Справа № 462/3786/15 Головуючий у 1 інстанції: Боровков Д.О.
Провадження № 22-ц/783/7165/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Мусіної Т.Г.,

за участі секретаря: Фейір К.О.,

з участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_6, Рудненська селищна рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та вбиральнею,-

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому з урахуванням уточнених вимог від червня та липня 2015 року просив:

зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у доступі до земельної ділянки на вул. Грушевського,57 в селищі Рудному, м. Львів з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки, починаючи від вул. Грушевського в розмірах: 4,66; 13,85; 2,85; 17,84; 0,85; 0,90; 6,80; 4,85; 4,70; 13,60; 15,55; 11,80; 2,70; 12,63, площею 148,9 кв.м та земельної ділянки з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки, починаючи від вулиці Грушевського, в метрах: 2,28; 1,30; 3,07; 2,30; 3,00; 2,30; 1,60; 1,00; 2,10; 4,80; 4,80; 11,80; 9,90, площею 101,8 кв.м, загальною площею 250,7 кв.м, а також зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод у користуванні вбиральнею «г», зобов'язавши їх надати ключі від замка до вбиральні (а.с.3-5; 24-26; 34-35).

Оскаржуваним рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що за життя ОСОБА_7 рішенням №24 від 15 лютого 1989 року виконкому Рудненської селищної ради було затверджено частки у спільній власності на будинковолодіння. Саме цим рішенням було визначено, що його батькові ОСОБА_8 належить приміщення 2-1; 2-2; 2-3; 2-4; 2-5; 2-6; 2-7, а у власність ОСОБА_7, його матері, відходять приміщення 1-3; 1-4; 1-5; 1-6; 1-8; 1-9, сарай та гараж.

Вбиральня «г» залишається у спільній власності.

Отже, спадкоємці ОСОБА_7, а це ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_6 успадкували відповідні приміщення, що становлять 9/20 частин.

Йому на праві власності належить 11/20 частин будинковолодіння.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з березня 2015 року чинять йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зокрема поливають незрозумілою речовиною ділянку, скошують траву, при тому не визнають його право власності на частку у будинковолодінні та земельної ділянки.

ОСОБА_3 неодноразово звертався з позовом про зміну часток у власності, веде себе на подвір'ї як єдиний власник будинку, і, відповідно, земельної ділянки, вимагає 30 000 євро компенсації.

Просить рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким його позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, ОСОБА_3 на її заперечення, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як вірно установлено судом першої інстанції, ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 21 січня 2011 року у справі №2-1071/11 за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, ОСОБА_7 (третя особа: Рудненська селищна рада) про усунення перешкод в користуванні горищем і встановлення порядку користування земельною ділянкою була визнана мирова угода, за якою сторони визнали встановлення порядку користування земельною ділянкою будинковолодіння №57 по вул. Грушевського в м. Львів-Рудно відповідно до висновку будівельно-технічної експертизи від 29 квітня 2009 року.

Із змісту мирової угоди убачається, що ОСОБА_8, який, на той час, був власником 11/20 частини будинку №57 по вул. Грушевського у м. Львів-Рудно, було виділено у користування земельну ділянку №1 з геометричними розмірами сторін по периметру за ходом годинникової стрілки, починаючи у метрах: 4,66; 13,85; 2,85; 17,84; 0,85; 0,90; 6,80; 4,85; 4,70; 13,60; 15,55; 11,80; 2,70; 12,63, площею 148,9 кв.м та земельну ділянку №2 з геометричними розмірами по периметру за ходом годинникової стрілки починаючи від вулиці Грушевського, в метрах: 2,28; 1,30; 3,07; 2,30; 3,00; 2,30; 1,60; 1,00; 2,10; 4,80; 4,80; 11,80; 9,90 площею 101,8 кв.м, загальною площею 250,7 кв.м, що відповідає ідеальній частині (див. зелений колір на плані таблиці №1 додатку 1 до висновку).

Для проходу до житлового будинку літ.А, користування колодязем і обслуговування будинку співвласникам експертизою пропонувалося виділити земельну ділянку спільного користування №4 з геометричними розмірами сторін по периметру за ходом годинникової стрілки, починаючи від вул.. Грушевського, в метрах: 2,70; 11,80; 15,55; 13,60; 8,30; 1,00; 1,60; 2,30; 3,00; 2,30; 3,07; 1,30; 2,28; 1,50, що становить 97,5 м.кв (див. червоний колір на плані №1 додатку до висновку).

У користування власника 9/20 частин виділено земельну ділянку №3 з геометричними розмірами сторін по периметру за ходом годинникової стрілки, починаючи від вул. Грушевського, в метрах: 11,80; 4,80; 4,80;1,50; 4,85; 6,80; 4,51; 1,20;; 2,15; 5,14; 2,22; 3,60; 14,55; 8,41, що становить 196,2 м.кв і відповідає ідеальній частці (див коричневий колір на плані таблиці №1 додатку 1 до висновку).

Таким чином, за умовами мирової угоди від 21 січня 2011 року у користуванні ОСОБА_8 (власника 11/20 частини будинку) залишилася земельна ділянка №1 та №2, у спільному користуванні, для проходу до будинку залишалася земельна ділянка №4, у користування власника 9/20 частини - земельна ділянка №3.

Як зазначено у ч.4 ст.120 ЗК України при переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Другої львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстроване в реєстрі за №2-240 (а.с.18), позивач ОСОБА_2 після смерті свого батька ОСОБА_8, який помер 01 серпня 2011 року, отримав у спадщину 11/20 частин житлового будинку №57 по вул. Грушевського у м. Львів-Рудно, яка належить йому на даний час на праві власності (а.с.6).

Решта 9/20 частини житлового будинку №57 по вул. Грушевського у м. Львів-Рудно, належить відповідачці ОСОБА_5 та третій особі - ОСОБА_11

Житловий будинок №57 по вул. Грушевського у м. Львів-Рудно є двохповерховим, на другому поверсі проживає ОСОБА_2 зі своєю дружиною та матір'ю, перший поверх займають відповідачі та мати ОСОБА_6, однак, як установлено, останні там практично не появляються.

В суді апеляційної інстанції позивач ОСОБА_2 пояснив, що ОСОБА_3 у свій час закрив на замок двері у хвіртці і він не мав змоги потрапити на подвір'я, однак ці перепони усунуто на даний час, шляхом виготовлення нового ключа. Крім того, ОСОБА_3 накидає на його земельну ділянку обрізки гілок, закрив на замок вбиральню під літерою «г».

Однак, які конкретно чиняться перешкоди відповідачами у користуванні земельними ділянками №1, 2, 4, на даний час, зважаючи, що останні не проживають у вказаному будинку - позивач пояснити не зміг.

ОСОБА_2 має доступ до приміщень загального користування, в тому числі до вбиральні під літерою «г», яка знаходиться на земельній ділянці №3, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_5 та ОСОБА_6, замок на якій, при необхідності, можна відкрити.

З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні позову за безпідставністю вимог, оскільки не встановлено, які перешкоди чинять позивачу ОСОБА_2 відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не убачає.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1 ст.307, ст.308, ст.313, п.1 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_12