Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" грудня 2015 р.

Коростенський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Коваленко В.П.

при секретарі Петрук О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати недійсними договори про надання споживчого кредиту №0 від 31 липня 2008 року та №0 від 29 серпня 2008 року, укладені між ПАТ «Укрсиббанк» та ним.

В підтвердження свої вимог посилається на те, що згідно умов укладених договорів кредит мав надаватися шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. По даний час сума коштів обумовлена укладеними кредитними договорами на рахунок позивача не поступила, було порушено права споживача в тому, що його не було повідомлено про порядок погашення процентів, їх розмір та періодичність сплати. Правочин мав бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав викладені вимоги, просить їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідача проти позову заперечує, стверджує, що позивач отримав вказані суми коштів, в останнє судове засідання не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. За таких обставин суд вважає можливим розглядати дану справу без участі представника відповідача.

Суд відмовляє в задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_1, виходячи з таких підстав.

Як встановлено судом 31 липня 2008 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсибанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 . Відповідно до умов зазначеного кредитного договору (п.1.1) банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 63 тисячі доларів США, що дорівнює еквіваленту 305241,30 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобовязується прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у вигляді одного траншу в розмірі суми кредиту,зазначеному в цьому пункті Договору.

Пунктом 1.5 зазначеного кредитного договору передбачено,що банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №7600 у банку.

29 серпня 2008 року між позивачем ОСОБА_1 та ПАТ Укрсиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №0.

Відповідно до умов зазначеного кредитного договору (п.1.1) банк зобовязується надати позичальнику кредитні кошти (кредит) в сумі 16 тисяч доларів США, що дорівнює еквіваленту 77531,20 гривень за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобовязується прийняти належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у формі кредитної лінії, ліміт якої встановлюється у розмірі суми кредиту,зазначеному в цьому пункті Договору, при цьому надані в межах загальної суми кредиту транші після повернення до банку поновлюють загальну суму кредиту.

Пунктом 1.5 зазначеного кредитного договору передбачено,що банк надає позичальнику кредит шляхом зарахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника №7600 у банку.

Згідно ст.ст. 3,11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено обовязок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст.626,ст.627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

За положеннями ч.1ст.628,ч.1ст.638 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства . Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.14 постанови №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснив, що при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК України (статті 215,1048-1052,1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів».

Зокрема, кредитний договір обовязково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих що повязані з його нікчемністю. При вирішенні справ про визнання кредитного договору недійсним суди повинні враховувати розяснення , наведені у постанові Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

У відповідності до ч.1ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою ст. 203ЦК України саме в момент вчинення правочину.

Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Не заслуговують на увагу суду твердження позивача про те, що суми коштів вказані в спірних договорах не були перераховані на його рахунок.

Судом встановлено, що кошти в сумі 63 тисячі доларів США та 16 тисяч доларів США за кредитними договорами були перераховані на вказаний в договорах поточний рахунок позичальника №7600 в ПАТ «Укрсиббанк». Вказані обставини повністю доведені висновком судово-економічної експертизи.

Згідно висновку даної експертизи №484/15-25 від 19.08.2015 року будь-який рух коштів на рахунку ОСОБА_1 №7600 в ПАТ «Укрсибанк» в період з 31.07.2008 року по 07.04.2008 року підтверджується тільки 31.07.2008 року та 29.08.2008 року, тобто в день підписання кредитних договорів.

Відповідно до довідки від 18.03.2014 року (а.с.81) виданої начальником відділення №67 «Укрсиббанк» видно, що за період з 31.07.2008 року по 18.03.2014 року операції відсутні.

Таким чином, кошти на рахунок позичальника були нараховані, але будь-яких даних про їх зняття із рахунку суду не надано.

Доводи позивача про те, що всупереч ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» не визначено порядок погашення процентів, їх розмір та періодичність сплати не заслуговують на увагу.

Після укладення договору позичальник набув право отримати кредитні кошти, подавши до кредитодавця письмову заяву з зазначенням бажаної суми кредиту в межах обумовленої.

Сторонами обумовлено, що кредит мав повертатись в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, кінцевим строком повернення кредиту було визначено 31 липня 2015 року (п.1.2.2 Договору), встановлена процентна ставка за користування кредитними коштами, порядок її перегляду, строк сплати процентів (п.1.3.1-1.3.4 Договору). Цільовим призначенням кредиту було визначено споживчі потреби (п.1.4 Договору), сторони погодили черговість погашення зобовязання (п.1.6), домовились про забезпечення виконання зобовязання, домовились про забезпечення виконання зобовязання заставою нерухомого майна нежитлового приміщення загальною площею 126,80 кв.м., що знаходиться в м. Коростень вул. Кірова,74 та є власністю ОСОБА_1 та порукою ОСОБА_3.

Права та обовязки сторін визначено розділом 3 Договору, їх відповідальність розділом 4.

Відповідно до п.7.12 Договору сторони завізували кожну сторінку аркушу Договору та домовились вважати, що уклавши договір, позичальник своїм підписом засвідчив факт та згоду з його умовами, що вони йому зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього, що перед укладенням договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів».

Частина 2 статті11 Закону України «Про захист прав споживачів» покладає на кредитодавця обовязок повідомити споживачу у письмовій формі наступну інформацію: особу та місцезнаходження кредитодавця ; кредитні умови, зокрема:а) мету,для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в)наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобовязаннями споживача; г) тип відсоткової ставки ; г) суму, на яку кредит може бути виданий ; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту ( перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний ; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів,їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и)податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Перелік інформації, що надається банками споживачу перед укладенням кредитного договору про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, міститься у п.2.1 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Підтвердження про ознайомлення з вищенаведеною інформацією повинно бути оформлено у письмовому вигляді (п.2.4 Правил).

Під час підписання договору позичальником позивачеві була доведена у письмовій формі вищевказана інформація, що він підтвердив своїм підписом на договорі та погодився із зазначеними в ньому умовами кредитування.

На момент укладення вказаного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін. Правочин спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Наслідки правочину настали кошти зараховані на рахунок. Факт неотримання коштів із вказаного рахунку не свідчить про ненастання правових наслідків і недійсність правочинів.

Таким чином, суд приходить до висновку ,що позивач не довів , що укладені договори між ним та банком є недійсними , що його не було повідомлено про порядок погашення процентів, їх розмір, періодичність сплати, що передбачено Законом України « Про захист прав споживачів» та Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року №168 .

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 203,215 ЦК України , - суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Коростенський міськрайонний суд шляхом подачі протягом 10 днів після його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Коваленко В.П.