АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 644/4073/15 Головуючий суддя І інстанції ГлібкоО.В.
Провадження № 22-ц/790/5858/15 Суддя доповідач Пилипчук Н.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю,

за участю секретаря - Шабас О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року по справі за позовом КП «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року позовні вимоги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за централізоване опалення та гарячої води задоволені частково. Вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2 що проживають за адресою: м. Харків, вул. 2-ї Пятирічки, б. 23, кв. 17 на користь комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги опалення та гарячу воду за період з 01.09.2011 року по 28.02.2014 року 6321,24 грн., в іншій частині позовних вимог відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог КП «ХТМ» в повному обсязі. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. Вказує, що суд неправильно застосував строк позовної давності, розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, між сторонами відсутні договірні правовідносини, позивач не надав ліцензію на здійснення господарчої діяльності(надання послуг).

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне в її задоволенні відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, не спростовано сторонами, що відповідачі проживають в квартирі № 17 будинку № 23 по вул. 2-ї Пятирічки, у м. Харкові і є користувачами послуг, що надаються позивачем.

Основним предметом діяльності КП «Харківські теплові мережі», відповідно до Статуту підприємства, є виробництво, транспортування, розподіл та реалізація теплової енергії усім групам споживачів за Тарифами, що регулюються відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 23.12.1998 року № 1407, КП «Харківські теплові мережі» є виконавцем послуг з централізованого теплопостачання та підігріву гарячої води в житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Харкова. На підставі розпорядження голови Харківської міської ради, підприємство перед початком опалювального сезону подає теплову енергію в житлові будинки на потреби опалення та протягом року на потреби гарячого водопостачання.

Згідно до ст. 633 ЦК України публічним є договір в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться. Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

КП "Харківські теплові мережі" подає опалення у всі квартири будинку незалежно від того, уклав споживач договір з підприємством чи ні, оскільки подати тепло у квартиру тільки того споживача, який має з позивачем договірні відносини технічно неможливо. Договором є усна чи письмова угода між споживачем та продавцем (виконавцем) про якість, термін, ціну та інші умови, по яким реалізується продукція. Підтвердженням факту існування договірних відносин між сторонами є квитанції про оплату послуг та факт оплати споживачами послуг теплопостачання.

Таким чином встановлено, що позивач надає відповідачам послуги з опалення та гарячого водопостачання згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води».

Судом встановлено, що за період з 01.09.2011р. по 28.02.2014 р. відповідачі не в повному обсязі сплачували вартість послуг, загальна сума заборгованості складає 6321,24 грн.

До обов'язків споживача комунальних послуг, які встановлено ч.З ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», входить, в тому числі, оплата за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку (ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Розрахунок заборгованості перевірений судом, відповідає встановленим у визначеному законом порядку тарифам, відповідач не надав належних та допустимих доказів того, що існують оплачені ним суми, що не були враховані у розрахунку позивача.

Відповідач вказує, що позивачем не здійснено перерахунок оплати за послуги з теплопостачання з урахуванням кліматичних умов, між тим не надає належних та допустимих доказів, з яких би вбачалася наявність підстав для такого перерахунку. Відомості щодо кліматичних умов в Харківській області за опалювальний сезон 2010-2011 року до уваги не беруться, оскільки цей сезон знаходиться поза межами періоду стягнення.

Судова колегія вважає, що період стягнення визначено судом першої інстанції в межах позовної давності.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

З матеріалів справи вбачається, що 14.09.2011 року та 27.03.2014 року позивач звертався до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з централізованого опалення та гарячої води (а.с. 25, 28), 19.09.2011 року та відповідно 02.04.2014 року було видано судові накази за вказаними заявами (а.с. 26, 29). За заявою відповідачів Орджонікідзевський районний суд м. Харкова скасував зазначені судові накази на підставі ухвал суду від 11.04.2012 року та відповідно від 22.04.2014 року (а.с 27, 30).

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

За таких обставин, правильним є висновок суду першої інстанції про те, що позивачем не пропущено строк звернення до суду про стягнення заборгованості за період з 01.09.2011р. по 28.02.2014 р.

Судом першої інстанції правильно досліджені і оцінені обставини по справі, доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 07 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Харківської області набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді