АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8219/15 Головуючий 1 інст. Скородєлова В.В.
Справа № 628/1574/15-ц Доповідач - Кісь П.В.
Категорія: Спори про відшкодування шкоди,
завданої внаслідок вчинення злочину
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого Кіся П.В.,

суддів: - ОСОБА_1,

- ОСОБА_2,

за участю секретаря Прийміч А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_3 на рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4 про стягнення збитків, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Купянського міська районного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року відмовлено у задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (далі ПАТ «Ощадбанк») у особі Кіровоградського обласного управління ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про відшкодуванні збитків у сумі 411774,99 грн.

В апеляційній скарзі представника ПАТ «Ощадбанк» ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі і стягнути з відповідача на користь банку судові витрати.

Вважає рішення суду незаконним, необґрунтованим, винесеним порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному встановленні судом всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Обґрунтовуючи скаргу, представник позивача посилався на те, що суд не взяв до уваги доводи позивача про те, що внаслідок скоєного відповідачем ОСОБА_4 злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України («Службова недбалість»), ПАТ «Ощадбанк» заподіяно збитки на суму 411774,99 грн., яка складаються з суми заборгованості ОСОБА_5 за кредитним договором №173, який був укладений між філією - Кіровоградським обласним управлінням ВАТ «Ощадбанк» і ОСОБА_6 Згідно вказаного договору ОСОБА_6 для придбання автомобіля «NISSAN»отримав кредит у сумі 55790, 61 доларів США на 84 місяці, однак зобовязання не виконав, кредитні кошти не повернув, помер 17.05.2011 року. В період з 01.08.2011 року по 02.08.2011 року відповідач ОСОБА_4., працюючи на посаді старшого інспектора відділу митного оформлення «Чугунівка» митного поста «Купянськ», проявивши службову недбалість до наслідків проведення митного когторолю поставив до контрольного талону відмітку про проходження митного контролю автомобіля марки «NISSAN Pathfinder» 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та вніс недостовірні дані до автоматизованої системи «Інспектор 2006» про виїзд за межі України ОСОБА_5, який в дійсності на час перетину автомобілем державного кордону вже помер, чим фактично дозволив виїзд вказаного автомобіля під керуванням іншої особи з митної території України, який перебував у заставі АТ «Ощадбанк», чим створив умови для унеможливлення звернення стягнення на заставлений автомобіль, який перебував у заставі Банку.

Також в апеляційній скарзі представник вказує, що суд неправильно застосував норми матеріального права і не зясував, чи підпадає ОСОБА_4 під категорію посадових осіб, визначеної Законом України від 16 грудня 1993 року «Про державну службу» та Закону України від 21 травня 1997 року «Про органи місцевого самоврядування».

Зазначає, що вина ОСОБА_4 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, встановлена вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19.06.2014 року, а відтак ОСОБА_4 має відшкодувати збитки банку. (а.с.158-162).

В суді апеляційної інстанції представник ПАТ «Ощадбанк» підтримав апеляційну скаргу і просив задовольнити, посилаючись на викладені в апеляцій скарзі доводи.

ОСОБА_4 просив відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду залишити без змін, вказуючи, що він дійсно підпадає під дію ст.18 КК України і був державним службовцем, оскільки, перебував на різних посадах Купянської митниці, Харківській обласній та Харківській митниці Міндоходів України, мав відповідні ранги посадової особи Державної митної служби України на підставі Положення про Держмитслужбу України, затвердженого Указом Президента України від 12.05.2011 року №582/2011р., проте навіть у вироку зазначено, що злочин скоєно з необережності. Винним себе у скоєнні злочину не визнав, хоча й не заперечував проти звільнення від покарання на підставу закону про амністію. Стверджує, що навіть за умови доведення його вини у недбальстві, він не повинен відшкодовувати банку вказані у позові збитки, оскільки борг у сумі 479537,36 грн. у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором виник у ОСОБА_5 та його дружини ОСОБА_7, яка була поручителем. Згідно заочного рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 24.11.2009 року заборгованість за кредитним договором у сумі 479537,36 грн. стягнуто на користь ПАТ «Ощадбанк» з позичальника ОСОБА_6 та поручителя ОСОБА_7, а не з нього. Вважає, що вказану суму у розумінні ст.ст.22 та 1054 ЦК України не можна вважати збитком банку, заподіяну ним особисто.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає за таких підстав.

