Справа №442/2098/15-ц
Провадження №2/442/877/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Крамара О.В.

при секретарі - Малик О.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Дрогобича цивільну справу за позовом Акціонерного Товариства «Сортнасіннєовоч - Львів» до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог Реєстраційна служба Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання права власності,-

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання права власності. В підтвердження позовних вимог посилаються на те, що 12 грудня 2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення за позовом ВАТ «Сортнасіннєовоч» (на даний час ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу, повернення приміщення за адресою - Львівська область, м.Дрогобич, вул.Малий Ринок, 5, площею 17,4 м.кв., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна № 06 - у володіння ВАТ «Сортнасіннєовоч», яким визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення, що по вул. Малий Ринок, 5, м.Дрогобич Львівської області, укладений 31.12.2004 року між Відкритим акціонерним товариством «Сортнасіннєовоч» та ОСОБА_3, повернуто дане нежитлове приміщення, у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» (правонаступником якого є ПрАТ «Сортнасіннєовоч») шляхом витребування його із володіння ОСОБА_2

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 13 жовтня 2014 року, рішення суду 1-ої інстанції залишено без змін.

Після набранням рішення законної сили, позивачу було відмовлено у реєстрації права власності на вищевказане майно за ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів», оскільки право власності на вищевказане майно було на момент звернення зареєстровано за ОСОБА_1, що вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12 березня 2015 року, згідно якої власником спірного нежитлового приміщення у Державному реєстрі зазначено ОСОБА_1, на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 14 листопада 2014 року.

Тобто, ОСОБА_2, знаючи про наявне судове рішення здійснив незаконний продаж даного об'єкту нерухомості на користь ОСОБА_1, тому просять постановити рішення яким витребувати нерухоме майно - нежитлове приміщення за адресою - Львівська обл.. м. Дрогобич, вул. Малий Ринок, 5, площею 17,4 м.кв., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна - №06, з чужого незаконного володіння Чи чули ОСОБА_4; зобовязати третю особу без самостійних вимог - Реєстраційну службу Дрогобицького МРУЮ Львівської області скасувати реєстрацію права власності ОСОБА_1 на нежитлове приміщення за адресою - Львівська область, м.Дрогобич, вул.Малий Ринок, 5, площею 17,4 м.кв., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна № 06; визнати право власності ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів» на нежитлове приміщення за адресою: Львівська область, м.Дрогобич, вул. Малий Ринок, 5, площею 17,4 м.кв., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна № 06; зобовязати третю особу без самостійних вимог Реєстраційну службу Дрогобицького МРУЮ Львівської області зареєструвати право власності на нежитлове приміщення за адресою: Львівська обл., м.Дрогобич, вул. Малий Ринок, 5, площею 17.4 м.кв., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна №06, за ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів».

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позовній заяві, просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги заперечив, пояснив суду, що його довірителька ОСОБА_1 1.11.2014 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу нежитлового приміщення, який посвідчила приватний нотаріус Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_5 придбала за 130200 грн. у ОСОБА_2 нежитлове приміщення (А-2), що знаходиться за адресою: вул.Малий Ринок, 5/1 м.Дрогобич Львівської області. Вказане приміщення належало продавцю ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_6 15.04.2010р., за реєстровим №104; зареєстроване КП «Львівської обласної ради Дрогобицьке МБТІ та ЕО» 15.04.2010 року в книгу №3 за номером запису 165, реєстраційний номер 7865098.

На момент набуття відповідачкою права власності на спірне майно їй не було відомо про судові рішення, на які посилається відповідач, майно було вільне від будь-яких обтяжень; ніяких заборон відчуження по майну не було; майно не було у спорі; майном користувався ОСОБА_2. Вважає, що позивач не має жодних юридичних підстав витребовувати у відповідачки вказане нежитлове приміщення. За позивачами у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності приміщення не зареєстроване, а тому не дивлячись на те, що рішенням Дрогобицького міськрайонного суду приміщення було повернуто ВАТ «Сортнасіннєовоч», однак останнє не зареєструвало за собою речового права на вказане майно; офіційна відмова державного реєстратора у реєстрації речового права відсутня.

Представник третьої особи на стороні відповідача, допитана як свідок по справі, позов заперечила, пояснила суду, що представляла інтереси ОСОБА_2 у справі позовом ВАТ «Сортнасіннєовоч» (на даний час ПрАТ «Сортнасіннєовоч-Львів») до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Як уповноважена особа ОСОБА_2 зустрічалася влітку 2014 року у Львові з керівником позивача ОСОБА_7, який завірив, що судова справа з ОСОБА_2 з позитивним вирішенням питання в користь ВАТ «Сортнасіннєовоч» йому необхідна для судової преюдиції, зокрема витлумачення переривання строків позовної давності, які буде позивачем використано по інших судових справах щодо витребування майна ВАТ «Сортнасіннєовоч», зокрема по вул.Франка, 85 та Корнякта,1 в м.Львові. ОСОБА_7 вказав на те, що жодних претензій до ОСОБА_2 не має і знає, що спірне приміщення, в якому третя особа має магазин, придбано ОСОБА_2 на законних підставах. Тому за заявою позивача було скасовано заходи забезпечення позову згідно ухвали Дрогобицького міськрайонного суду по справі №442/1394/14-ц, тим самим надана можливість ОСОБА_2 вільно використовувати належне йому майно спірне нежитлове приміщення. Тому він, будучи законним власником нежитлового приміщення (А-2), що знаходиться за адресою вул.Малий Ринок, 5 м.Дрогобич Львівської області, продав за суму вказану у договорі купівлі-продажу відповідачці; жодного судового спору по даному майну на час його відчуження не було.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши письмові докази по справі суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Матеріалами справи встановлено і сторонами не оспорюється, що згідно відомостей державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.03.2015 року вбачається, що нежитлове приміщення загальною площею 17,4 кв.м. в м.Дрогобичі по вулиці Малий Ринок, 5/1, реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 06 зареєстровано 14.11.2014 року на праві приватної власності за ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу нежитлового приміщення від 14.11.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу за реєстровим № 781.

Згідно договору купівлі-продажу нежитлового приміщення, укладеного 14 листопада 2014 року, ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_1 прийняла у власність нежитлове приміщення (А-2) по вул.Малий Ринок, 5/1 в м.Дрогобичі загальною площею 17,4 кв.м., оплативши продавцю до підписання договору суму по домовленості 130200,00 грн..

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, виданого державним реєстратором ОСОБА_8 28.11.2014 року вбачається, що нежитлове приміщення (А-2) по вул.Малий Ринок, 5/1 в м.Дрогобичі загальною площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер об»єкта нерухомого майна 06 на праві приватної власності зареєстровано за ОСОБА_1

12 грудня 2013 року Дрогобицьким міськрайонним судом постановлено рішення за позовом ВАТ «Сортнасіннєовоч» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення по вул..М.Ринок, 5 в м.Дрогобичі, укладений 31.12.2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» та ОСОБА_3; повернення вказаного нежитлового приміщення у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» шляхом виребування його з володіння ОСОБА_2; зустрічним позовом ОСОБА_2І до ВАТ «Сортнасіннєовоч», ОСОБА_3 про визнання права приватної власності на нежитлове приміщення, яким первісний позов задоволено, визнано недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення по вул..М.Ринок,5 в м.Дрогобичі, укладений 31.12.2004 року між ВАТ «Сортнасіннєовоч» та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_9 за р.№3812; повернуто нежитлове приміщення по вул..М.Ринок, 5 в м.Дрогобичі у власність ВАТ «Сортнасіннєовоч» (ідентифікаційний код 00492302) шляхом витребування його з володіння ОСОБА_10; в зустрічному позові відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційцного суду Львівської області від 13.10.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Згідно п.3 ч.1 ст. 388 ЦК України, яка вказує, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Майно може бути витребуване від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. При цьому випадки витребування майна від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце при умові, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно поза їх волею.

Відповідно до частини п'ятої статті 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується.

Згідно ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Частиною 4 ст.334 ЦК України передбачено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої відповідно до закону.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження» орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 9 цього Закону державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства.

Позивач не надав суду доказів звернення до державного реєстратора з заявою про реєстрацію речового права на спірне нерухоме майно, а також відмови у реєстрації цього права. Спірне приміщення на момент відчуження не було зареєстровано як об»єкт нерухомого майна за позивачем. Згідно рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 12.12.2013р. позивачу повернуто нежитлове приміщення по вул..М.Ринок,5 в м.Дрогобичі, відповідачка придбала за оплатним договором нежитлове приміщення по вул..М.Ринок, 5/1 в м.Дрогобичі.

Відповідно до ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу у спосіб, визначений частиною другою зазначеної статті.

Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

В даному випадку позивач на момент відчуження спірного майна не зареєстрував за собою право власності на нього, відповідно відповідачка не знала і не могла знати про те, що позивачу було повернуто спірне майно, тому безпідставна позовна вимога про визнання за позивачем права власності на спірне майно згідно даної норми. Заявлена позовна вимога не є способом захисту прав позивачів по даному спору, визначений ч.2 ст.16 ЦК України.

У відповідності до п.п. 5, 24, 25 постанови Плену Вищого спеціалізованого суду від 07.02.2014 року Про судову практику у справах про захист права власності та інших речових прав правомірність набуття права власності набувається на підставах, які не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. При цьому діє презумпція правомірності набуття права власності на певне майно, яка означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК).

Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Проте, якщо права на нерухоме майно підлягають державній реєстрації, то право власності у набувача виникає з дня такої реєстрації відповідно до закону (стаття 334 ЦК) та з урахуванням положення про дію закону в часі на момент виникнення спірних правовідносин (стаття 5 ЦК України).

Набувач визнається добросовісним, якщо при вчиненні правочину він не знав і не міг знати про відсутність у продавця прав на відчуження майна, наприклад, вжив усіх розумних заходів, виявив обережність та обачність для з'ясування правомочностей продавця на відчуження майна. При цьому в діях набувача не повинно бути і необережної форми вини, оскільки він не лише не усвідомлював і не бажав, а й не допускав можливості настання будь-яких несприятливих наслідків для власника.

До вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (пункт 3 частини першої статті 388 ЦК) відносяться, зокрема, такі випадки, як вчинення правочину під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника власника з другою стороною, тобто у всіх випадках, коли майно вибуло з володіння поза волею власника (або законного володільця).

Набувач не може бути визнаний добросовісним, якщо на момент вчинення правочину з набуття майна право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване не за відчужувачем або у цьому реєстрі був запис про судовий спір відносно цього майна (обтяження). Водночас запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності відчужувача не є безспірним доказом добросовісності набувача.

Відповідач може бути визнаний добросовісним набувачем за умови, що правочин, за яким він набув у володіння спірне майно, відповідає усім ознакам дійсності правочину, за винятком того, що він вчинений при відсутності у продавця права на відчуження.

Власник має право спростувати заперечення набувача про його добросовісність, довівши, що під час вчинення правочину набувач повинен був засумніватися у праві відчужувача на відчуження майна.

Системний аналіз наведених вимог законодавства та зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі, оскільки позивач у відповідності до ст.60 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б доводили ту обставину, що під час вчинення правочину набувач відповідчака по справі, повинна була засумніватися у праві відчужувача на відчуження спірного майна, оскільки продавець тертя особа ОСОБА_2 не інформував її про ті судові рішення, на які посилається позивач, і про них вона довідалася, коли почалася слухати дана справа, жодних заборон в єдиному реєстрі заборон нерухомого майна чи записів про судовий спір щодо приміщення за адресою - Львівська область, м.Дрогобич, вул.Малий Ринок, 5, площею 17,4 м.кв., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна № 06 на момент оплатного придбання майна не було; договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким вона придбала спірне майно позивачем не визнається недійсним.

Керуючись ст..ст. 3, 10, 11, 15, 59, 60, 212, 214 ЦПК України, ст..ст. 16, 316, 331, 334, 388, 392 ЦК України, суд,-

в и р і ш и в :

В задоволені позову Акціонерного Товариства «Сортнасіннєовоч - Львів» до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог Реєстраційна служба Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, про визнання права власності відмовити.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18.03.2015 року, якою було накладено арешт та заборонено вчиняти будь-які дії стосовно відчуження приміщення по вул.. Малий Ринок, 5, в м. Дрогобич, Львівської області, площею 17,4 кв.м., реєстраційний номер обєкту нерухомого майна № 06.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті.

Суддя ___________________ Крамар О.В.