Провадження №2/485/518/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2015 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Квєтка І.А.,

при секретарі Шеремет Ю.Є.,

за участі позивача- Калюта В.Г.,

представника відповідача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Васильківтрансавто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

03 серпня 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ПП «Васильківтрансавто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивує тим, що є інвалідом 2 групи і має пільгу на безоплатний проїзд автобусами міжміських маршрутів у відповідності до п.7 ч.1 ст.7 Закону України "Про статус вереранів війни, гарантії їх соціального захисту". Він придбав пільговий квиток на автобус "Трускавець-Київ" відправленням 20 грудня 2014 року, однак під час посадки водій автобусу, що належить ПП "Васильківтрансавто" відмовився впускати його до автобусу за пільговий квиток, у зв"язку з чим у цього водія він вимушений був придбати квиток за 240 грн. Вважає, що такими діями відповідач, як перевізник, порушив його законне право на пільговий проїзд, його дії є незаконними, що заподіяли йому матеріальної шкоди у вигляді вартості придбаного квитка у сумі 240 грн. та 5000 грн. моральної шкоди, що виразилась у погіршенні його стану здоров"я та приниженні, які й просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, з підстав, викладених у позові просив про їх задоволення.

Представник відповідача позов не визнав, посилаючись на його недоведеність. Пояснив, що дійсно ОСОБА_2 згідно відомості автостанції придбав квиток на пільговий проїзд автобусом ПП "Васильківтрансавто" сполученням "Трускавець-Київ", за яким й був перевезений. Заперечує факт відмови позивачу у наданні права на безкоштовний проїзд, а також належність ПП "Васильківтрансавто" квитка ПП ОСОБА_3, представленого позивачем у підтвердження оплати проїзду.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що посвідченням від 26 листопада 2013 року №131359, виданим Управлінням праці та соціального захисту населення Снігурівської райдержадміністрації, ОСОБА_2 є інвалідом 2-ї групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни.

10 грудня 2014 року ОСОБА_2 у касі автовокзалу у м.Трускавець Львівської області отримав пільговий безкоштовний квиток № 131359 на рейс 894 для проїзду 20 грудня 2014 року за маршрутом "Трускавець-Київ", перевізник - ПП "Васильківтрансавто".

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України ).

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п.7 ст.13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року № 3551-ХІІ інваліди війни мають право на безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання.

Відповідно до ст.37 Закону України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III Пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування. Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом. Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом. Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

Як передбачено Правилами надання послуг пасажирського автомобільного транспорту, затв. Постановою КМУ від 18 лютого 1997 р. N176 За договором перевезення пасажира автобусом перевізник зобов'язується безпечно перевезти пасажира до пункту призначення, а в разі здавання ним багажу - доставити до пункту призначення багаж та видати його пасажиру або уповноваженій ним особі. Пасажир зобов'язується внести установлену плату за проїзд, а в разі здавання багажу до багажного відділення - плату за його перевезення (п.40). Пасажир повинен мати квиток на проїзд, квитанцію на перевезення багажу міжміськими маршрутами регулярних перевезень, які дійсні тільки на зазначений у них день і рейс автобуса. Особа, що придбала квиток, повинна здійснити посадку в автобус на автостанції, зазначеній у квитку, або за попереднім погодженням з автостанцією та внесенням відповідної позначки до квитково-касового листа на іншій зупинці, передбаченій розкладом руху. У разі відсутності попереднього погодження та запізнення на рейс оплачене місце за пасажиром не зберігається (п.41). Особа, яка придбала квиток, має право на повернення його в касу до відправлення автобуса і виплату суми, що дорівнює повній вартості квитка, у разі: відміни рейсу або відправлення автобуса із запізненням; ненадання пасажиру місця, зазначеного у квитку (у разі відмови пасажира від іншого запропонованого місця); надання для перевезення автобуса, клас якого нижчий, ніж зазначено у розкладі руху на автостанції (п.135).

У підтвердження своїх доводів про порушення відповідачем його права на безкоштовний проїзд та заподіяння йому у зв"язку із цим матеральної шкоди позивач представив суду квиток на автобус АААА 502949 від 20.12.2014 року сполученням "Трускавець-Київ" вартістю 240 грн. перевізник ПП ОСОБА_3 (а.с.3).

Разом з тим, будь-яких доказів у підтвердження того, що саме відповідач порушив його право споживача суду не представлено. Факт відмови у перевезенні ніяким чином не зафіксовано, позивач з відповідними заявами у компетентні органи не звернувся.

Разом з тим, як свідчить відомість на перевезення пасажирів ПП "Васильківтрансавто" за 20.12.2015 року ОСОБА_2 скористався правом на безкоштований проїзд автобусом міжміського сполучення Трускавець-Київ рейс 894 (а.с.66), про що сам не заперечив й зворотнього не довів.

Про факт безпідставного отримання коштів за проїзд водієм автобусу чи ПП Бакал позивач у встановленому законом порядку не заявляв.

Представлені позивачем суду медичні документи про лікування та наявність захворювань не доводять вини відповідача у порушенні його прав.

Таким чином, враховуючи, що позивачем у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено заподіяння йому матеріальної та моральної шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням та вини ПП "Васильківтрансавто" в її заподіянні, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, суд їх відносить за рахунок держави.

Керуючись ст.ст.10,60,209,212-215,294 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до Приватного підприємства «Васильківтрансавто» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Миколаївської області протягом 10 днів з дня його проголошення, через Снігурівський районний суд.

СУДДЯ