Судом встановлено, а сторонами не оспорюється, що що 10.04.2008 року між філією - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» та гр. ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №173, відповідно до якого останньому було надано кредит в сумі 55790,61 (пятдесят пять тисяч сімсот девяносто) доларів США 61 цент, на 84 місяці, термін остаточного погашення кредиту 10 квітня 2015 року, з відсотковою ставкою 12,5% річних, відповідно до п.п. 1.1., 1.5.1.1 кредитного договору.

Відповідно до п. 1.3 кредит був наданий шляхом продажу іноземної валюти з кредитного рахунку Позичальника, зарахування за його дорученням гривневого еквіваленту іноземної валюти на поточний рахунок та перерахування коштів в національній валюті з поточного рахунку Позичальника, для здійснення оплати за автомобіль М88АИ за договором купівлі-продажу №8 від 03 квітня 2008 року, укладеним між Позичальником та продавцем транспортного засобу. В забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору, було укладено договір застави автомобіля №2202 від 10.04.2008р., предметом якого став автомобіль «NISSAN Pathfinder» 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Крім того, в забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору 14.04.2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_7, яка є колишньою дружиною ОСОБА_5 (а.с. 91) та ВАТ «Державний ощадний бак України» в особі начальника філії - Кіровоградське обласне управління ВАТ «Державний ощадний банк України» ОСОБА_8 було укладено тристоронній договір поруки №243, відповідно до якого ОСОБА_7 зобовязалась відповідати по зобовязаннях за кредитним договором №173 від 10.04.2008 року солідарно та у тому ж обсязі, що і ОСОБА_6

Починаючи з 10.10.2008 року ОСОБА_6 припинив сплачувати основний борг та відсотки за користування кредитом, у звязку з чи у нього виникла заборгованість перед Банком.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.11.2009 року позовні вимоги ВАТ «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія - Кіровоградське обласне управління до ОСОБА_5 та ОСОБА_7 про стягнення заборгованості по кредитному договору - задоволено. Стягнуто солідарно зі ОСОБА_5 та ОСОБА_7 на користь позивача заборгованість по кредиту станом на 18.11.2009 року в сумі 479537 грн. 36 грн. та судові витрати у сумі 1820 грн.

01.02.2010 року відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа 2-5200, виданого Кіровським районним судом м. Кіровоград про стягнення боргу в сумі 481357,36 грн. зі ОСОБА_7

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровоград від 25.11. 2010р. було оголошено розшук боржника ОСОБА_6, а постановою державного виконавця Кіровського ВДВС Кіровоградського міськрайонного управління юстиції від 03.11.2010 року в рамках примусового виконання зведеного виконавчого провадження про стягнення зі ОСОБА_6 боргів на користь юридичних, фізичних осіб та держави оголошено розшук вісьмох автомобілів, що належать ОСОБА_6

Як вбачається з листа начальника відділу ДВС Кіровоградського міськрайонного управління юстиції від 18.06.2015 року №33104, вжитими державним виконавцем заходами встановлено, що майно боржника, на яке можливо звернути стягнення у боржника відсутнє, у звязку з чим 18.02.2011 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу з розясненням права на повторне предявлення виконавчого документа у межах наданого строку. Станом на 18.06.2015 року виконавчий документ повторно до відділу не надходив.

Згідно свідоцтва про смерть серії 1-ЖС № 202874 від 14 травня 2011 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополь Мелітопольського міськрайонного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_6Г помер 17.05.2011 року.

Вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19 травня 2014 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 367 КК України, та призначено покарання у виді 3 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати керівні посади в органах митної служби України, із застосуванням ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України від 08.04.2014 року ОСОБА_4 від призначеного основного і додаткового покарання звільнено.

Згідно вказаного вироку суду, ОСОБА_4, будучи призначеним наказом №66 від 30.05.2010 р. т.в.о. начальника Харківської обласної митниці на посаду старшого інспектора відділу митного оформлення «Чугунівка» митного поста «Купянськ», маючи спеціальне звання інспектора митної служби 3 рангу та відповідно до ст.2 Закону України «Про державний захист працівників суду і правоохоронних органів» будучи службовою особою правоохоронного органу, який відповідно до службових обовязків уповноважений відповідно до п.2.1 посадової інструкції старшого інспектора здійснювати митний контроль та митне оформлення транспортних засобів, товарів, особистих речей, що переміщуються через кордон України, через неналежне виконання своїх службових обовязків не перевірив достатні підстави для виїздів за межі митної території України автомобілів, в тому числі «NISSAN Pathfinder» 2008 року випуску державний реєстраційний номер НОМЕР_1, при наступних обставинах.

