України у разі прийняття судом ухвали про відкриття наказного провадження суд у триденний строк з моменту її постановлення видає судовий наказ по суті заявлених вимог і видача судового наказу проводиться без судового засідання і виклику стягувача та боржника для заслуховування їх пояснень, то обставини та докази відсутності інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податку боржника ОСОБА_4, судом у наказному провадженні не досліджувалися.

Із матеріалів даної справи вбачається про відсутність відомостей щодо подачі Сквирським районним судом Київської області до Тетіївської ОДПІ запиту відповідно до виданого судового наказу по справі № 376/1356/15-ц від 10.07.2015 року, який набрав законної сили 06.08.2015 року, відносно отримання інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податку боржника ОСОБА_4, а отримання такої інформації судом після завершення розгляду справи й видачі судового наказу законом не передбачено.

Оскільки заяви про скасування судового наказу по справі № 376/1355/15-ц від 10.07.2015 року будь-ким з учасників наказного провадження до суду подано не було, даний судовий наказ не оскаржувався у порядку визначеному ЦПК України та набрав законної сили 06.08.2015 року, то у відповідності до ч. 3 ст. 95 ЦПК України судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Водночас як вбачається із матеріалів справи, всупереч вимог Закону України "Про виконавче провадження" державним виконавцем: 1) не використано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі конфіденційну, зокрема, інформацію про реєстраційний номер облікової картки платника податку та дату народження боржника ОСОБА_4 (п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону); 2) не здійснено заходів, зокрема, які необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом (абз. 2 ч. 2 ст. 11 Закону); 3) не обґрунтовано пояснення у запереченні щодо неможливості одержання державним виконавцем від органів державної податкової інспекції інформації про реєстраційний номер облікової картки платника податку та дату народження боржника ОСОБА_4 (ст.ст. 10, 60 ЦПК України); 4) винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження не на підставі визначеної п. 6 ч. 1 ст. 26 Закону (невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону), а на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону (наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження), тобто, без зазначення конкретної підстави, що могла б виключати здійснення виконавчого провадження, а відтак всупереч вимогам Закону.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові ВСУ від 21.05.2014 року у цивільній справі № 6-45цс14, що відповідно до вимог ч. 2 ст. 214 та абз. 2 ч. 1 ст. 3607 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд, відповідно до ч. 3 ст. 387 ЦПК України вважає, що оскаржуване рішення про відмову у відкритті виконавчого провадження є неправомірним, воно було прийнято всупереч вимог Закону, тобто виходячи за межі повноважень старшого державного виконавця ВДВС Сквирського РУЮ ОСОБА_1, і при цьому були порушені права та свободи заявника (стягувача), а відтак, суд постановляє ухвалу про задоволення скарги відповідно до змісту її вимог.

Суд вважає, що заявником не пропущений визначений абз. 2 ч. 1 ст. 385 ЦПК України строк для подання даної скарги до суду, оскільки постанову державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження від 01.10.2015 року ПАТ «Київобленерго» одержало лише 03.11.2015 року за вх. № 8319, що підтверджується відповідною відміткою у супровідному листі ВДВС Сквирського РУЮ від 01.10.2015 року за вих. № 4852, а тому скарга подана в межах даного строку.

Оскільки вимогами Закону України "Про судовий збір" не передбачено сплату судового збору у зв'язку із оскарженням рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення ухваленого відповідно до ЦПК України, а інших судових витрат у розумінні ст 388 ЦПК України сторони не понесли, то за аналогією ст. 88 ЦПК України судові витрати з розгляду справи компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 6, 19 Конституції України, ст.ст. 1, 6, 7, 8, 11, 12, 17, 18, 26, 82 Закону України «Про виконавче провадження», Законом України "Про судовий збір",ст.ст. 10, 58, 59, 60, 79, 88, 3607, 383-388 ЦПК України, Постановою Верховного суду України у цивільній справі № 6-45цс14 від 21.05.2014 року, суд, -

У Х В А Л И В:

скаргу ПАТ «Київобленерго» на рішення Старшого державного виконавця районного відділу державної виконавчої служби Сквирського управління юстиції ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) від 01.10.2015 р. ВП № 48896145 - задовольнити.

Скасувати постанову старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) № ВП 48896145.

Зобов'язати відділ державної виконавчої служби Сквирського районного управління юстиції у Київській області відкрити виконавче провадження на підставі судового наказу від 10.07.2015 року виданого Сквирським Районним судом Київської області по справі № 376/1356/15-ц за заявою ОСОБА_2 акціонерного товариства «Київобленерго» до ОСОБА_4.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Сквирський районний суд шляхом подачі в 5-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_5