Головуючий у першій інстанції Вінська Н. В. Доповідач Бабій А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Бабія А. П.

суддів Варикаші О. Д., Станкевича В. А.

при секретарі Желєзнові В. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом фізичної особи підприємця ОСОБА_2 до Коблівської сільської ради, ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Волна-Прім» про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 27. 10. 2015 р. про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 27. 10. 2015 р. задоволено заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони і заборонено ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам приступати до експлуатації земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (відповідно до даних державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 виданому на ім'я ОСОБА_3.), розташованої за адресою: Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, 55 км автодороги АДРЕСА_1 (відповідно до даних договору купівлі-продажу від 29. 10. 2008 р. бланк ВКТ № 432153).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставить питання про скасування ухвали суду і постановленні нової ухвали про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_2 про забезпечення позову тому, що ухвала суду не відповідає вимогам діючого законодавства і суд фактично ухвалив рішення суду без розгляду справи по суті, а також не врахував, що саме він є власником спірної земельної ділянки, яка знаходиться в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області, але до участі у справі він не залучений і про ухвалу він дізнався від голови Коблівської сілької ради Березанського району Миколаївської області.

В судовому засіданні ОСОБА_5, представник ОСОБА_4 і Коблівської сільської ради Березанського району Миколаївської області, підтримала доводи апеляційної скарги, а ОСОБА_6, представник ОСОБА_2 та ТОВ «Волна-Прім», вважає ухвалу суду правильною.

Відповідно до ст. 305 ЦПК України неявка в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши доводи скарги і перевіривши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного.

Задовольняючи заяву фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 151, 152 ч. ч. 1, 2, 153 ЦПК України і того, що між сторонами виник спір з приводу земельної ділянки і можливість використання відповідачем земельної ділянки в своїх цілях, що значно ускладнить виконання можливого рішення суду у справі.

Проте вказані висновки суду суперечать вимогам процесуального закону та не ґрунтуються на матеріалах справи.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову (ч. 1 статті). У заяві про забезпечення позову повинно бути визначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 2 статті). Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду (ч. 3 статті).

Згідно зі ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі забороною вчиняти певні дії; забороною іншим особам виконувати щодо майна інші зобов'язання; (ч. 1 статті). У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову (ч. 2 статті). Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 статті).

За положеннями ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1 статті), про вжиття заходів забезпечення позову суд постановляє ухвалу, в якій зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, порядок виконання, розмір застави, якщо така призначена (ч. 5 статті), залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково (ч. 6 статті), суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу (ч. 8 статті).

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

За роз'ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22. 12. 2006 р. (із змінами) розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів (п. 4 постанови); ухвала про забезпечення позову постановляється в порядку, визначеному ст. 209 ЦПК , і повинна включати мотивувальну частину, де поряд із зазначенням мотивів, із яких суд (суддя) дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, наводиться посилання на закон, яким суд керувався при постановленні ухвали (п. 7 постанови).

Судом встановлено, що у клопотанні фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 від 21. 10. 2015 р., яке зареєстроване в суді 23. 10. 2015 р., ставиться питання про застосування заходів забезпечення шляхом заборони ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам приступати до експлуатації земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 з тих підстав, що ця земельна ділянка знаходиться на належній їй з 2008 р. на праві власності земельній ділянці з посиланням на ст. 151 ч. 1 ЦПК України і зважаючи на те, що ОСОБА_3 має державний акт на право власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування об'єктів туристичної інфрастуктури та закладів громадського харчування і вона може звести та ввести в експлуатацію на спірній ділянці будівлі, що в подальшому унеможливить виконати рішення по справі.

Разом з тим, з наявних у матеріалах справи правовстановлюючих документів, зокрема, нотаріально посвідченого договору дарування від 04. 05. 2015 р. спірної земельної ділянки видно, що власником цієї земельної ділянки на час подання ОСОБА_2 23. 10. 2015 р. позову є ОСОБА_4, який не притягнутий до участі у справі, а зі змісту позову видно, що спір стосовно спірної земельної ділянки має місце у позивача саме з ним.

Тому доводи позивача у клопотанні щодо забезпечення позову у зв'язку з наявністю спору між позивачем та ОСОБА_3 з приводу земельної ділянки і можливість використання відповідачем ОСОБА_3 земельної ділянки в своїх цілях, що значно ускладнить виконання можливого рішення суду у справі, не відповідає фактичним обставинам щодо спірної земельної ділянки.

Крім того, встановлена в якості забезпечення позову заборона ОСОБА_3 та будь-яким іншим особам приступати до експлуатації земельної ділянки площею 0,1 га, кадастровий номер НОМЕР_1 (відповідно до даних державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 виданому на ім'я ОСОБА_3.), розташованої за адресою: Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, 55 км автодороги АДРЕСА_1 (відповідно до даних договору купівлі-продажу від 29. 10. 2008 р. бланк ВКТ № 432153) за змістом суперечить доданій до позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 копії державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 674238 від 29. 12. 2012 р. на ім'я ОСОБА_3, на яку в оскаржуваній ухвалі суду є посилання і з якої видно, що зазначена в акті земельна ділянка значиться як така, що розташована в с. Коблеве Березанського району Миколаївської області.

Вказаній обставині суд першої інстанції при розгляді заявленого позивачем клопотання про забезпечення позову не дав ніякої оцінки, вказуючи лише на те, що ця ділянка відповідно до даних договору купівлі-продажу від 29. 10. 2008 р. бланк ВКТ № 432153 розташована за адресою: Сичавська сільська рада Комінтернівського району Одеської області, 55 км автодороги АДРЕСА_1 і фактично вже змістом цієї ухвали під час вирішення питання про відкриття провадження у справі надав перевагу договору купівлі-продажу від 29. 10. 2008 р. (бланк ВКТ № 432153) перед державним актом на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2, що суперечить вимогам ЦПК України щодо порядку вирішення питання про забезпечення позову, оскільки вирішення питання щодо фактичного знаходження спірної земельної ділянки відноситься до суті спору у даній справі.

Внаслідок викладеного суд першої інстанції у даній справі порушив порядок, встановлений для вирішення питання про забезпечення позову, і допустив суперечливість змісту висновку суду першої інстанції при задоволенні клопотання позивача про забезпечення позову.

Відповідно ж до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

За таких обставин, апеляційна скарга ОСОБА_4підлягає частковому задоволенню, а ухвала суду першої інстанції з питання забезпечення позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_2- скасуванню в повному обсязі з передачею цього питання на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

При цьому, апеляційний суд відмічає, що у даній справі знаходяться 2 підписаних суддею однакових за змістом оригінали ухвали суду першої інстанції від 27. 10. 2015 р. про забезпечення позову у справі (т. 1 а. с. 108 і т. 2 а. с. 95), що не передбачено законом.

Керуючись ст. 307 ч. 2, ст. 312 ч. 1 п. 3, ст. ст. 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Скасувати ухвалу Комінтернівського районного суду Одеської області від 27. 10. 2015 р.про забезпечення позову і передати на новий розгляд до суду першої інстанції питання щодо розгляду клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 до Коблівської сільської ради, ОСОБА_3, третя особа товариство з обмеженою відповідальністю «Волна-Прім» про визнання незаконним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, визнання не дійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді апеляційного суду Одеської області А. П. Бабій

О. Д. Варикаша

В. А. Станкевич