Справа № 344/6160/15-ц
Провадження № 22-ц/779/1924/2015
Головуючий у 1 інстанції Мелещенко Л. В.
Суддя-доповідач Беркій О.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 серпня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Беркій О.Ю.,

суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним та зобов'язання повернути кошти, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» про визнання договору недійсним та зобов'язання повернути кошти.

Зазначав, що 04 березня 2015 року він уклав із ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» договір фінансового лізингу №000051 з метою придбання автомобіля «Renault Dokker», інформацію про якого він довідався через мережу Інтернет на сайті «AVTO.RIA», де продаж автомобіля здійснювався по ціні 141 300,00 грн.

Вказував, що в цей же день ним було сплачено авансовий платіж у сумі 51 000,00 грн., однак, прочитавши вдома зазначений договір, ним було виявлено, що вартість автомобіля вказана у договорі становила 504 552,00 грн. і не відповідала тій вартості, про яку йшла мова при укладенні договору, тому, 11 березня 2015 року він звернувся до лізингової компанії з письмовою вимогою про розірвання договору та повернення йому авансового платежу, однак його вимога була проігнорована.

Посилаючись на те, що вказаний договір не відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», якими заборонена нечесна підприємницька практика, відповідач навмисне ввів його в оману стосовно вартості автомобіля, свідомо надаючи неправдиву інформацію про ціну автомобіля, просив визнати зазначений договір недійсним як такий, що укладений внаслідок нечесної підприємницької діяльності з боку відповідача та стягнути на його користь 51 000,00 грн. сплаченого авансового платежу.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на дане рішення ОСОБА_2 посилається на неповне з'ясування судом обставин, що мають істотне значення для справи і на порушення норм матеріального права.

Зазначає, що відмовляючи в позові суд виходив з того, що підписавши договір позивач погодився з усіма його умовами і прийняв на себе зобов'язання щодо його виконання.

Разом з тим, відповідач визнав той факт, що сторони погодили вартість автомобіля в сумі 141 300,00 грн., однак, на думку представника ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», це була попередня домовленістю сторін, яка втратила чинність з моменту укладення основного договору.

Відповідно до квитанції №NOSGC62789 від 04 березня 2015 року ним було сплачено 51 000,00 грн. авансового платежу і саме після часткового виконання договору відповідач письмово підтвердив ціну автомобіля та вказав її залишкову вартість у сумі 90 300,00 грн.

А тому такі дії відповідача при укладенні оспорюваного правочину є нечесною підприємницькою практикою, а тому договір підлягає визнанню недійсним.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримала по вищенаведених мотивах.

Представник ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду був належним чином повідомлений.

Вислухавши доповідача, пояснення представника апелянта, перевіривши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 04 березня 2015 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» було укладено договір № 000051 фінансового лізингу, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався придбати предмет лізингу - автомобіль «Renault Dokker» у власність та передати його у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором.

Згідно п.п.2.1, 2.2 договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє протягом 78 календарних місяців, але у будь-якому випадку до повного виконання зобов'язань сторонами за даним договором. Строк лізингу починається з моменту передачі предмета лізингу та підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та закінчується через 60 календарних місяців з моменту підписання акту приймання-передачі предмета лізингу та в останньому місяці сплати лізингового платежу за додатком №3 до цього договору, якщо інше не передбачено умовами даного договору.

Відповідно до п.8.2 укладеного договору та додатка №2 сторони погодили, що вартість предмета лізингу, на момент укладання договору становить 18 687,11 доларів США з урахуванням ПДВ, згідно обмінного курсу долара США до гривні, на фактичну дату укладання даного договору. На дату укладання цього договору, згідно обмінного курсу долара США до гривні, гривневий еквівалент вартості предмета лізингу становив 504 522,00 гривень з ПДВ.

Згідно договору та додатка №1 ОСОБА_2 зобов'язався щомісячно, в строк до 10 числа, сплачувати періодичні платежі в сумі 778, 63 доларів США.

На виконання умов договору позивачем було сплачено 51 000 грн. авансового платежу.

Згідно довідки Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс» має право надавати послуги з фінансового лізингу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Як роз'яснено у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції правильно виходив з необґрунтованості позовних вимог про недійсність укладеного договору через його невідповідність Закону України «Про захист прав споживачів».

Доводи апелянта про недійсність угоди у зв'язку зі здійсненням нечесної підприємницької практики (недобросовісна конкуренція та діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною) належними доказами не підтверджена.

Встановлено, що позивач особисто підписав кожну сторінку договору та додатки до нього, які містять опис вартості предмета лізингу - автомобіля та сплату щомісячних авансових платежів, погодився з такими умовами і прийняв на себе зобов'язання щодо його виконання.

Відповідно до п.17.2 укладеного договору фінансового лізингу, підписання цього договору та додатків до нього є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору та додатків до нього.

Що стосується посилання апелянта на те, що відповідач письмово підтвердив вартість автомобіля, яку вони обумовлювали, в той же час надав на підпис текст договору, де фігурувала зовсім інша вартість автомобіля, то колегія суддів вважає, що розписка на роздруківці з оголошення про продаж автомобіля на інтернет-сторінці сайту «AVTO.RIA» за ціною 141 300 грн. не є доказом прийняття зобов'язання щодо купівлі лізингодавцем автомобіля за вказаною ціною.

Крім того, відповідно до п.16.6 укладеного договору, після підписання даного договору всі попередні домовленості вважаються такими, що втратили чинність.

Рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги правильності висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 22 червня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання нею законної сили.

Головуюча О.Ю. Беркій

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук