Справа №752/9716/15-ц
Провадження № 2/752/4317/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.09.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю представника позивача - ОСОБА_1

за участю представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності, суд -

Встановив

В червні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на грошові кошти, які він набув відповідно до Договору про відступлення права (цесії) № 271114 від 27.11.2014 року за договором банківського вкладу «НВУ» № 858119/2014 від 29 жовтня 2015 року, укладеного між ОСОБА_4 і Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» зі всіма додатками, змінами та доповненнями до нього з набуттям ним за вказаним договором банківського вкладу та рахунків на суму 199 000 грн. статусу вкладника у значенні п. 4 ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

В обґрунтування позову позивач вказував, що 27.11.2014 року між ним та відповідачем укладено договір відступлення права вимоги (цесії), відповідно до умов якого відповідач відступив, а позивач набув право вимоги і став кредитором за договором банківського вкладу від 29 жовтня 2014 року який укладено між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк», у зв'язку з чим набув право вимоги від Банку сплати 199 000 грн.

У подальшому, відповідач звернувся до відповідача з листом, в якому повідомив, що не визнає право вимоги позивача.

Тому позивач вважає порушеним своє право власності та посилаючись на правові підстави 392 ЦК України просить суд визнати право власності на грошові кошти.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні.

Судом встановлено, що 29 жовтня 2014 року між ОСОБА_4 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» банківського вкладу «НВУ» № 858119/2014, відповідно до умов якого відповідач розмістив в банку на умова депозитного рахунку грошові кошти на строк 3 місяці з дня укладення договору, з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу. Сума початково вказду за даним договором складає 1 516 370 грн.

У подальшому, 27 листопада 2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір про відступлення права вимоги № 271114, відповідно до умов якого останній отримав право вимоги за договором банківського вкладу «НВУ» № 858119/2014 від 29 жовтня 2015 року. За даним договором позивач набув право вимоги від банку сплати суми боргу у розмірі 199 000 грн.

За змістом ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до вимог ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Позивачем на виконання вимог ст. 60 ЦПК України не надано жодного доказу про повідомлення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» про заміну кредитора.

За змістом ст. 517 ЦК України, первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

При зверненні до суду із позовом до відповідача по вказаній справі про визнання права власності у судовому порядку позивачем обрано не правильний спосіб захисту свого порушеного права, передбачених ст. 16 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Статтею 1058 ЦК України вбачається, що а договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Відповідно до змісту статей 526 та 1058 ЦК України зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому самому банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки за допомогою платіжної банківської картки).

Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач не звертався до банку з вимогою видачі грошових коштів, метою реалізації свого права за договором цесії.

Крім того позивачем не залучено до участі у справі Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», оскільки саме від них залежить визнання його права власності на грошові кошти за договором відступлення права вимоги.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими спростовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 208-209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя