АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 650/476/15-ц Головуючий у І інстанції Коваль В.О.
Номер провадження 22-ц/791/3124/15 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Майданіка В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Прушинська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», третя особа ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування наказу, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, стягнення доплати за ненормований робочий день, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

28 квітня 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом, остаточними вимогами якого були вимоги про поновлення строку на оскарження наказу Голови правління Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» ОСОБА_3 № 695-к від 14 липня 2014 року, визнання незаконним та скасування цього наказу, поновлення його на роботі, стягнення з відповідача заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 16 липня 2014 року по 31 серпня 2015 року в розмірі 26948,83 гривні, відшкодування моральної шкоди 8000 гривень, стягнення з відповідача доплати за ненормований робочий день 25 % від посадового окладу за період з 01 травня 2012 року по 31 липня 2014 року в розмірі 10961,50 гривні, а всього 45910,33 гривні.

В обґрунтування позову посилався на те, що з 05 березня 2003 року працював на посаді водія у Відкритому акціонерному товаристві «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» Великоолександрівського РЕЗ і ЕМ, назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», 06 травня 2014 року йому було повідомлено про скорочення його посади та відмовлено в переведенні на іншу посаду, 15 липня 2014 року наказом Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго» № 695-к від 14 липня 2014 року він був звільнений з роботи за п. 1) ч. 1 ст. 40 КЗпП України у звязку зі скороченням штату працівників, по теперішній час відповідач не видав позивачу трудову книжку та не надіслав її поштою, чим обмежив його в можливості своєчасного звернення до служби зайнятості, вважає звільнення з роботи незаконним.

Рішенням Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2015 року у задоволенні позовних вимог відмовлено у звязку з пропуском строку звернення до суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі з підстав, що у ньому зазначені.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали, при цьому ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 пояснили, що відповідач має право на скорочення штату працівників, вважали звільнення позивача таким, що проведено з порушенням вимог закону, не змогли пояснити, в які дні 2014 року позивач був задіяний на роботі ненормований робочий день.

Представник відповідача пояснив, що у товаристві дійсно було проведено скорочення штату працівників, характеру масового таке вивільнення не мало, під скорочення попала і посада позивача, іншу посаду йому не пропонували, оскільки вакантних посад за його спеціальністю та кваліфікацією не було, звільнення проведено правомірно, трудову книжку позивач не забирає та не надає згоди надіслати її поштою, доплата за ненормований день проводиться лише тоді, коли працівник дійсно по роботі задіяний ненормований робочий день, у 2014 році таких днів у позивача не було, його машина тривалий час перебувала на ремонті, раніше така доплата проводилася пропорційно відпрацьованим ненормованим робочим дням в розмірі до 15 % за поданням керівника підрозділу у кожному разі з оформленням відповідного наказу.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

П. 1) ч. 1, ч. 2 ст. 40 КЗпП України власнику або уповноваженому ним органу надано право на розірвання трудового договору з працівником, укладеного на невизначений строк, у випадку скорочення штату працівників, таке звільнення допустиме, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу, при цьому необхідно дотримати порядок звільнення, визначений ст. 49-2 цього Кодексу: про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці, при вивільненні працівників враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством, одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Як вбачається з матеріалів справи позивач працював на посаді водія у відповідача у його Великоолександрівському підрозділі, 23 квітня 2014 року відповідачем було винесено наказ № 248 про оптимізацію чисельності Публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Херсонобленерго», на підставі якого 06 травня 2014 року позивача було повідомлено про скорочення його посади з подальшим звільненням без пропозиції на переведення на іншу посаду, чого позивачем не заперечується, 15 липня 2014 року наказом відповідача № 695-к від 14 липня 2014 року позивач був звільнений із зазначеної посади за п. 1) ст. 40 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників.

На вимогу суду при апеляційному розгляді справи відповідачем було надано штатний розпис товариства станом до проведення скорочення та після цього, з документів вбачається реальне скорочення посади позивача та відсутність вакантних посад для його працевлаштування у відповідності до спеціальності та кваліфікації, такі дані позивачем спростовані не були, отже його звільнення за скороченням штату працівників було проведено у відповідності до вимог чинного законодавства та з дотриманням передбаченого ним порядку.

Стосовно вимоги про стягнення доплати за ненормований робочий день колегією суддів встановлено, що в наказі про прийом позивача на роботу міститься відмітка про його право на отримання доплати за ненормований робочий день, з огляду роздруківок отримуваної позивачем заробітної плати з січня 2011 року по липень 2014 року вбачається, що йому виплачувалася доплата за ненормований робочий день у заявлений до стягнення період не більше 15% за фактично відпрацьовані ненормовані робочі дні в кожному місяці по-різному, з січня 2014 року така доплата не здійснювалася, відповідно до додатку № 2 Положення про організацію оплати праці працівників ПАТ «ЕК «Херсонобленерго» доплати і надбавки працівникам встановлюються або знімаються, у тому числі за ненормований робочий день, за поданням службових записок від керівників структурних підрозділів та оформлюються наказом по підприємству, позивачем не спростовано доводи представника відповідача про те, що позивач у 2014 році не мав ненормованих робочих днів, тому відповідного наказу про отримання ним доплати не видавалося.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що звільнення позивача з роботи за скороченням штату працівників проведено за відсутності порушень закону, які б могли бути підставою для поновлення позивача на роботі, доплата за ненормований робочий день йому виплачувалася у випадках, коли його робочі дні були ненормованими, вказані у позові обставини як підстави для задоволення даної вимоги в порушення ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем доведені не були, передбачені законом підстави для стягнення заявлених до стягнення сум відсутні.

Оскільки позов є необґрунтованим, то саме з цієї підстави належить відмовити у його задоволенні, а не у звязку з пропуском строку звернення до суду, як вирішено судом першої інстанції.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з належної підстави.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Великоолександрівського районного суду Херсонської області від 21 жовтня 2015 року скасувати.

ОСОБА_2 відмовити у задоволенні позову з іншої підстави за необґрунтованістю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_5

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_6

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1