УхвалА

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Гулька Б.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до ОСОБА_8, третя особа - ОСОБА_9, про стягнення грошових коштів за касаційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 звернулись до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 лютого 2011 року між ними було укладено договір про сумісну діяльність, відповідно до умов якого вони зобов'язалися шляхом об'єднання зусиль спільно діяти з метою забезпечення систем інженерного забезпечення кварталу забудови у АДРЕСА_1. Ведення спільних справ за указаним договором було покладено на ОСОБА_7 Останній, діючи в інтересах учасників простого товариства, уклав договір підряду з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_10 (підрядник), відповідно до умов якого підрядник зобов'язався виконати роботи щодо облаштування водогону до земельної ділянки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2. Указана земельна ділянка належить ОСОБА_8 на праві власності. Зазначав, що вказані роботи були виконані 15 квітня 2011 року та 23 квітня 2011 року. Вартість робіт згідно договору склала 14 100 грн, вартість матеріалів 5 676 грн 94 коп., а всього - 19 776 грн 94 коп., що були спільно витрачені ними. ОСОБА_8 отримав технічні умови для прокладення водогону до своєї земельної ділянки, який за усною домовленістю між ними та відповідачем планували використовувати на спільні потреби. На початку 2013 року у зв'язку з неприязними відносинами, які склалися між ними та ОСОБА_8, останній відмовся підключати до спірного водогону позивачів, створивши їм перешкоди шляхом заміни замків на колодязі у місці врізання, у результаті чого вони були вимушені облаштувати окремий водогін.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на підставі ст. 1212 ЦК України просили суд стягнути на їх користь з ОСОБА_8 грошові кошти у розмірі 19 776 грн 94 коп., витрачені на будівництво водогону, а також судові витрати.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_7 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального й процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли до правильного висновку про те, що позивач не довів, що будівництво водогону на земельній ділянці відповідача здійснено з його згоди та було досягнуто всіх умов щодо спільної діяльності, а також те, що такі роботи оплачувались позивачами, що є їх процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Крім того, судові рішення оскаржив лише ОСОБА_7, а тому його вимога про скасування судових рішень і задоволення позову на користь всіх позивачів є безпідставна, так як інші позивачі йому повноважень на представлення їх інтересів не надавали.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_7 відхилити.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 6 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Д.Д. Луспеник

Б.І.Гулько

С.Ф.Хопта