У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., НагорнякаВ.А., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Кредобанк» в особі Харківського відділення Центральної філії публічного акціонерного товариства «Кредобанк», ОСОБА_5 про встановлення факту неукладеності кредитного договору, розірвання договору іпотеки, визнання кредитного договору припиненим та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення суми боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, на рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 10 лютого 2012 року між публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк») та нею було укладено кредитний договір № Ф2417/02-12, відповідно до умов якого банк зобов'язався надати їй грошові кошти у розмірі 625 тис. грн. на строк до 1 лютого 2032 року, а вона зобов'язалася повернути кредит і сплатити відсотки.

10 лютого 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та нею було укладено договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1, предметом якого є належне їй на праві власності нерухоме майно - житловий будинок з прибудовами літ. А-2 загальною площею 120,9 кв. м., басейн літ. Д., альтанка літ. Е, огорожа № 3-5, зливна яма 6,7, замощення № 1, що знаходяться по АДРЕСА_1

Позивач вказувала на те, що грошові кошти від банку вона не отримала.

Зазначала, що 12 лютого 2015 року між банком та ОСОБА_5 було укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року.

17 лютого 2012 року між нею та ОСОБА_5 було укладено договір, за яким остання прийняла на себе зобов'язання сплачувати усі платежі, що обумовлені кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року та договором іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, які укладені між нею та ПАТ «Кредобанк».

Вважала, оскільки ОСОБА_5 є боржником і кредитором за зазначеними договорами, зобов'язання припиняється поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

У зв'язку з цим позивач ОСОБА_4 просила встановити факт неукладеності кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року між ПАТ «Кредобанк» та нею; розірвати договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та нею, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 431, кредитний договір № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та нею та договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та нею, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 432 - визнати припиненим поєднанням боржника і кредитора в одній особі.

У квітні 2015 року ОСОБА_5 подала зустрічний позов до суду, в якому просила стягнути на свою користь з ОСОБА_4 159 174 грн 93 коп. заборгованості.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 13 серпня 2015 року позов ОСОБА_4 задоволено частково. Визнано припиненим кредитний договір № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі. Визнано припиненим у зв'язку із припиненням основного зобов'язання договір іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладений між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 У решті позову ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено. Додатковим рішенням цього ж суду від 21 серпня 2015 року вирішено питання про судовий збір.

Оскаржуваним рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року рішення районного суду змінено, скасовано його в частині визнання припиненим кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року, укладеним між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, визнання припиненим у зв'язку із припиненням основного зобов'язання договору іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року, укладеного між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_4 та в задоволенні позову у цій частині ОСОБА_4 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 149 958 грн 36 коп. заборгованості за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року. Вирішено питання про судовий збір у зв'язку із скасуванням додаткового рішення Київського районного суду м. Харкова від 21 серпня 2015 року скасовано. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення та додаткове рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржуване у справі судове рішення, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 316 ЦПК України правильно визначився з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання припиненим кредитного договору № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року у зв'язку із поєднанням боржника і кредитора в одній особі, визнання припиненим у зв'язку із припиненням основного зобов'язання договору іпотеки № Ф2417/02-12/S-1 від 10 лютого 2012 року. Висновок суду у цій частині є правильним та ґрунтується на вимогах закону, як і задоволення зустрічного позову ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № Ф2417/02-12 від 10 лютого 2012 року у розмірі 149 958 грн 36 коп.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника не спростовують вищезазначених висновків суду і не дають підстав для висновку про порушення апеляційним судом норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду апеляційної інстанції слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, подану представником ОСОБА_6, відхилити, рішення апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

А.О. Леванчук
В.А. Нагорняк
Т.О. Писана

Колегія суддів: