18.12.2015 Справа № 363/1189/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі :

головуючої судді Войнаренко Л.Ф.

секретаря Клименко В.В..

розглянувши в судовому засіданні в м.Вишгороді цивільну справу за позовом ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Універсал Банк» про визнання договору поруки недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання договору поруки недійсним.

Свої позовні вимоги позивач ПАТ «Універсал Банк» мотивував тим, що 7 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Універсал Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк», та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL883.

Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору банк зобовязувався надати позичальнику кредитні кошти (кредит) у сумі та на умовах, визначених у кредитному договорі та додатку №1, а позичальник зобовязувався погасити кредит, сплатити проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених кредитним договором та додатком 1.

Додатком 1 до Кредитного договору визначені умови надання та погашення кредиту: основна сума 42 500,00 грн., процентна ставка 30 % річних, підвищена процентна ставка 90 % річних, кількість щомісячних платежів - 84, сума щомісячного платежу 1199,75 грн., дата сплати щомісячного платежу кожне 20-е число місяці, дата останнього платежу 20.08.2014 року, сума останнього платежу 1 199,67 грн., поточний рахунок позичальника № 1726.

Відповідно до п. 3.1. Кредитного договору кредит надавався позичальникові шляхом банківського переказу коштів на поточний рахунок позичальника, зазначений в додатку 1 до Кредитного договору.

7 вересня 2007 року з метою забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 перед позивачем за кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № CL883.

Крім того, позивач зазначає, що він в повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором, натомість відповідач свої обовязки з повернення кредиту та нарахованих відсотків, комісії та пені не виконав, внаслідок чого у нього перед банком виникла заборгованість, яка станом на 21.01.2015 року складає 25 476 грн. 77 коп., яка складається з наступного:

- 16 565 грн. 05 коп. прострочена заборгованість за кредитом;

- 0 грн. 00 коп. сума дострокового стягнення кредиту;

- 3 552 грн. 00 коп. відсотків;

- 5 359 грн. 65 коп. підвищених відсотків;

Просить стягнути з відповідача на їх користь вказану суму заборгованості в розмірі 25 476 грн. 77 коп., та понесені судові витрати.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 свої вимоги мотивував тим, що під час укладання даного договору працівниками банку він був введений в оману, щодо факту укладання договору поруки, який був укладений під впливом помилки.

Крім того, він взагалі не памятає факт укладання даного договору поруки, а також він взагалі не знайомий із основним боржником за кредитним договором пані ОСОБА_1.

Отже, існує прямий зв'язок між вимогами позивача та допущеними порушеннями законодавства при укладенні цього договору.

Так, дійсно в цей період (літо-осінь 2007 року) позивач звертався, зокрема й до працівників ВАТ «Банк Універсальний», інших банківських установ через організації, що займались операціями із нерухомим майном (агенства нерухомості), щодо вирішення питання отримання кредиту для вирішення своїх особистих питань (продажу своєї квартири та придбання нової, оскільки збирався одружуватись), але не для підписання зазначеного договору поруки.

Під час вирішення цього питання, підписував договори про надання певних послуг, ксерокопії своїх документів, підписував договори про надання певних послуг, заявки, просмотрові листи квартир, тощо, але він не памятає саме той факт свідомого укладення та підписання договору поруки, лише договору про надання послуг в отриманні кредитних коштів.

У подальшому позивач за зустрічним позовом відмовився від ідеї отримувати кредит та змінювати свою квартиру.

Вважає, що саме в цей час він був введений в оману щодо подій навколо себе та питання отримання кредиту, як наслідок йому були подані документи для підпису, які він не мав наміру підписувати та створювати певні правові наслідки та внаслідок помилки підписав оскаржуваний договір.

Зокрема, позивач ніколи не мав наміру стати поручителем за кредитним договором по відношенню до взагалі невідомої йому особи, якійсь ОСОБА_1

Крім, того не виключає обставину, що на договорі поруки міститься підпис не ОСОБА_2, а іншої особи.

Просить визнати недійсним договір поруки від 7 вересня 2007 року №СL883, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2

Представник позивача позовні вимоги підтримав, проти зустрічного позову заперечив.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представник відповідача ОСОБА_2 за первісним позовом та представник позивача за зустрічним позовом проти первісного позову заперечив, зустрічний позов підтримав.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлено, що 7 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CL883.

Додатком 1 до Кредитного договору визначені умови надання та погашення кредиту: основна сума 42 500,00 грн., процентна ставка 30 % річних, підвищена процентна ставка 90 % річних, кількість щомісячних платежів - 84, сума щомісячного платежу 1199,75 грн., дата сплати щомісячного платежу кожне 20-е число місяці, дата останнього платежу 20.08.2014 року, сума останнього платежу 1 199,67 грн., поточний рахунок позичальника № 1726.

На підставі ст. 203 ЦК України Волевиявлення учасника права чину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому.

Відповідно ст. 530 ЦК України зазначено: якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

На підставі ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором, або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Виходячи з ч.1 ч.3 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 553 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

З урахуванням ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом.

Відповідно до частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України зазначено: „якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому, за договором або законом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов'язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Як вбачається з матеріалів справи, кредитні кошти відповідач ОСОБА_1 отримала у розмірі 42 500,00 грн., який був наданий ВАТ «Банк Універсальний».

Доказів того, що Публічне акціонерне товариство «Універсал Банк» є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Банк Універсальний» суду не надано.

Копія договору поруки від 7 вересня 2007 року №СL883, яка знаходиться в матеріалах справи відрізняється від тої, яка направлена ОСОБА_2, а саме дата укладання договору поруки, який міститься в матеріалах справи 7 вересня 2007 року, а дата в копії договору поруки, яку отримав ОСОБА_2 6 вересня 2007 року. Оригінал договору поруки представником ПАТ «Універсал Банк» суду для дослідження в судовому засіданні не надано.

Отже, позивач за первісним позовом, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, обставини щодо того, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником ВАТ «Банк Універсальний».

Крім того, позивач за первісним позовом суду не надав жодних достовірних доказів того, що між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №СL883, оскільки суду не було надано оригіналу вказаного договору для дослідження в судовому засіданні та не надано жодних пояснень з приводу розбіжностей в копіях вищевказаного договору, який надано суду та направлено ОСОБА_2

Суд звертає увагу на те, що у цивільно-процесуальному законодавстві, кожна сторона зобовязана довести у суді свою точку зору, обґрунтувати її, надати всі необхідні докази, якими вона вважає довести свою правоту. Суд вважає, що позивач не зміг у судовому засіданні довести факт свого правонаступництва прав вимоги повернення вказаних коштів до відповідачів.

Вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 суд вважає обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Універсал Банк» є необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.11,60,61,208,209,213 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовільнити.

Визнати недійсним договір поруки від 7 вересня 2007 року №СL883, укладений між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_2.

На рішення суду може бути протягом десяти днів подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Суддя Л.Ф.Войнаренко