Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ нерухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про поділ рухомого майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 та просив, з урахуванням уточнених позовних вимог, визнати об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловий будинок котеджного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, визнати за ним право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку, а також вселити його до цього житлового будинку.

Вимоги за позовом обґрунтовував тим, що з вересня 2009 року по травень 2014 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. У серпні 2009 року за договором купівлі-продажу ними придбано спірний житловий будинок, який було оформлено на відповідачку.

Після розірвання шлюбу, відповідачка проживає у спірному житловому будинку, утримує в себе правовстановлюючі документи, змінила замки у будинку, в зв'язку із чим позивач вважає, що його право на спірний житловий будинок нею не визнається і чиняться з боку відповідачки перешкоди у проживанні в будинку, тому звернувся до суду з вказаним позовом.

У січні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_4 та просила поділити в рівних частках автомобіль марки Мітсубісі, 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, посилаючись на те, що вказаний автомобіль було придбано під час шлюбу і на даний час між ними існує спір щодо права власності на вказаний автомобіль.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано житловий будинок котеджного типу, який розташований за адресою: Одеська область, АДРЕСА_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на житловий будинок котеджного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Вселено ОСОБА_4 до житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково.

Визнано автомобіль «Митсубісі -Лансер», державний номерний знак НОМЕР_1 об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Визнано за ОСОБА_5 право власності на Ѕ частину автомобіля «Митсубісі -Лансер», державний номерний знак НОМЕР_1.

Припинено право спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на автомобіль «Митсубісі -Лансер», державний номерний знак НОМЕР_1.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій в частині визнання за ОСОБА_4 права власності на Ѕ частину житлового будинку, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким збільшити її частку у праві власності на житловий будинок.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у зареєстрованому шлюбі з вересня 1999 року.

Від шлюбу вони мають дочку ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За договором купівлі-продажу від 03 вересня 2009 року ОСОБА_5 є власником житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно зі ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За таких обставин та з урахуванням вказаних вимог закону, суди попередніх інстанцій, встановивши належним чином фактичні обставини справи та дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, дійшли до обґрунтованого висновку про те, що спірний будинок є об'єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки він придбаний в період шлюбу та за ОСОБА_4 необхідно визнати право власності на Ѕ частину спірного будинку. При цьому суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що ОСОБА_5 не надано будь-яких належних та допустимих доказів, які б дозволяли суду при поділі майна подружжя відступити від принципу рівності часток права спільної сумісної власності.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій.

За таких обставин, правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції та рішення апеляційного суду відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 16 квітня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 20 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог про визнання права власності за ОСОБА_4 на Ѕ частину житлового будинку котеджного типу, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова