1Справа № 335/985/15-ц 2/335/701/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Калюжної В.В., при секретарі Марусій І.В., розглянувши у судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, та зустрічним позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4, до ОСОБА_1, треті особи: Третя ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Житлово будівельний кооператив „Хімік про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування своїх вимог вказала, що 16.10.2010 року помер її чоловік ОСОБА_5, після смерті якого відкрилась спадщина на квартиру АДРЕСА_1, яка належала йому на підставі свідоцтва про право власності № 1910 від 04.09.2000 року. Спірна квартира є спільною власністю подружжя, оскільки була придбана під час зареєстрованого шлюбу. Окрім позивача, спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 є його син ОСОБА_6, який за життя відмовився від свої частки у спадщині на користь матері ОСОБА_1, та 24.03.2012 року помер.

Позивач посилаючись на те, що державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу, просить визнати за нею в порядку спадкування, право власності на квартиру АДРЕСА_1.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третя особа: Третя ОСОБА_2 державна нотаріальна контора про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, який був уточнений під час судового розгляду.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що 16.10.2010 року помер ОСОБА_5 (надалі спадкодавець) - батько ОСОБА_7 (надалі спадкоємець), який помер 12.03.2010 року, до смерті проживали та були зареєстровані за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті спадкодавця та спадкоємця залишилась спадщина у вигляді квартири № 107, яка знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Гагаріна, буд.1. За час свого життя заповіту спадкодавець не залишив.

На час смерті спадкодавець перебував у шлюбі з ОСОБА_1 та мав сина ОСОБА_6, який помер 24.03.2012 року, але за час життя, він відмовився від спадщини на користь матері ОСОБА_1

Син ОСОБА_7 спадкоємець, помер 12.03.2010 року, тому за правом представлення після смерті ОСОБА_5 спадкоємцем є онук ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4, як законний представник ОСОБА_1, звернулась від його імені до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу, але отримати свідоцтво про спадщину не змогла, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4, просять суд визнати за правом представлення за неповнолітнім ОСОБА_1 після ОСОБА_5 в порядку спадкування, право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач та її представник за первісним позовом не зявилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог за зустрічним позовом.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та надав суду письмові заперечення проти позову.

В судове засідання позивач за зустрічним позовом та його законний представник не зявилися, представник позивача надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти задоволення позовних вимог за первісним позовом.

Представники третьої особи ЖБК „Хімік та Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилися, про день та час судового засідання повідомлялися у встановленому законом порядку, причину неявки суду не повідомили.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 30.11.1961 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії І-ЖС № 119895.

Відповідно до свідоцтва на право власності № 1910 від 18.09.2000 року ОСОБА_5 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності.

Вказана квартира, придбана подружжям у шлюбі, є сумісною власністю подружжя, на яку кожен із них має рівне право володіння, користування і розпорядження. Таким чином, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 має право на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як на частку у спільному майні подружжя.

15.10.2010 року ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_8 І-ЖС № 248423, виданим 27.11.2012 року.

Після його смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, спадкоємцями якої відповідно до ст. 1261 ЦК України є ОСОБА_1, як дружина померлого та ОСОБА_6, як син померлого.

14.04.2011 року ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5 та 14.04.2011 року ОСОБА_6 звернувся до нотаріальної контори про відмову від спадщини, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Крім того, 12.04.2011 року ОСОБА_4, як законний представник від імені малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5, оскільки батько ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, який є сином спадкодавця, ОСОБА_7 помер 12.03.2010 року.

Так, з матеріалів справи вбачається, що 27.11.1999 року ОСОБА_7 уклав шлюб з ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-ЖС № 072836. Від шлюбу у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 народився син ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження І-ЖС № 078229.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_8 1-ЖС № 167390, ОСОБА_7 помер 12.03.2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до частини 1 статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, після смерті ОСОБА_5 право на спадщину за законом мають три спадкоємці: позивач за первісним позовом ОСОБА_1, син спадкодавця ОСОБА_6, який відмовився від спадщини на користь позивача ОСОБА_1 та внук спадкодавця, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1

Відповідно ч.1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Отже, позивач за первісним позовом ОСОБА_1 має право на спадкування з урахуванням відмови на її користь сина спадкодавця, на 2/3 частини спадкового майна, а позивач за зустрічним позовом - на 1/3 частину спадкового майна. З урахуванням того, що спадкове майно складається з 1/2 частини квартири, позивач ОСОБА_1 має право на отримання у спадщину 1/3 частини квартири, а позивач за зустрічним позовом на 1/6 частину квартири.

Також судом встановлено, що постановою державного нотаріуса Третьої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори № 2995/02-31 від 17.12.2014 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_5, у звязку з тим, що не надані документи, потрібні для вчинення нотаріальної дії.

Згідно положень п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про судову практику у справах про спадкування N 7 від 30.05.2008 р.: „При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Так, п. 24 вказаної вище Постанови Пленуму також встановлює, що суд повинен вирішувати питання про визнання права на спадщину, щоб не заміщувати функції нотаріальної контори, тільки при наявності Постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою відповідною нотаріальною конторою.

Таким чином, судом встановлено, що оформити свої спадкові права на спірну квартиру у нотаріальному порядку позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом не мали змоги через відсутність оригіналу правовстановлюючого документа, що підтверджують право власності на спадкове майно.

Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України, однією з умов виникнення прав та обовязків учасників цивільних правовідносин є рішення суду.

Неможливість отримання свідоцтва про право на спадщину позбавляє позивача можливості здійснювати права власника та порушує ч. 1 ст. 317 ЦК України, ч.ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво право на спадщину. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги позивача за первісним позовом підлягають частковому задоволенню, та за ОСОБА_1 слід визнати право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, як на частку у спільному майні подружжя та на 1/3 частину квартири у порядку спадкування, а всього на 5/6 частин зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 15.10.2010 року.

Позовні вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4 підлягають задоволенню в повному обсязі та за ним слід визнати право власності на 1/6 частину квартири.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 197, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН НОМЕР_1, право власності на 5/6 частин квартири АДРЕСА_1 як на частку у спільному майні подружжя та в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, який помер 15.10.2010 року.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Зустрічний позов ОСОБА_3, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_4, до ОСОБА_1, треті особи: Третя ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, Житлово будівельний кооператив „Хімік про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, 28.11.2000 року, ІПН НОМЕР_2 право власності на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 15.10.2010 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: В.В. Калюжна