АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/796/975/2015 Головуючий у І інстанції - Кравець Д.І.
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є

при секретарі - Осмолович В.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в Апеляційному суді міста Києва цивільну справу за апеляційною скаргою Ліпської Олени Віталіївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» про зобов'язання видати кошти,-

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», в якому просила суд зобов'язати відповідача видати їй готівкою одноразовою операцією через касу належні їй кошти, розміщені на депозитному рахунку згідно Договору № 263/146/571902 про відкриття Депозитного рахунку (вклад «Стабільний»), в рамках Договору щодо банківського обслуговування у сумі 671 516 доларів США.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 04 лютого 2014 року між нею та відповідачем був укладений Договір про відкриття Депозитного рахунку (вклад «Стабільний») № 263/146/571902 (надалі - Договір). На виконання умов Договору 04 лютого 2014 року нею внесено на депозитний рахунок 200 000 доларів США зі строком зберігання до 04 лютого 2016 року та з нарахуванням відсотків на суму вкладу із розрахунку 8 % річних. Оскільки п. 2.9 Договором передбачено її право здійснювати поповнення вкладу, нею 20 лютого 2014 року було поповнено вклад на суму 471 516 доларів США. Відтак, сума коштів, внесених нею на депозит становить 671 516 доларів США.

30 квітня 2014 року вона звернулася до Банку із заявою про дострокове повернення її коштів по договору, проте відповідач відмовив їй у поверненні грошей, посилаючись на постанову Правління Національного банку України № 245 від 29 квітня 2014 року, згідно п. 5 якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах 15 000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. Крім того, 08 вересня 2014 року, після втрати законної сили зазначеною постановою, вона знову звернулася до відповідача з вимогою видати їй гроші, але до цього часу відповідач належні їй кошти не повернув.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року позов задоволено, зобов'язано ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» видати ОСОБА_3 готівкою одноразовою операцією через касу належні їй кошти, розміщені на депозитному рахунку згідно договору № 263/146/571902 про відкриття депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках оговору щодо банківського обслуговування, у сумі 671 516 доларів США. Стягнуто з ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» на користь ОСОБА_3 судовий збір в сумі 3 654,00 грн.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії», посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, наведених в ній.

Представник позивачки проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 41 Конституції встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Судом встановлено, що 04 лютого 2014 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Дочірній банк Сбербанку Росії» укладено Договір №263/146/571902 про відкриття Депозитного рахунку (вклад «Стабільний») в рамках Договору щодо банківського обслуговування (а.с. 9).

Згідно п.п. 1.1, 1.2 Договору його предметом є розміщення позивачем у відповідача грошових коштів у розмірі 200 000 доларів США строком до 04 лютого 2014 року шляхом перерахування з поточного (мультивалютного) рахунку НОМЕР_1 у доларах США, відкритого в рамках Договору щодо банківського обслуговування.

Відповідно до п.п. 1.3 Договору за користування розміщеними на рахунку вкладника коштами відповідач зобов'язався нараховувати і сплачувати проценти по вкладу із розрахунку 8 % річних.

Крім того, у відповідності з п. 2.9 Договору позивачка має право поповнювати депозитний рахунок коштами в сумі не менше 100 000 доларів США, один раз протягом всього строку розміщення вкладу, за виключенням випадків, передбачених цим Договором та/або умовами.

ОСОБА_3 свої зобов'язання за Договором виконала належним чином, що підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах №12814970 від 04 лютого 2014 року, на підставі якою нею було внесено на депозитний рахунок 200 000 доларів США (а.с. 13). Крім того, в подальшому позивачкою було збільшено суму вкладу ще на 471 516 доларів США, що також підтверджується платіжним дорученням в іноземній валюті або банківських металах № 19870817 від 20 лютого 2014 року (а.с. 12). Всього позивачкою на вкладний рахунок було внесено 671 516 доларів США.

30 квітня 2014 року ОСОБА_3 була подана заява відповідачу щодо дострокового повернення її депозитного вкладу у повному обсязі. Проте листом від 07 травня 2014 року відповідачем було повідомлено позивачку про те, що 29 квітня 2014 року вступила в силу постанова Правління НБУ «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 29 квітня 2014 року № 245, згідно п. 5 якої уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України (а.с. 10).

08 вересня 2014 року позивачкою було повторно подано до відповідача заяву про намір достроково отримати свій вклад по договору (а.с. 11).

Так, відповідно до п. 5 постанови Правління НБУ «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 29 квітня 2014 року за №245, яка діяла з 01 травня 2014 року по 01 червня 2014 року, уповноважені банки зобов'язані обмежити видачу (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом НБУ та не допускати обмежень щодо переказу коштів в іноземній валюті, що належать клієнтам, відповідно до нормативно-правових актів НБУ. Зазначена вимога поширюється на видачу (отримання) готівкових коштів як в межах України, так і за її межами незалежно від кількості рахунків клієнта в одному банку.

Аналогічні положення містилися у п. 7 постанови Правління НБУ «Про врегулювання діяльності фінансових установ та проведення валютних операцій» від 30 травня 2014 року № 328, яка набрала чинності з 01 червня 2014 року та діяла до 01 вересня 2014 року, та в положеннях п. 9 постанови Правління НБУ «Про введення додаткових механізмів для стабілізації грошово-кредитного та валютних ринків України» від 29 серпня 2014 року № 540.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 та 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Відповідно до положень ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Однак представником відповідача не надано до суду будь-яких переконливих доказів на підтвердження того, що фінансові операції щодо видачі належних позивачці коштів обмежені за рішенням суду або зупинені в порядку, визначеному ст. 17 Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванню тероризму», як такі, що можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму.

Правовідносини, які виникли між сторонами з приводу укладеного депозитного договору є цивільно-правовими за своїм змістом.

Відповідач як сторона договору № 4770 від 04.02.2014р. всупереч положенням цивільного законодавства не виконує свої договірні зобов'язання, чим порушує суб'єктивне право позивачки на розпорядження належними її коштами.

Відповідно до вимог ст.4 ЦК України основу цивільного законодавства становить Конституція України, а основним актом цивільного законодавства є Цивільний Кодекс України. Згадані норми встановлюють ієрархічність системи цивільного законодавства, відповідно до якої норми Постанови НБУ не можуть мати пріоритету перед Конституцією України, статтею 41 якої закріплено право кожного володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Протокол до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод(зі змінами, внесеними Протоколом №11 (994-536) гарантує кожній фізичній особі право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Дії ж відповідача, спрямовані на обмеження вільного розпорядження належними позивачці коштами, порушують основні принципи цивільного законодавства, а саме: свободу договору, обов'язковість його виконання та належним чином. За таких обставин, послання представника відповідача в апеляційній скарзі на наявність вказаних постанов Правління НБУ щодо обмеження видачі (отримання) готівкових коштів в іноземній валюті з поточних та депозитних рахунків клієнтів, не є підставою для відмови в позові ОСОБА_3

Суд першої інстанції повно та всебічно з»ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про доведеність позовних вимог, обґрунтовано зобов'язавши ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» видати ОСОБА_3 готівкою одноразовою операцією через касу належні їй кошти, розміщені на депозитному рахунку згідно договору про відкриття депозитного рахунку в рамках Договору щодо банківського обслуговування у сумі 671 516 доларів США.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального закону й не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Ліпської Олени Віталіївни в інтересах Публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 19 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

.