Справа № 466/9262/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

09 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Прокурора Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради та Комунальної міської клінічної дитячої лікарні до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілої внаслідок завдання злочину, -

в с т а н о в и в :

06 листопада 2015 р. Прокурор Шевченківського району м. Львова в інтересах держави в особі Львівської міської ради та Комунальної міської клінічної дитячої лікарні звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на лікування потерпілої внаслідок завдання злочину.

В обгрунтування позову зазначає, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.10.2014 р. ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст.286 КК України. Вироком суду встановлено, що 14.08.2014 о 20 годині 40 хвилин обвинувачений ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вул. Шевченка, порушивши вимоги Р.1. п. 1.5; Р.2 п.п. 2.3 б), д; Р 12 п. 12.1 ПДР України, що виразилися у прояві неуважності до дорожньої обстановки та її змін, а саме їдучи колесами правого борту автомобіля по потоку води, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з моменту виявлення пішоходів, котрі зліва направо по напрямку його руху перетинали проїзну частину дороги вул. Шевченка та зупинилися у лівій по напрямку його руху смузі перед осьовою лінією горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, застосував екстрене гальмування, що призвело до заносу керованого ним автомобіля, виїзду на бордюр, перекидання транспортного засобу та, як наслідок, до наїзду на пішохода ОСОБА_2 Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно довідки №719 від 09.06.2015 перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській дитячій клінічній лікарні у період з 14.08.2014 до 26.08.2014. Відтак, неправомірними діями відповідача державі в особі Комунальної міської дитячої клінічної лікарні завдано збитків у сумі 3720 грн. 98 коп. Станом на теперішній час, зазначені вище витрати КМДКЛ обвинуваченим ОСОБА_1 не відшкодовані.

В судовому засіданні прокурор Прокуратури Шевченківського району м. Львова ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позивачі в судове засідання не зявилися.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату та час розгляду справи.

Зі згоди представника прокуратури, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу у відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши зібрані по справі докази, зясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Судом встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м. Львова від 20.10.2014 р. ОСОБА_1 визнано винуватим та засуджено за ч. 2 ст.286 КК України.

Згідно ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком суду встановлено, що 14.08.2014 о 20 годині 40 хвилин обвинувачений ОСОБА_1, керуючи автомобілем марки «ВАЗ-21099», номерний знак НОМЕР_1 та рухаючись ним у м. Львові по вул. Шевченка, порушивши вимоги Р.1. п. 1.5; Р.2 п.п. 2.3 б), д; Р 12 п. 12.1 ПДР України, що виразилися у прояві неуважності до дорожньої обстановки та її змін, а саме їдучи колесами правого борту автомобіля по потоку води, не вибрав в установлених межах безпечної швидкості руху керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, з моменту виявлення пішоходів, котрі зліва направо по напрямку його руху перетинали проїзну частину дороги вул. Шевченка та зупинилися у лівій по напрямку його руху смузі перед осьовою лінією горизонтальної дорожньої розмітки, яка поділяє потоки транспорту зустрічних напрямків, застосував екстрене гальмування, що призвело до заносу керованого ним автомобіля, виїзду на бордюр, перекидання транспортного засобу та, як наслідок, до наїзду на пішохода ОСОБА_2

Внаслідок одержаних тілесних ушкоджень, потерпіла ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, згідно довідки №719 від 09.06.2015 перебувала на стаціонарному лікуванні в Комунальній міській дитячій клінічній лікарні у період з 14.08.2014 до 26.08.2014. Відтак, неправомірними діями відповідача державі в особі Комунальної міської дитячої клінічної лікарні завдано збитків у сумі 3720 грн. 98 коп.

Станом на теперішній час, зазначені вище витрати КМДКЛ обвинуваченим ОСОБА_1 не відшкодовані.

Відповідно до ст. 121 Конституції України, на органи прокуратури покладено обов'язок представляти інтереси громадянина та держави в суді.

У відповідності до ст. 23 Закону України "Про прокуратуру", підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави.

Комунальна міська дитяча клінічна лікарня м. Львова фінансується з місцевого бюджету, зазначені вище кошти витрачено на лікування потерпілого від злочину.

Згідно ст. 1206 ЦК України, особа, що вчинила злочин зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину.

Окрім того, відповідно до п.З постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з "Порядком обчислення розмір фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. З ч. 1 ст. 89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об'єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров'я.

Таким чином, суд вважає, що позов є підставним та з відповідача слід стягнути в користь Львівської міської ради 3 720 грн. 98 коп. витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_4

Окрім цього з відповідача слід стягнути в користь держави судовий збір в розмірі 487,20 грн.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.8,10,11,57,58,60,88,209,212,213,215, 224-226 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в інтересах Комунальної міської дитячої клінічної лікарні в користь Львівської міської ради (р/р 0007 в ГУДКСУ у Львівській області, місцевий бюджет Шевченківського району міста Львова ЗКПО 38007662, МФО 825214, код платежу 24060300 інші надходження) 3720 грн. 98 коп. витрат, пов'язаних з лікуванням потерпілої ОСОБА_4

Стягнути з ОСОБА_1 в користь держави 487,20 грн. судового збору.

Позивачем рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя ОСОБА_5