Провадження № 22-ц/779/1464/2015
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 вересня 2015 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.

суддів: Беркій О.Ю., Мелінишин Г.П.

секретаря Бойчука Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_2 про знесення тимчасової торгової споруди, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Івано-Франківського міського суду від 20 травня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20 травня 2015 року задоволено позов Івано-Франківської міської ради та зобов'язано ОСОБА_2 за власний рахунок знести торгову споруду - павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1 та повернути самочинно зайняту земельну ділянку під вказаним об'єктом власнику - Івано-Франківській міській раді.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Івано-Франківської міської ради 243,60 грн. судового збору.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 на дане рішення подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що суд не дав належної правової оцінки тому, що необхідними умовами звільнення земельних ділянок шляхом демонтажу тимчасових споруд є: використання земельної ділянки без правових підстав, та самовільне встановлення на вказаній земельній ділянці малої архітектурно форми. Вказані обставини повинні бути підтверджені відповідними документами, оформленими у встановленому порядку.

Посилаючись на те, що позивачем не представлено доказів того, що відповідач неправомірно користується земельною ділянкою, а також самовільно встановив торговий павільйон, апелянт просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Івано-Франківської міської ради.

У судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта ОСОБА_2 - ОСОБА_3 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів наведених в апеляційні скарзі.

Представники Івано-Франківської міської ради Бурачок В.І. та Челах А.В. заперечили доводи апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що спірна тимчасова споруда (павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1) самовільно встановлена відповідачем на земельній ділянці, яка є комунальною власністю територіальної громади м. Івано-Франківська, без належної правової підстави та з порушенням Положення про порядок розміщення та функціонування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності.

Проте, такий висновок суду не відповідає вимогам процесуального закону.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу неправомірного розташування відповідачем ОСОБА_2 тимчасової торгової споруди - павільйону «ІНФОРМАЦІЯ_1» (по АДРЕСА_1) на земельній ділянці, що є комунальною власністю територіальної громади м. Івано-Франківська.

У позовній заяві позивач свої вимоги мотивував тим, що відповідач порушив вимоги рішення 11 сесії Івано-Франківської міської ради від 14.07.2011 року №308-11 «Про затвердження Положення про порядок розміщення та функціонування тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності в м. Івано-Франківську», у зв'язку з чим рішенням виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 27.06.2012 року №419 ОСОБА_2 зобов'язано в десятиденний термін демонтувати встановлену ним тимчасову споруду.

Із п.2.9 даного рішення вбачається, що виконавчий комітет Івано-Франківської міської ради зобов'язує приватного підприємця ОСОБА_2 демонтувати самовільно встановлену тимчасову торгову споруду (павільйон «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1).

За даними ЄДРПОУ (https://usr.minjust.gov.ua/ua/freesearch) ОСОБА_2 12.04.2001 року зареєстрований як фізична особа-підприємець, основним видом діяльності якого є оптова торгівля.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземці), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.3 постанови «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013, №3, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) (далі - КАС), Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12; далі - ГПК), Кримінальним процесуальним кодексом України (далі - КПК) або Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП) віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства), по-друге, суб'єктний склад такого спору (однією зі сторін у спорі є, як правило, фізична особа).

Згідно п.2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України, від 24.10.2011, № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам», з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4 1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК, а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Враховуючи, що позивач - Івано-Франківська міська рада є юридичною особою, відповідач ОСОБА_2 зареєстрований як фізична особа-підприємець та станом на даний час здійснює підприємницьку діяльність, а спір між сторонами виник з приводу правомірності розміщення тимчасової торгової споруди комерційного призначення на земельній ділянці, що є комунальною власністю територіальної громади, тобто існують спірні господарські правовідносини.

Відтак з огляду на суб'єктний склад спору та його зміст, колегія суддів вважає, що такий не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, а має вирішуватись господарським судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України, судове рішення підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст. ст. 205 і 207 цього Кодексу.

Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З урахуванням наведених обставин, судове рішення підлягає до скасування із закриттям провадження по справі.

Керуючись ст. ст. 307, 310, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 20 травня 2015 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Пнівчук О.В.

Судді: Беркій О.Ю.

Мелінишин Г.П.