Справа № 296/5505/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

З А О Ч Н Е

"04" серпня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Шалоти К.В.,

за участі секретаря - Яковенко О.В.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши y відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби у Житомирській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,

В С Т А Н О В И В :

В травні 2015 року ОСОБА_1 (надалі також позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі також відповідач), в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №102 в буд. №96 по вул. Бориса Тена в м. Житомирі.

Позов обґрунтовувався тим, що позивачу на праві приватної власності належить вказана квартира, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, укладеного 02.04.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3, в якій також зареєстрований її колишній власник. Вказав, що останній з 2000 року не проживає у вказаній квартирі, комунальні послуги не сплачує, добровільно з реєстраційного обліку не знімається, що є підставою для звернення до суду з зазначеним позовом.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України, а саме в редакції газети «Житомирщина» №60-61 (20426) від 23 червня 2015 року.

Представник Управління державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання не зявився, направив заяву про слухання справи без його участі, при прийнятті процесуального рішення покладався на розсуд суду.

Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч. 4 ст.169, ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними в матеріалах справи документами.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що на позивач є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири, укладеного 02.04.2004 року, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі за №2050. (а.с.5).

Згідно довідки КП ВЖРЕП №13 №639 від 12.05.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.30).

За відомостями адресно-довідково підрозділу ГУДМС України в Житомирській області відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Відповідно до довідки КП ВЖРЕП №13 №1248 від 31.07.2015 року колишній власник квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_2 на проживає за даною адресою з 1999 року, що підтверджується свідченнями сусідів ОСОБА_4, ОСОБА_5

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає доведеною відсутність відповідача в спірному жилому приміщенні більше шести місяців без поважних причин, що згідно ст. 71 ЖК Української РСР є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням а саме: квартирою 102 в буд. 96 по вул. Б.Тена в м. Житомирі.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 71, 72 ЖК Української РСР, ст.ст. 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Управління Державної міграційної служби у Житомирській області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право на користування квартирою 102 в буд. 96 по вул. Б.Тена в м. Житомирі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м.Житомира шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Cуддя К. В. Шалота