АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/3650/15 Головуючий 1-інстанції - Чередник В.Є.
Справа № 640/2118/14-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - договір довічного
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів колегії - КОЛТУНОВОЇ А.І.,

- МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

за участю секретарів - Пруднікової О.В., Красношапка К.С.,

Прийміч А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: державний нотаріус Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян Віолетта Грачиківна про визнання договору довічного утримання недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У лютому 2014 року ОСОБА_4 звернулась до Київського районного суду міста Харкова з указаним позовом, в обґрунтування якого посилалась на те, що вона є донькою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є важко хворою, літньою людиною, потребує постійного стороннього догляду та контролю. Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06 грудня 2013 року, ОСОБА_5 визнано недієздатним, а її призначено його опікуном.

У 2005 році батько проходив лікування в Харківській клінічній лікарні №7, де йому було поставлений діагноз " ішемічний інсульт (лакунарний) в вертебро-базилярному басейні з лівосторонньою сенсопірамідною недостатністю на фоні дисцикуляторної атеросклеротичної та гіпертонічної енцефалопатіїї 2 ст. Також у неврологічному статусі зазначено про дезорієнтацію у місті і часі, зниження пам"яті.

Після цього у батька почали траплятися випадки провалів у пам"яті, втрати орієнтації у місті та часі і в подальшому стан його здоров"я погіршувався.

У 2007 році померла ОСОБА_8 - її мати і дружина ОСОБА_5

З цього часу, враховуючи важкий стан здоров'я батька , вона здійснює постійний догляд за ним, матеріально забезпечує всім необхідним. ОСОБА_5 декілька разів перебував на стаціонарному лікуванні.

03.09.2012 року вона знайшла батька в квартирі у непритомному стані. Лікарями швидкої допомоги він був доставлений до 4-го неврологічного відділення Харківської міської клінічної лікарні № 7, де перебував на стаціонарному лікуванні до 21.09.2012 року з діагнозом "ішемічний інсульт (лакунарний) в вертебро - базилярному басейні з вестибуло-атактичним сіндромом. Порушення пам"яті. Дезорієнтація у місці та часі.

24.07.2013 року батько знов потрапив до лікарні, де перебував до 02.08.2013 року .

У 2013 році вона випадково серед речей батька знайшла договір довічного утримання від 24.01.2012 року . На всі намагання з"ясувати у батька обставини укладення цього договору він відповідав, що нічого не пам"ятає і нічого не знає про цей договір.

Вказувала , що наявні всі підстави вважати, що ОСОБА_5 в момент укладення договору довічного утримання від 24.01.2012 року за своїм психічним станом не міг усвідомлювати і розуміти значення своїх дій .

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 24 березня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

В обґрунтування скарги посилається на те, що рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, а також на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи та наявним у справі доказам.

Зазначає, що ОСОБА_5 при укладенні договору довічного утримання за станом здоров'я не міг усвідомлювати характер своїх дій , що підтверджується висновками судово-психіатричної експертизи від 29.07.2014 року, якою цей факт безпосередньо та кваліфіковано встановлено, проте судом першої інстанції проігноровано її законну вимогу щодо недійсного правочину, який не відповідає вимогам цивільного законодавства.

Вважає, що суд необгрунтовано надав перевагу висновкам нотаріусів, які не вжили всіх належних передбачених законом заходів щодо встановлення об'єму дієздатності ОСОБА_5 та проігнорував висновки колегії досвідчених експертів, які провели всі належні дослідження та вказували на те, що на час укладання договору ОСОБА_5 вже не міг усвідомлювати свої дії.

Звертає увагу, що під час судового засідання висновок судово-психіатрічної експертизи від 29.07.2014 року не було проголошено судом взагалі, що підтверджується журналом судового засідання, чим грубо порушені норми процесуального права. Також зазначає, що всупереч ч. 2 ст. 189 ЦПК суд не надав позивачу можливості першим ставити питання експертові.

Наголошує, що всі докази, які надавались відповідачем не відносяться безпосередньо до часу укладання договору, а тому факт того, що ОСОБА_5 за станом свого психічного здоров'я міг укладати відповідний договір не доведено.

Заслухавши доповідь судді; пояснення осіб, які беруть участь у справі; перевіривши доводи апеляційної скарги і матеріали справи, дослідивши матеріали витребуваної з районного суду матеріали цивільної справи № 640/4367/13-ц , судова колегія доходить висновку про те, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 24 січня 2012 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 було укладено договір довічного утримання, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В. Г.

За умовами цього договору ОСОБА_5 передав у власність ОСОБА_6 квартиру АДРЕСА_1

Пред"являючи позов про визнання вказаного договору недійсним на підставі ст.ст.215,225 ЦК України.ОСОБА_4.стверджувала, що на момент його укладення її батько ОСОБА_5 не міг усвідомляювати значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дії та (аба) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" судам роз"яснено, що правила статті 225 ЦК поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала у такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та(абюо) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад). нервове потрясіння тощо)

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до ст.145 ЦПК України зобов"язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до ст.212 ЦПК.

Ухвалою Київського районного суду міста Харкова від 16 червня 2014 року по справі була призначена судово-психіатрична експертиза, за висновками якої(мовою оригіналу):

ОСОБА_5 в настоящее время виявляет признаки стойкого хронического психического расстройства в виде сосудистой деменции.

ОСОБА_10 24.01.2012 года обнаруживал признаки стойкого психического расстройства в виде сосудистой деменции, по своему психическому состоянию не был способен осознавать значения своих действий и руководить ими.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що висновок судово-психіатричної експертизи не може бути безумовною підставою для задоволення вимог про визнання правочину недійсним, оскільки не має для суду заздалегідь встановленого значення та у відповідності до ч.6 ст.147 ЦПК України для суду не є обов"язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України: у сукупності з іншими доказами по справі та вважав, що вказані висновки спростовуються тим, що спірний договір був посвідчений нотаріально, нотаріусом було встановлено особи сторін, перевірено їх дієздатність. При цьому ОСОБА_5 було надано нотаріусу свідоцтво про смерть дружини та підписано заяву, в якій він повідомляв, що відчужувана квартира придбана під час шлюбу з ОСОБА_8, він є єдиним її спадкоємців, тому не буде виділяти належну частку у спільному сумісному майні подружжя.

Крім того, ОСОБА_5 також видано КП " Жилкомсервіс" довідку про склад сім"ї , а згідно медичної довідки про проходження обов"язкових попередніх та періодичних оглядів ОСОБА_5 він станом на 28.12.2011 року не мав психіатричних протипоказань для виконання договору довічного утримання; до 24.01.2012 року лікарем психіатром не оглядався і таким лікарем йому не ставився діагноз психічного захворювання. 31.08.2012 року, 31.04.2013 року, 01.07.2013 року ОСОБА_5 видавав довіреності ОСОБА_4, ОСОБА_11, ОСОБА_12, які посвідчувались різними приватними нотаріусами Харківського міського нотаріального округу, кожен з яких перевіряв його дієздатність. Крім того, згідно відтвореного та дослідженого технічного запису судового засідання від 29.05.2013 року по справі 640/4367/13-ц , ОСОБА_5 брав особисту участь в цьому засіданні, йому оголошувався склад суду, роз"яснювались права, які йому були зрозумілі, відповідав на питання осіб, які беруть участь у справі та надавав пояснення, що отримував і отримує кошти, які надходять поштою, а договір бажає розірвати, щоб оселити у себе онуку, яка збирається виходити заміж.

Судова колегія не може погодитись з вказаними висновками суду, оскільки суд дійшов їх при неповному з"ясуванні обставин, що мають значення для справи і вказані висновки не відповідають обставинам справи, що у відповідності до п.п. 1, 3 ч.1 ст.309 ЦПК україни є підставою для скасування рішення.

З акту судово-психіатричного експерта № 678 від 29.07.2014 року убачається, що призначена ухвалою суду від 16.06.2014 року судово-психіатрична експертиза проводилась комісією у складі трьох експертів, які були викликані до суду, підтвердили надані висновки та пояснили, що наявність у ОСОБА_5 ознак стійкого хроничного психіатричного розладу у вигляді судинної деменції, у тому числі і станом на 24.01.2012 року та його нездатність на цей час усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними була встановлена на підставі дослідження наданої медичної документації та даних клінічного дослідження особи, виявлених під час проведення експертизи і на висновки експертів не впливає те, що такий діагноз йому раніше не був поставлений лікарем психіатром.

Також пояснили, що захворювання, яке діагностовано у ОСОБА_5 є незворотнім, має прогресуючий характер і його здатність надавати якісь пояснення та відповідати на певні питання не спростовує висновків про наявність у нього психічного розладу , у тому числі 24.01.2012 року, внаслідок якого він не міг усвідомлювати значення своїх дій і керувати ними.

В акті експертизи експертами наведені дані дослідженої експертами медичної документації відносно ОСОБА_5, зокрема:

медичної картки № 32, про те, що "при осмотре на дому терапевтом 29.08.2005 року жалобы на онемение левой половины туловища, описан соматический статус, установллен диагноз ПНМК, назначена консультация невропатолога, указано, что направлен в стационар. Невропатологом 29.08.2005 жалобы невнятные, в месте, во времени дезориентирован, ответы спутаны, далее неврологические изменения. диагноз: Преходящее нарушение мозгового кровообращения, госпитализирован;

картки амбулаторного хворого № 10201048 з 10-ї поліклініки , де також станом на 29.12.2011 року відображено " дезориентацию в месте и времени, ишемический инсульт ДЕП 3ст. з нижним парапарезом . Психоорганический синдром. Рекомендована госпитализація в НО, консультация психиатра;

виписки з історі хвороби № 7124 Харківської клінічної лікарні № 7, де ОСОБА_5 перебував на стаціонарному лікуванні з 03.09.2012 року по 21.09.2012 року з діагнозом " ишемческий инсульт (лакунарный) в вертебро- базилярному бассейніе с вестибуло-атактическим синдромом. Дисцирукуляторная и дисметаболическая (диабетическая) энцефаломиелопатрия 3 ст. В неврологическом статусе: дезориентация в месте и времени, снижение памяти. Консультирован психиатром, которым установлено когнитивное сниженние.

Експертами також досліджені матеріали стаціонарної судово-психіатричної експертизи( акт № 99 від 09.10.2013 року, проведеної відносно ОСОБА_5 у рамках справи за заявою ОСОБА_4, заінтересована особа: Відділ опіки та піклування Київської районної державної адміністрації в місті Харковаі про визнання особи недієздатною та призначення опікуна , за висновками якої ОСОБА_5 виявляє ознаки стійкого хронічного психіатричного розладу у вигляді судинної деменції за свом психічним станом не може усвідомлювати свої дії та керувати ними

Чинним рішенням Київського районного суду міста Харкова від 06.12.2013 року ОСОБА_5 визнано недієздатним. Встановлено над ним опіку і призначено опікуном його дочку ОСОБА_4

Судова колегія вважає, що висновки експертизи про наявність у ОСОБА_5 стійкого психічного розладу у вигляді судинної деменції , яку він виявляв і 24.01.2012 року, тому не міг 24.01.2012 року усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними не спростовуються обставинами, на які суд послався у своєму рішенні, тому скасовуючи рішення з вищенаведених підстав , ухвалює нове рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.2 ч.1 ст.307, ст.ст.309,313,314,316,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Київського районного суду міста Харкова від 24 березня 2015 року скасувати. Позов ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_5 задовольнити. Визнати недійсним договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 24 січня 2012 року, посвідчений державним нотаріусом Сьомої Харківської державної нотаріальної контори Агасян В.Г., зареєстрований в реєстрі за № 6-153.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя - підпис

Судді колегії - підписи

Копія вірна. Суддя -