Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" листопада 2015 р. року Дніпровський районний суд м. Києва

в складі: головуючого: судді Гончарука В.П.

при секретарі Красновій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому просила суд стягнути з відповідачів спричинені ній збитки в розмірі 28 тис. грн.. та 10 тис. грн.. моральної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.11.2011 р. вона придбала у ОСОБА_2 гаражний бокс НОМЕР_1, що розташований ГБ№ «Расанівський -1», розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Вказаний гаражний бокс належав ОСОБА_2 на підставі договору даруваня, який було укладено 5.03.2008 р. ( дарувальник ОСОБА_3.)

За спірний гаражний бокс вона сплатила ОСОБА_2 61940 грн. та в послідуючому позивачем в спірному гаражному боксі було зроблено ремонт на загальну суму 30892 грн. 04 коп.

Як з'ясувалось пізніше в Дніпровському районному суді м. Києва перебували ряд цивільних проваджень, де предметом розгляду являвся спірний гаражний бокс НОМЕР_1, а саме визнавались правочини, що підтверджували право власності на вказаний бокс недійсними.

Внаслідок судових розглядів позивачем було витрачено ще додатково 28 тис. грн. на правову допомогу.

На думку позивача відповідачі своїми діями приховали від позивача те, що зазначений гаражний бокс є «проблемним» по ньому можуть бути відкриті судові справи та вказані дії відповідачів спричинили їй моральну шкоду на загальну суму 10 тис. грн..

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав позовні вимоги позивача, зазначаючи, що матеріальна шкода в розмірі 28 тис. грн.. складається з його гонорару, який було сплачено позивачем йому ( ОСОБА_4) за представництво інтересів позивача в судових засіданнях.

Моральна шкода позивача полягає в постійних переживаннях та стражданнях позивача, викликаних тим, що вона може втрати право власності на спірний гаражний бокс.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, зазначаючи, що підстав для його задоволення не має, позов є необґрунтованим та надуманим, шкода, на яку посилається позивач нічим не підтверджена та вказану шкоду позивачу він спричинити не міг.

Вказана позиція була підтримана представником ОСОБА_5, що в ході судового засідання представляла інтереси відповідача ОСОБА_3

Суд заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що відповідно до вимог, що відповідно до вимог ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 10 даного Кодексу також передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Також статтею 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права ( реальні збитки);

доходи, які б особа могла б реально одержати за звичайних обставин , якби її право не було порушено ( упущена вигода).

В ході судового розгляду позивачем та її представником так і не було надано до суду доказів того, що протиправними діями відповідачів позивачу були сричинені збитки та в чому вони полягають.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами, що між позивачем та її довірителем ОСОБА_4 була укладена угода на представництво ОСОБА_1 інтересів в суді та за вказане представництво ОСОБА_1 сплатила ніби то своєму представнику 28 тис. грн. та саме вказані кошти сторона позивача має намір стягнути з відповідачів.

Відповідно до постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 р. зазначено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Згідно із главою 8 розділу I ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Визначені ЦПК види судових витрат є вичерпними, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Склад судових витрат по окремим його видам не є вичерпним.

Порядок розподілу та відшкодування судових витрат регламентується виключно ЦПК. Зазначені витрати не є збитками в розумінні статті 22 Цивільного кодексу України, не входять до складу ціни позову і не можуть стягуватися як збитки.

Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року№ 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року№ 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI "Про безоплатну правову допомогу", положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42,56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

48. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішується судом при постановленні рішення у відповідності до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації.

Статтею 1167 ЦК України також передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Також, статтею 60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За наведених обставин, а також беручи до уваги наявність судових рішень якими вирішувались спірні питання що виникли між учасниками судового процесу суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не знайшли свого обґрунтування в ході судового розгляду та задоволенню гне підлягають.

Керуючись ст. ст.22, 23, 1167 ЦК України, ст. ст. 10, 57, 60, 64, 88, 169, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 10 діб з моменту проголошення рішення, а особами що приймали участь у судовому розгляді але були відсутні під час проголошення рішення протягом 10 діб з дня отримання копії рішення.

Суддя: