Справа № 627/1618/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року смт. Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області в складі :

Головуючий суддя Остапов М.О.

за участю секретаря - В`юнник В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснокутськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок, що знаходиться по вул. Тихонова № 6 в с. Зубівка Краснокутського району Харківської області.

В заяві позивач зазначила, що 27 січня 2014 року ОСОБА_2 за договором займу отримав грошову суму у розмірі 25 000 грн. строком на 6 місяців. Після закінчення строку дії договору його умови не були виконані.

Позивачка не однократно зверталась до відповідача з вимогою повернути позичені кошти, але відповідач кожен раз просив відстрочити оплату. В січні 2015 року відповідач ОСОБА_2 при свідках запропонував позивачці ОСОБА_1 змінити умови договору та передати позивачці у володіння будинок, що розташований по вул. Тихонова № 6 в с. Зубівка Краснокутського району Харківської області, за рахунок погашення заборгованості за договором займу. Сторони підписали даний договір, після чого відповідач передав позивачці всі документи на будинок. Після підписання зміненого договору та отримання документації, позивач перевезла до будинку свої речі, доглядала за майном та зробила ремонт.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та прохав суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, однак через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти заявлених вимог не заперечує.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

При розгляді справи судом встановлено, що дійсно 27 січня 2014 року ОСОБА_2 за договором займу отримав грошову суму у розмірі 25 000 грн. строком на 6 місяців, про що зазначили в розписці та договорі позики.

22 січня 2015 року між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ОСОБА_1 було укладено додаткову угоду та змінено умови договору позики від 27.01.2014 року, а саме : «п.2 за рахунок погашення боргу Позичальник зобовязується передати у власність будинок, що розташований по вул. Тихонова № 6 в с. Зубівка Краснокутського району Харківської області»; «п.5 позика вважається повернутою після передачі у власність будинок, що розташований по вул. Тихонова № 6 в с. Зубівка Краснокутського району Харківської області». Цей житловий будинок належить відповідачу на підставі рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 липня 2009 року.

З матеріалів справи вбачається, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, це підтверджено письмовими доказами, наданою розпискою, договором позики від 27.01.2014 року та додатковою угодою від 22.01.2015 року, які маються в матеріалах справи, але відповідач не зважаючи на домовленість, ухиляється від його виконання, дану дію щодо відмови в нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу суд розцінює, як дію, яка не залежить від волі позивача.

Відповідно ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо судом встановлено, що він відповідав справжній волі особи, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджає обставина, яка не залежить від її волі.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись своєчасно та належним чином.

Відповідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання, або одностороння зміна його умов не допускається.

Оскільки згідно ч.2 ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, поясненнями сторін, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст.59 ЦПК України допустимими письмовими доказами в підтвердження укладення договору чи виконання його однією із сторін являється розпискою, договором позики від 27.01.2014 року та додатковою угодою від 22.01.2015 року, в яких містяться дані про те, що відповідач отримав від позивачки всю суму вартості товару, паспортні дані відповідача, його власноручний підпис.

На підставі вищевикладеного, враховуючи той факт, що матеріали справи містять розписку від відповідача ОСОБА_2 про те, що він отримав кошти від ОСОБА_1 згідно договору позики від 27.01.2015 року, суд задовольняє вимоги позивача, оскільки вона надала суду достатньо доказів, які підтверджують позов, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

На підставі вищевказаного та керуючись ст.. 219, ч. 2 ст.220, 328, 525, 526 ЦК України, ст.ст 1-15, 208 - 209, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на житловий будинок № 6 з господарськими будівлями по вулиці Тихонова в селі Зубівка Краснокутського району Харківської області, в цілому.

Дане рішення підлягає обовязковій державній реєстрації.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Краснокутський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя: ОСОБА_3