Справа № 204/7569/15-ц
Провадження № 2/204/3042/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Піонтковська Олена Олегівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2015 року Позивач звернувся з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Піонтковська Олена Олегівна про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_5 мала дошлюбне прізвище ОСОБА_5 та стала йменуватись прізвищем ОСОБА_5 після одруження з ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_4 від 19.02.1955 року. Батьками ОСОБА_5. 1930 року народження та ОСОБА_7, 1926 року народження є ОСОБА_8 та ОСОБА_9, що підтверджується витягами з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до ст. 126,133,135 Сімейного кодексу України № 4 від 17.09.2015 року та № 1 від 17.09.2015 року. Таким чином ОСОБА_5 та ОСОБА_7 є рідними братом та сестрою. ОСОБА_7, 1926 року народження, за життя мав трьох синів: ОСОБА_10, 1949 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_5 від 29.07.1949; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_6; ОСОБА_3. ОСОБА_1 в свою чергу, є донькою ОСОБА_10, 1949 року народження, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_7 від 18.03.1977 року. Внаслідок укладення шлюбу прізвище ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, було змінено на прізвище - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_8.У 1994 році відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» ОСОБА_5 та ОСОБА_10, приватизувати АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 10.11.1994 року, були зареєстровані в цій квартирі та постійно в ній проживали. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_9 виданим 29.09 1995 року, та після її смерті відкрилась спадщина. На момент смерті ОСОБА_5 була з 02.12.1967 року зареєстрована та постійно проживала у АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою № 18171 від 11.12.2012 року, а отже місцем відкриття спадщини є вказане постійне місце проживання ОСОБА_5 Згідно витягу зі спадкового реєстру № 41574837 від 22.09.2015 року за параметрами запиту - ОСОБА_5 дата смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 - інформація відсутня. Спадкоємці першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 були відсутні, але до другої черги спадкоємців відносився рідний брат ОСОБА_5 - ОСОБА_7, який прийняв спадщину після смерті ОСОБА_5, оскільки фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що належало ОСОБА_12: - телевізор, холодильник, пральна машина, ? частина квартири в будинку АДРЕСА_1, загальною площею 36,17 кв. м, яким користувався та ніс витрати на його утримання, в тому числі і на оплату комунальних послуг до моменту своєї смерті. ОСОБА_7, 1926 року народження, помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_10. Після його смерті відкрилась спадщинадо складу якої ввійшла ? частка квартири АДРЕСА_1, загальною площею 36,17 кв. м, успадкована ОСОБА_7 після смерті ОСОБА_5 Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_7 є ОСОБА_10, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у встановленому законом порядку спадщину у вигляді ? частки квартири АДРЕСА_1 не прийняли, а прийняв її ОСОБА_10, який згідно довідки № 24193 від 21.09.2015 року був зареєстрований у вказаній квартирі з 13.02.1991 року по 19.12.2013 року та за поясненнями сусідів весь цей період там і проживав. Також ОСОБА_10 після прийняття спадщини здійснював оплату комунальних послуг, послуг з електропостачання, послуг з водопостачання, послуг з газопостачання. ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_7 помер. Після смерті ОСОБА_10 Позивач звернулась з заявою про прийняття всієї спадщини за законом до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковської О.О. На запит приватного нотаріуса Піонтковської О.О. надійшла відповідь від КП «ДМБТІ» ДОР за № 7356 від 08.07.2014 року, якою засвідчено, що право власності на ? частку квартири АДРЕСА_1 належить ОСОБА_10 Від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковської О.О. Позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом НОМЕР_11 видане 11.09.2015 року, в якому зазначено, що спадщина складається тільки з ? частини квартири АДРЕСА_1, що належала ОСОБА_10, а на ? частину квартири АДРЕСА_1, що зареєстрована за ОСОБА_5 нотаріус незважаючи на вимоги Позивача, свідоцтво останній не видала, чим порушила її права та законні інтереси. На підставі вищевикладеного Позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач, в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив суд позов задовольнити з підстав наведених у позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви, відповідно до яких прохали розглядати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Третя особа - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковська О.О. в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. До суду надіслала письмову заяву, в якій просила справу розглядати без її участі.

Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 1 від 17.09.2015 року, ОСОБА_5 народилася - ІНФОРМАЦІЯ_9, актовий запис №1314 (а. с. 31). В відомостях про батьків зазначено: батько - ОСОБА_8, матір - ОСОБА_9.

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 4 від 17.09.2015 року, ОСОБА_7, народився - ІНФОРМАЦІЯ_6, актовий запис № 112 (а. с. 30). В відомостях про батьків зазначено: батько - ОСОБА_8, матір - ОСОБА_9.

Враховуючи наведене суд вважає встановленим той факт, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 були рідним братом та сестрою.

19 лютого 1955 року ОСОБА_5, 1930 року народження, уклала шлюб з ОСОБА_6, 1927 року народження, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_12 виданого Бюро ЗАГС Красногвардійського району м. Дніпропетровська від 19.02.2015 року, актовий запис № 282 (а. с. 29). Після укладення шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на «ОСОБА_5».

Судом встановлено та цей факт не оспорюється сторонами, що за життя ОСОБА_7 мав трьох синів: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_10., ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_13., ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_14.

ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_10, що підтверджується копією свідоцтва про народження НОМЕР_13, виданого Чаплинською сільською радою 29 липня 1949 року, актовий запис № 40 (а. с. 32). Згідно зазначеного свідоцтва про народження батьками вказані - ОСОБА_7 та ОСОБА_14.

Судом встановлено, що Позивач по справі - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, є донькою ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_14 виданого Ленінським відділом ЗАГС м. Дніпропетровська 16 лютого 1977 року, про що в низі реєстрації актів про народження зроблений актовий запис № 979 (а. с. 33).

09 липня 2004 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уклала шлюб з ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується свідоцтвом про одруження НОМЕР_15 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська 09 липня 2004 року, актовий запис № 247 (а. с. 34). Після укладення шлюбу Позивач змінила прізвище на «ОСОБА_1».

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 1994 року, виданого Виробничим об'єднанням південний машинобудівний завод, квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1, загальною площею 36,17 кв.м, належала на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_10. Зазначене свідоцтво видане згідно з розпорядженням № 5978 від 10 листопада 1994 року (а.с. 35).

Згідно технічного паспорту на квартиру розташовану за адресою: АДРЕСА_1, квартира складається з 1 житлової кімнати, загальна площа 36,17 кв.м., житлова площа 19,1 кв.м. (а.с. 17).

Право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 було зареєстровано у встановленому законом порядку у БТІ за № 14п-1179, про що свідчить посвідчувальний напис на зазначеному свідоцтві (зворотний бік а.с. 35).

Зазначений факт також підтверджується листом КП «Дніпропетровське МБТІ» № 7356 від 08.07.2014 року, згідно якого зазначено, що станом на 31.12.2012 року, в інвентаризаційній справі містяться відомості про право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 на ? частину за ОСОБА_5, та на ? частину за ОСОБА_10 (а.с. 42).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_9 виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська 29.09.1995 року, актовий запис №1532 (а. с. 36)

Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй частину нерухомого майна.

За змістом статті 524 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, який був чинним на час смерті ОСОБА_5, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Отже, спадкоємством вважається перехід майна померлого (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) у порядку, передбаченому статтями 529 - 535 ЦК Української РСР.

Для спадкоємця, що прийняв спадщину, виникають як майнові права, так і обов'язки. До майнових прав належить, зокрема, право власності.

Відповідно до ст. 526 ЦК Української РСР у редакції 1963 року місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Згідно довідки № 18171 від 11.12.2012 року виданої Єдиним абонентським відділом № 2 КП «Міські комунальні платежі», ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_9, з 02.12.1967 року по 10.11.1995 року була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 115).

Виходячи з вищевикладеного суд приходить вважає встановленим той факт, що місцем відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 є квартира АДРЕСА_1.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_5 з заявами про прийняття або про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не заводилася, що підтверджується витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право власності на спадщину) № 41574837 від 22.09.2015 року, оскільки інформація про спадкову справу ОСОБА_5 у Спадковому реєстрі відсутня (а. с. 38).

Згідно ст. 530 ЦК Української РСР у редакції 1963 року при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Судом встановлено, та цей факт не оспорюється та не спростований відповідачами по справі, що після смерті ОСОБА_5 її рідний брат ОСОБА_7 прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління та володіння частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала за життя його померлій рідній сестрі.

Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР у редакції 1963 року для набуття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій.

Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР у редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК УРСР у редакції 1963 року встановлюється, що визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до п. 1 ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Враховуючи наведене суд вважає встановленим той факт, що після смерті ОСОБА_5, частину належного їй нерухомого майна прийняв її рідний брат - ОСОБА_7, фактично вступивши у володіння та користування частиною квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_10 виданого виконкомом Чаплинської сільської ради Петриківського району Дніпропетровської області ІНФОРМАЦІЯ_2 (а. с. 37).

Після його смерті відкрилася спадщина на частину належного йому нерухомого майна.

Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР у редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Як судом раніше було встановлено, квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності померлій ОСОБА_5 та ОСОБА_10.

На час відкриття спадщини рідний син ОСОБА_7 - ОСОБА_10 був зареєстрований та проживав у квартирі, розташованій за адресою: АДРЕСА_1 з 13.02.1991 року, що підтверджується довідкою № 18171 від 11.12.2012 року, виданою Єдиним абонентським відділом № 2 КП «Міські комунальні платежі» (а. с. 115).

Факт вступу в управління та володіння часткою квартири ОСОБА_10, що залишилася після смерті його батька, підтверджується довідкою № 18171 від 11.12.2012 (а. с. 115), відповідно до якої останній був зареєстрований та фактично проживав у вказаній квартирі, а також копіями квитанцій про оплату комунальних послуг за період з 2008 року по 2013 рік (а. с. 24-28).

Отже, відповідно до положень ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР у редакції 1963 року, ОСОБА_10 прийняв спадщину у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1, після смерті свого батька, шляхом фактичного вступу в управління та володіння вказаною часткою квартири.

Доказів на підтвердження факту прийняття спадщини іншими спадкоємцями після смерті ОСОБА_7, якими є його сини, Відповідачі по справі - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, суду не надано, а тому суд вважає встановленою ту обставину, що Відповідачі по справі є такими, що не прийняли спадщину у встановленому законом порядку на належну їм частину нерухомого майна, (? частини квартири АДРЕСА_1), що залишилася після смерті їх батька.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_16 виданого відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 05 грудня 2015 року, актовий запис № 8337 (а. с. 40).

Після смерті ОСОБА_10 відкрилася спадщина на належне йому нерухоме майно, що складається з: ? частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності від 10 листопада 1994 року, виданого Виробничим об'єднанням південний машинобудівний завод; ? частини квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка була успадкована ним після смерті свого батька, ОСОБА_7.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За правилами ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

З матеріалів спадкової справи № 117/2013 встановлено, що після смерті спадкодавця з заявою про прийняття спадщини № 305 від 18 грудня 2013 року до Приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковської О.О. звернувся позивач по справі - ОСОБА_1, в якій зазначила, що вона приймає спадщину після смерті свого батька, ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 77).

Враховуючи наведені обставини суд зазначає, що єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3, який прийняв спадщину, є позивач по справі, ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

На виконання вимог Закону, 11 вересня 2015 року Позивач звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонтковської О.О. з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, а саме: на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується заявою № 193 від 11.09.2015 року, копія якої міститься в матеріалах спадкової справи № 177/2013 (а.с. 87).

На зазначену заяву приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонковською О.О. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом від 11 вересня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі № 1002, на ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на житло від 10 листопада 1994 року виданого виробничим об'єднанням південний машинобудівний завод.

Згідно листа приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу Піонковської О.О. від 23.11.2015 року № 364/02-14 на іншу частину спадкового майна, а саме ? частину квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка згідно реєстраційних даних БТІ була зареєстрованою за ОСОБА_5 нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем не було надано доказів наявності родинних відносин між ОСОБА_10 та ОСОБА_5 (а.с. 98).

Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» роз'яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як зазначено ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Згідно ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування позачергово.

Відповідно до приписів ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

За приписами ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виходячи з аналізу наведених правових норм, судом встановлено, що позивач прийняла усю спадщину, що залишилася після смерті її батька та входила до складу спадкової маси, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а отже спадщина належить йому з часу відкриття спадщини, тобто з дня смерті спадкодавця, з ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 цього ж Кодексу.

Судом встановлено, що позивач, як спадкоємець першої черги за законом від спадщини не відмовився, прийняв її в установленому законом порядку у встановлений законом строк, а отже вона вважається такою, що прийняла усю спадщину після смерті її батька, та є єдиним спадкоємцем майна, що залишилося після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Враховуючи ті обставини, що ОСОБА_10, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 успадкував ? частку квартири АДРЕСА_1 після смерті свого батька, який в свою чергу успадкував її після смерті своєї рідної сестри - ОСОБА_5 померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 шляхом фактичного вступу в управляння ? частини вказаної квартири, то позивач успадкував за законом право на нерухоме майно, у вигляді ? квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, право на яку мав спадкодавець ще за життя, та яку ОСОБА_10 успадкував після смерті свого батька.

Таким чином суд, повно, всебічно та безпосередньо дослідивши матеріал справи та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, законними, в повному обсязі доведеними, а тому за позивачем слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на ? частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1, що залишилася після смерті її батька.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи наведене, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі ст.ст. 328, 384, 1216-1218, 1220, 1222, 1223, 1233, 1254, 1258, 1268, 1269, 1270, 1272, 1296, 1297 цивільного кодексу України, ст. ст. 524, 529, 530, 531, 532, 533, 534, 535, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року, ст. 67 «Про нотаріат», та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 80, 88, 197, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Піонтковська Олена Олегівна про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, (ІПН НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на ? частку квартири АДРЕСА_1, загальною площею 36,17 кв.м., яка складається з однієї житлової кімнати площею 19,1 кв.м., кухні площею 8,0 кв.м, ванної кімнати площею 3,1 кв.м., вбиральні (поєднаної) 1,5 кв.м., коридору 3,3 кв.м., вбудованої шафи 0,4 кв.м., балкону 0,77 кв.м., що залишилася після смерті ОСОБА_10, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_11, ІПН НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 738,65 грн. (сімсот тридцять вісім гривень, 30 копійок).

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_12, ІПН НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1(ІНФОРМАЦІЯ_7, ІПН НОМЕР_1) судовий збір у розмірі 738,65 грн. (сімсот тридцять вісім гривень, 30 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Л. Черкез