Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/9392/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.12.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.,

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Головного управління охорони водних біоресурсів у м. Києві до ОСОБА_1, третя особа Управління Державного казначейства у Дніпровському районі м. Києва про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року Головне управління охорони водних біоресурсів у м. Києві звернулося до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що Головним державним інспектором відділу охорони водних біоресурсів Головного управління охорони водних біоресурсів у м. Києві 27 квітня 2015 року о 05 год. 00 хв. В Деснянському районі м.Києва, на р.Бобрівня виявлено незаконний вилов риби ОСОБА_1 Вилов риби проводився в нерестовий період забороненим знаряддям вилову риби власною сіткою. Відповідачем у такий спосіб було виловлено наступні цінні види риби: плітки 7 шт, загальною вагою 1 кг 500 грам. Шкода рибним ресурсам держави обчислена згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 21.11.2011 р. № 1209 "Про затвердження такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів" становить: 595 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком збитків до протоколу про адміністративне правопорушення № 000558 від 27 квітня 2015 року. Вина відповідача підтверджується постановою Деснянського районного суду м. Києва у справі №754/7421/15-п від 02.06.2015 року, якою відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У звязку із вищенаведеним просив суд стягнути з ОСОБА_1 заподіяну шкоду у розмірі 595,00 грн.

У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує.

У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При розгляді справи судом встановлено, що зі змісту постанови Деснянського районного суду м. Києва від 02 червня 2015 року вбачається, що 27 квітня 2015 року о 05 год 00 хв в Деснянському районі м.Києва на річці Бобрівня ОСОБА_1 проводив заборонений вилов риби забороненим знаряддям лову, власною сіткою у кількості 1 шт, внаслідок чого виловив цінних видів риби: плітки 7 шт, загальною вагою 1,5 кг та завдав збитки рибному господарству України в розмірі 595 грн., чим порушив п. 3.15.4.4 Правил любительського та спортивного рибальства України, ст. 63 Закону України Про тваринний світ.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 визнано виним за ч. 4 ст. 85 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 20 неодаткованих мінімумів доходів громадян (340 грн) без конфіскації знарядь і засобів вчинення правопорушення.

Згідно з абз. 1 ч. 2 ст. 10 Закону України "Про тваринний світ" громадяни зобов'язані охороняти тваринний світ і середовище перебування диких тварин, сприяти відтворенню відновлювальних об'єктів тваринного світу, використовувати об'єкти тваринного світ; відповідно до закону, відшкодовувати шкоду заподіяну ними тваринному світ внаслідок порушення вимог законодавства.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про тваринний світ" обєктами тваринного світу є дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популярному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі.

Згідно із ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобовязав відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірам встановлених законодавством України.

Відповідно до ч. 5 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінально відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів.

Згідно з ч. 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища» шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відповідно ст. 20 Закону України "Про рибне господарство, промислове рибальстві та охорону водних біоресурсів" шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебуванні внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, як безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності.

Згідно ч. 1 до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірним рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як вбачається з такс для обчислення розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення громадянами України, іноземцями та особами без громадянства цінних видів водних біоресурсів у рибогосподарських водних об'єктах України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 листопада 2011 р. № 1209 ,- оцінка збитків, заподіяних внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення одного екземпляра водних біоресурсів незалежно від розміру та ваги встановлена за плітку 5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Загальна шкода, заподіяна незаконними діями ОСОБА_1 становить плітка 7 шт х 85 грн = 595 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних обєктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, та континентальному шельфі, є об'єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органу місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Стаття 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п. 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Суд оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління охорони водних біоресурсів у м. Києві знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв'язку з чим позов відлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, звільнена від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати в дохід держави.

Отже, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 15, 60, 61, 107, 109, 113, 118-120, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов Головного управління охорони водних біоресурсів у м. Києві до ОСОБА_1, третя особа Управління Державного казначейства у Дніпровському районі м. Києва про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування (збирання) або знищення цінних видів водних біоресурсів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 - на користь Головного управління охорони водних біоресурсів у м. Києві (на рахунок отримувача Управління Державної казначейської служби України у Києво-Святошинському районі, , р/р 0357, МФО 821018, ГУДКСУ у Київській області, отримувач Києво-Святошинське УК/Боярська міська рада/24062100) відкодування заподіяної шкоди у розмірі 595 грн 00 коп (пятсот девяносто пять грн.).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, судові витрати у розмірі 243 грн 60 коп (двісті сорок три шістдесят коп) в дохід держави.

Копію заочного рішення негайно направити відповідачу.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя В.В.Нікушин