Провадження № 6/761/1028/2015
У Х В А Л А

Іменем України

24 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва

в складі головуючого судді Осаулова А.А.

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за поданням державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського рай управління юстиції в м.Києві Байрамова Т.Р. про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Приватне підприємство «Віталфарма», -

ВСТАНОВИВ:

Державний виконавець виконавчої служби Шевченківського рай управління юстиції в м.Києві Байрамов Т.Р звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України щодо ОСОБА_2

Подання обґрунтовує тим, що на виконанні в відділі ДВС знаходиться виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПП «Віталфарма» заборгованості в розмірі - 1 941 580 грн. Виконавче провадження було відкрито та надано боржнику семиденний строк для добровільного виконання вимог виконавчого документа. У встановлений для добровільного виконання строк вимоги виконавчого документа боржником виконані не були. На сьогоднішній день боржником не здійснено жодних дій для погашення заборгованості. Боржник ухиляється від добровільного виконання своїх зобов'язань, оскільки до виконавця не з»являється на виклик. В зв'язку з чим державний виконавець просить задовольнити подання.

Відповідно до ч. 2 ст.377-1 ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином.

Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу без участі державного виконавця Байрамова Т.Р.

Перевіривши матеріали справи, суд приходить до наступного.

У відповідності до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується за місцезнаходженням органу державної служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника -юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Як вбачається з доданих до подання документів, на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.03.2014 року було видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПП «Віталфарма» заборгованості в розмірі - 1 941 580 грн.

27.03.2014 року на підставі вказаного виконавчого листа було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Зазначеною постановою боржнику було надано строк протягом семи днів з дня винесення (отримання) постанови про відкриття виконавчого провадження для добровільного виконання рішення суду.

Боржником рішення суду в строк, наданий державним виконавцем для самостійного виконання, не виконано.

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази встановлення державним виконавцем місця знаходження боржника та вручення останньому постанови про відкриття виконавчого провадження. Відсутні будь-які дані, які б свідчили про те, що боржник ОСОБА_2 взагалі обізнаний про наявність відкритого виконавчого провадження і необхідність погашення боргу.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього відповідним рішенням обов'язків. Також в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання боржником копії постанови про відкриття виконавчого провадження.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що за боржником на праві власності зареєстроване нерухоме майно у вигляді нежитлових приміщень.

При цьому державним виконавцем не надано жодних доказів щодо проведення відповідних дій по реалізації нерухомого майна з метою погашення заборгованості.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Разом з тим державним виконавцем не доведено факту ухилення боржником від виконання своїх зобов'язань, а також не надано жодних доказів.

За таких обставин, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, ст..ст. 11, 12 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

УХВАЛИВ:

Подання державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Шевченківського рай управління юстиції в м.Києві Байрамова Т.Р. від 15.12.2015 року про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, заінтересовані особи: ОСОБА_2, Приватне підприємство «Віталфарма», - залишити без задоволення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