Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області
Справа № 191/2720/15-ц
Провадження № 2/191/1210/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
12.10.2015 Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі : головуючого судді Бондаренко Г.В.
при секретарі Силкіній О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, -
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що в 1998 році, позивач ОСОБА_1, вирішив придбати у власність квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 16.20 кв.м., що складається з однієї кімнати. Квартира знаходилася у власності ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконкомом Синельниківської міської ради народних депутатів 23.12.1998 року на підставі рішення №1416 від 17.12.1998 року. Власниця зазначеної квартири дала згоду на її продаж. Ціна за домовленістю склала 5000 грн. За оформленням вказаної угоди позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_2, звернулися до Синельниківської філії «Придніпровська товарна біржа».
24 грудня 1998 року договір купівлі-продажу нерухомого майна між ними був укладений в письмовій формі, та відповідно з вимогами, встановленими ст.15 Закону України "Про товарну біржу" зареєстрований на біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 446/ФЗ від 24 грудня 1998 року.
Згідно з п. 10 даного Договору, договір нотаріальному посвідченню не підлягав. Цей пункт було включено до Договору відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
У червні 2015 року позивач вирішив продати вказану квартиру та дізнався, що він є власником квартири на підставі біржової угоди, яку необхідно узаконити. На сьогоднішній день розпорядитися належною квартирою позивач не може, оскільки не може отримати Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно, так як згідно з Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 вищевказаний договір купівлі-продажу квартири не входить до переліку правовстановлюючих документів на підставі яких проводиться реєстрація прав власності на обєкти нерухомого майна. Крім того, місце проживай відповідачки ОСОБА_2 йому не відоме.
Просить визнати дійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 24 грудня 1998 року № 446/ФЗ, укладений на Синельниківській філії «Придніпровська товарна біржа» між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.
Позивач до початку судового засідання надав заяву в якій просить суд розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач у відкрите судове засідання не зявився з невідомих суду причини, хоча був належним чином повідомлений, що підтверджується оголошенням у газеті «Вісті Придніпровя» №78(1973) від 01.10.2015 р., яка є в матеріалах справи.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до положень ст.224 ЦПК України.
Розглянувши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд встановив наступне.
Відповідно до ч.1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Згідно копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 24 грудня 1998 року № 446/Ф3, ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 придбав у власність квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 16.20 кв.м., що складається з однієї кімнати.(а.с.8).
Суд приймає до уваги те, що на момент виникнення спірних правовідносин, а саме укладення договору купівлі- продажу квартири, в 1998 році діяли норми Цивільного кодексу Української РСР (1540-06) від 18.07.1963 року.
Відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
Як випливає із тексту договору купівлі- продажу від 24.12.1998 року між сторонами договору ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відбувалося повне виконання умов договору ОСОБА_1 повністю розрахувався за вартість нерухомого майна, а ОСОБА_2 передала ОСОБА_1 предмет продажу- квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 16.20 кв.м., що складається з однієї кімнати.(а.с.8).
Позивачем було сплачено грошову суму за квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 16.20 кв.м., що складається з однієї кімнати у розмірі 5000 гривень.
Згідно довідки від 29.07.2015 року №103 Комунального підприємства «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації», станом на 31.12.2012 року, квартира АДРЕСА_1, житловою площею 16.20 кв.м., за інвентаризована за ОСОБА_1(а.с.7).
Відповідно до ч.2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
З у рахуванням письмових доказів, досліджених судом - вбачається повне виконання договору, як з боку продавця, так і з боку покупця, тож є всі підстави для визнання договору купівлі продажу нерухомого майна № 446/Ф3 від 24 грудня 1998 року дійсним, та визнання права приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 16.20 кв.м., за ОСОБА_1.
Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними - у зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладали договір купівлі-продажу на Придніпровській товарній біржі, який нотаріально посвідчено не було. Проте відповідно до ч.2 ст. 220 ЦК України ними були вчиненні дії, а саме сторони домовилися під час укладення договору купівлі продажу від 24 грудня 1998 року № 446/Ф3 про всі істотні умови, відбулося виконання договору, а саме квартира перейшла у власність позивача ОСОБА_1 За таких обставин суд вважає за доцільне задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 220, 392, 657 ЦК України, ЗУ «Про товарну біржу», ст.ст.10, 60, 88, 130, 209, 212, 215 ЦПК України, суд -,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним задовольнити.
Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна № 446/Ф3 від 24 грудня 1998 року, укладений на Придніпровській товарній біржі, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійсним.
Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право приватної власності на квартиру АДРЕСА_1, житловою площею 16.20 кв.м.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається до апеляційного суду Дніпропетровської області через Синельниківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_4