Справа № 149/2807/15-ц Провадження № 22-ц/772/3624/2015Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 5Доповідач Шемета Т. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої: Шемети Т.М.,

суддів: Марчук В.С., Сопруна В.В.,

при секретарі: Мельниковій А.І.

за участю: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 Апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на автомобіль,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом який мотивував тим, що він придбав у відповідача автомобіль марки Daewoo, модель Nexia 1,5 GL, 1995 року випуску, тип ТЗ легковий седан, сірого кольору, д.н.з 06755 ВІ, відповідно до договору купівлі-продажу від 04.10.2013 року, укладеному в простій письмовій формі.. Сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Він сплатив ОСОБА_3 домовлену суму, що підтверджується відповідною розпискою, а той в свою чергу передав йому автомобіль та документи на нього. Однак обовязку щодо зняття з реєстраційного обліку вказаного автомобіля відповідач не виконав, а 07.08.2015 року позивач був зупинений працівниками ДПС ДАІ УМВС України у Хмельницькій області, автомобіль було затримано та поміщено на спеціальний майданчик у звязку з наявністю арешту, накладеного Хмільницьким відділом ДВС на майно відповідача. Враховуючи викладене, позивач просив суд визнати за ним право власності на транспортний засіб - марки Daewoo, модель Nexia 1,5 GL, 1995 року випуску, тип ТЗ легковий седан, сірого кольору, д.н.з 06755 ВІ.

Рішенням Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Апеляційну скаргу мотивує тим, що суд невірно оцінив фактичні обставини справи: перехід права власності на автомобіль за договором купівлі-продажу відбувається не з моменту державної реєстрації права власності, а з моменту передачі автомобіля, якщо в договорі не передбачено інше. Таким чином, для визнання права власності на автомобіль достатньо довести факт сплати грошей покупцем і передачі автомобіля продавцем, що відбулося між ним та відповідачем.

В судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 подану апеляційну скаргу підтримав з викладених у ній підстав, ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджено повідомленням про вручення поштового відправлення.

Колегія суддів перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає, виходячи з такого.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- ОСОБА_3 є власником автомобіля марки Daewoo, модель Nexia 1,5 GL, 1995 року випуску, тип ТЗ легковий седан, сірого кольору, д.н.з 06755 ВІ, номер кузова НОМЕР_1, що підтверджено технічним паспортом серії САА 947859 (копія на а.с. 8);

-04.10.2013 року було укладено договір купівлі-продажу автомобіля, за умовами якого, ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_2 придбав автомобіль марки Daewoo, модель Nexia 1,5 GL, 1995 року випуску, тип ТЗ легковий седан, сірого кольору, д.н.з 06755 ВІ, номер кузова НОМЕР_2 за 3 000 доларів США(а.с.6);

- Позивач сплатив обумовлену суму коштів за автомобіль, що підтверджено розпискою ОСОБА_3 від 04.10.2013 року (а.с.7), а відповідач передав автомобіль та правовстановлюючі документи на нього ОСОБА_2.

- 07.08.2015 року автомобіль було затримано в звязку із накладенням арешту Хмільницьким ВДВС, що підтверджено протоколом огляду та затримання транспорту на вказаний автомобіль (копія на а.с.9).

У відповідності до ч. 1 ст. 328 ЦК Україна, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції вірно виходив з того, що згідно ст.34 Закону України «Про дорожній рух» встановлено обовязкову державну реєстрацію, перереєстрацію, та облік транспортних засобів та їх власників, що здійснюються відповідними підрозділами Державтоінспекції МВС України, що забезпечують безпеку дорожнього руху. Власники транспортних засобів та особи, які використовують їх на законних підставах, зобовязані зареєструвати (перереєструвати) належні їм транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, митного оформлення, одержання транспортних засобів або виникнення обставин, що потребують внесення змін до реєстраційних документів.

Згідно п.п.7,8 постанови Кабінету Міністрі України №1388 від 07.09.1998 року «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів, усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) у підрозділах Державтоінспекції забороняється. При цьому, обовязковою умовою для укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу є його попереднє зняття в установленому порядку з обліку в підрозділах Державтоінспекції.

Такий висновок суду першої інстанції вірний та ґрунтується на нормах закону, суд вірно визначив, що правочин, який підлягає державній реєстрації, є вчиненим з моменту такої реєстрації (ст. 210 ЦК України), яка в даному випадку повинна була проводитися органами Державтоінспекції.

Крім того, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 договір, на підставі якого заявлено вимогу про визнання права власності на автомобіль за позивачем, не відповідає формі, встановленій для таких договорів наведеною постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року N 1388, отже, не може створювати у його сторін будь-яких прав і обов'язків, в т. ч. бути підставою для набуття позивачем права власності на транспортний засіб.

Зважаючи на викладене, слід дійти висновку, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду, а тому вона підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін як таке, що постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 17 листопада 2015 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, на ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: підпис ОСОБА_5

Судді: підпис ОСОБА_6

підпис ОСОБА_7

З оригіналом згідно: ОСОБА_5