Справа № 502/2758/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді - Масленикова О.А.

за участю:

секретаря судового засідання Кітреску О.М.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2,

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача:

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

ОСОБА_6, ОСОБА_7

про

визнання договору дійсним та визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому вказала, що 05.08.2014 року за письмовим, нотаріально не посвідченим договором купівлі-продажу, вона придбала у відповідача 33/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дунайська, 52, за ціною 125 000 гривень. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобовязалась до 05.10.2014 року нотаріально посвідчити вказаний договір та передати позивачу технічну документацію на придбане майно. Однак в серпні 2014 року вона передала позивачу лише технічну документацію на частину житлового будинку, а від нотаріального посвідчення договору ухиляється, посилаючись на скрутне матеріальне становище та відсутність грошових коштів для цього. Як зазначає позивач, на даний момент вона повністю володіє зазначеною частиною вказаного житлового будинку, проживає у ньому зі своєю родиною, сплачує за комунальні послуги. На підставі викладеного позивач просила суд визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу 33/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Дунайська, 52, укладений 05.08.2014 року між нею та ОСОБА_2 та визнати за позивачем право власності на 33/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дунайська, 52, а саме з: літ. А житловий будинок (приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6), літ. а2 веранда (приміщення № 2-І), ? частина літ. Б сараю, ? частина літ. В вбиральні, літ. Д сараю, , ? частина № 1-2, І надвірні споруди.

Після відкриття провадження у справі, 10.12.2015 року позивачем ОСОБА_1 було подано заяву, згідно якої вона просила задовольнити її позов у повному обсязі на підставі наведених доказів та розглянути справу за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибула, надавши 10.12.2015 року заяву в якій зазначила, що дійсно можливості нотаріально посвідчити зазначений договір у неї не було, проти задоволення позову вона не заперечує та просить розглянути справу за її відсутності.

Треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_3 в судове засідання не прибули, надали письмові заяві в яких зазначили, що заперечень проти задоволення позову ОСОБА_1 вони не мають та просять розглянути справу за їх відсутності.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, не прибули в судове засідання та подали заяви про проведення судового розгляду за їх відсутності, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши надані сторонами докази, беручи до уваги вимоги позивача та визнання певних обставин по справі відповідачем, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

05.08.2014 року за простим письмовим договором купівлі-продажу, укладеним в м. Кілія, ОСОБА_2 /Продавець/ продала, а ОСОБА_1 /Покупець/ купила 33/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дунайська, 52, а саме з: літ. А житловий будинок (приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6), літ. а2 веранда (приміщення № 2-І), ? частина літ. Б сараю, ? частина літ. В вбиральні, літ. Д сараю, , ? частина № 1-2, І надвірні споруди /а.с. 6/.

Як зазначено в п.п. 5-6 відповідного Договору, продавець зобовязалась звільнити будинок не пізніше 05.09.2014 року та до 05.10.2014 року нотаріально посвідчити зазначений договір купівлі-продажу та передати технічну документацію на нерухоме майно.

Згідно витягу № 5427650 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, право власності відповідача ОСОБА_2 на зазначену частину нерухомого майна, було зареєстровано 21.06.2013 року Державним реєстратором реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції в Одеській області за реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 3 /а.с. 9/.

Як вбачається з розписки, складеної 05.08.2014 року ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку по вул. Дунайській, 52 в м. Кілія від 05.08.2014 р. отримала від ОСОБА_1 гроші в сумі 125 000 гривень /а.с. 8/.

05.08.2015 року між ОСОБА_8 з одного боку, та ОСОБА_1 з іншого боку, було складено акт прийому-передачі 33/100 частин житлового будинку, розміщеного по вул. Дунайській, 52, в м. Кілія, згідно якого Покупець (позивач) прийняв від Продавця (відповідача) вказане майно. Частина житлового будинку знаходиться у задовільному стані. Покупець претензій до продавців відносно якісних характеристик обєкта продажу не має /а.с. 7/.

Як вбачається з заяв, складених 05.08.2015 року, ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, як співвласники житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, вул. Дунайська, 52, не заперечують щодо продажу 33/100 частин даного житлового будинку ОСОБА_8 ОСОБА_9 ОСОБА_10 на визначених ними умовах /а.с.18-20/.

Згідно повідомлень, наданих позивачем, нею тричі 13.10.2014 року, 24.01.2015 року та 02.03.2015 року пропонувалось відповідачу ОСОБА_2 нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 05.08.2014 року /а.с. 15-17/.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України у разі продажу частки у праві спільної часткової власності співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах, крім випадку продажу з публічних торгів.

Продавець частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний письмово повідомити інших співвласників про намір продати свою частку, вказавши ціну та інші умови, на яких він її продає.

Якщо інші співвласники відмовилися від здійснення переважного права купівлі чи не здійснять цього права щодо нерухомого майна протягом одного місяця, а щодо рухомого майна - протягом десяти днів від дня отримання ними повідомлення, продавець має право продати свою частку іншій особі.

Як зазначено в ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

З наданих сторонами доказів судом встановлено, що укладений 05.08.2014 року між сторонами по справі правочин, відповідно до діючої на той час та на час ухвалення рішення редакції ст. 657 ЦК України підлягав обовязковому нотаріальному посвідченню та не підлягав обовязковій державній реєстрації. Також судом встановлено, що відповідач на виконання своїх зобовязань за правочином передав позивачу предмет договору купівлі-продажу, тобто частину житлового будинку, а позивач сплатив відповідачу визначену ним грошову суму, отже між сторонами відбулось повне виконання відповідного договору. Враховуючи, що відповідач по справі ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, інші співвласники будинку, частина якого була предметом договору купівлі-продажу, відповідно до ч. 3 ст. 362 ЦК України відмовилися від здійснення переважного права купівлі частини житлового будинку, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в звязку з чим задовольняє позов.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 220, 655, 657 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу 33/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, м. Кілія, вул. Дунайська, 52, укладений 05.08.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на 33/100 частин житлового будинку, розташованого за адресою: Одеська область, Кілійський район, м. Кілія, вул. Дунайська, 52, а саме з: літ. А житловий будинок (приміщення № 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6), літ. а2 веранда (приміщення № 2-І), ? частина літ. Б сараю, ? частина літ. В вбиральні, літ. Д сараю, , ? частина № 1-2, І надвірні споруди.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1250 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_11