У період часу з 09 год. 01.08.2011 року до 09 год. 02.08.2011 року старший інспектор Курило М.І., перебуваючи на добовому чергуванні у відділі митного оформлення «Чугунівка» митного посту «Купянськ», з використанням особистої печатки №85, проявивши службову недбалість до наслідків проведення митного контролю, поставив до контрольного талону відмітку про проходження митного контролю автомобіля марки «NISSAN Pathfinder», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та вніс недостовірні дані до автоматизованої системи «Інспектор 2006» про виїзд за межі митної території України гр-на ОСОБА_5, який на час перетину автомобілем державного кордону вже помер, чим фактично він дозволив виїзд вказаного автомобіля під керуванням ОСОБА_9 з митної території України, який перебував у банківській заставі, чим створив умови для унеможливлення звернення заставного майна на користь банку.

Відповідно до п.51 Кабінету міністрів України «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» №1388 від 07.09.1998, яка діяла на час перетину кордону виїзд автотранспортного засобу за кордон України під керуванням особи, яка не є його власником допускався наявності у такої особи тимчасового свідоцтва на реєстрацію транспортного засобу для виїзду за кордон на її імя. Таке свідоцтво на автомобіль марки «NISSAN Pathfinder», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, не оформлялось.

Таким чином ОСОБА_4, через неналежне виконання своїх службових обовязків та несумлінне ставлення до них. в порушення вимог п.2.11 посадової інструкції із змінами та доповненнями, п.2.5. Технології прикордонного та митного контролю у пунктах пропуску через державний кордон для автомобільного сполучення, затверджених спільним наказом Державної митної служби України та Державної прикордонної служби України №505/642 від 11.06.2008р. поставив відмітку у контрольному талоні про проходження транспортним засобом митного контролю, вніс до системи «Інспектор 2006» недостовірні дані, які стали підставою для безперешкодного виїзду за кордон автомобіля, що перебував у банківській заставі.

З листа Кіровоградської міської державної нотаріальної контори №2 від 02.07.2015 року №1049/01-16 вбачається, що з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, померлого 17 травня 2011 року, до нотаріальної контори спадкоємці не звертались.

З довідки філії - Кіровоградське обласне управління ПАТ «Ощадбанк» і пояснень представника вбачається, що станом на 15.07.2013 року заборгованість за кредитним договором №173 від 10 квітня 2008 року становить 73513,92 дол. США, що в гривневому еквіваленті становить 587596,77 грн., на момент розгляду судом справи за позовом ПАТ «Ощадбанк» до ОСОБА_4 про стягнення завданих збитків кредитний договір №173 від 10.04.2008р. є дійсним.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач помилково визначив у якості відповідача громадянина ОСОБА_4, тоді як дії, повязані з дозволом виїзду автомобіля «NISSAN Pathfinder» (предмету застави), і з якими позивач повязує заподіяння збитків, вчинені службовою особою органу державної влади підрозділу Державної митної служби України. Крім того, позивачем не доведено, що розмір збитків тотожний сумі заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів погоджується з вказаним рішенням, оскільки воно постановлено згідно із законом, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не містять даних про суттєві порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи, фактично зведені до посилання на ті обставини та докази, які були досліджені судом першої інстанції і яким суд надав належну правову оцінку у відповідності до вимог ст.ст.212-214 ЦПК України.

Як правильно зазначив суд, ОСОБА_4, дозволивши виїзд автомобіля боржника за межі митного кордону України, діяв не як приватна особа, а як службова особа Держмитслужби України. При цьому має значення і та обставина, що вироком Великобурлуцького районного суду Харківської області від 19.05.2014 року ОСОБА_4 визнано винним у службовій недбалості, яке не відноситься до корисливих.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі статті 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний звязок між шкодою та протиправною поведінкою та вина в заподіянні шкоди.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Позивачем не доведено, а матеріали справи не містять достатніх даних, які б давали право стверджувати, що вказану позивачем суму грошових коштів можна визнати розміром збитків у розумінні ст.22 ЦК України

Крім того, відповідно до ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Статті 1166 і 1174 ЦК України співвідносяться як загальна і спеціальна норми, якими передбачена відповідальність. Загальна застосується лише у тому випадку, коли відсутні підстави для застосування спеціальної.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Купянського міськрайонного суду Харківської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, в касаційному порядку може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий П.В. Кісь

Судді: О.А. Кружиліна

ОСОБА_2