АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2342/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Матковської Л.О.,

суддів: Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

при секретарі: Бондарі О.В.,

за участю: представників сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 поданою його представником ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Хмельницького відділення №880 публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», приватного нотаріуса Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним та таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з вказаним вище позовом в якому зазначав, що 06 листопада 2007 року між ним як фізичною особою-підприємцем та акціонерним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №880/249-РК37. В цей же день між сторонами був укладений договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за №5940, 5941 та додаткові договори від 25 грудня 2007 року №6810 від 21 березня 2010 року №548 від 05 липня 2010 року №5810, відповідно до якого ОСОБА_1 передав в іпотеку банку приміщення на першому поверсі площею 147,3кв.м. за адресою вул.Подільська,93, м.Хмельницький. 11 червня 2015 року на адресу позивача надійшла постанова державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління ДВС ГУ юстиції у Хмельницькій області про відкриття ____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/2342/15

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 59

виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису №495, вчиненого 02 квітня 2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 про звернення стягнення на іпотечне майно. За рахунок коштів від реалізації вказаного майна пропонує задовольнити вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» по поверненню заборгованості на загальну суму 355746,65 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 03 жовтня 2014 року 4603538грн. 16коп. та плату за вчинення виконавчого напису в сумі 13811грн. На підставі викладеного та з урахуванням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України просить визнати недійсним та таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №495, вчинений 02 квітня 2015 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу ОСОБА_3

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2015 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2, не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задоволити позовні вимоги ОСОБА_1 Зазначає, що суд керувався недіючою нормою Закону України «Про нотаріат». Суд не врахував пояснень представника позивача, які мали істотне значення для вирішення справи. Посилається на те, що строки стягнення заборгованості за період від 06 липня 2011 року по 15 квітня 2013 року є неприпустимими та незаконними, оскільки по 15 квітня 2013 року заборгованість стягується на підставі рішення Третейського суду. Стверджує, що судом передчасно вказано, що наявність спору нічим не підтверджена, оскільки суду надавались матеріали зведеного виконавчого провадження, що передбачає неправомірне та перебільшене стягнення заборгованості.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних мотивів.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

З матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2007 року між ОСОБА_1, як фізичною особою-підприємцем, та акціонерним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №880/249-РК37 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в розмірі 237000 доларів США під 13,5% річних та комісій, строком до 05 листопада 2017 року.

Для забезпечення кредитних зобов'язань в цей же день між сторонами був укладений договір іпотеки зареєстрований в реєстрі за №5940, та додаткові договори від 25 грудня 2007 року №6810 від 21 березня 2010 року №548 від 05 липня 2010 року №5810, відповідно до яких ОСОБА_1 передав в іпотеку банку приміщення на першому поверсі площею 147,3кв.м. за адресою вул.Подільська,93, м.Хмельницький.

Оскаржуваним виконавчим написом нотаріуса від 02 квітня 2015 року встановлено, що сума основного не сплаченого боргу відповідача становить 355746,65 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на 03 жовтня 2014 року 12,940496грн. за 1 долар США 4603538грн. 16коп.

Ухвалюючи у справі судове рішення про залишення позову без задоволення, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не довів наявності між сторонами спору щодо суми кредитної заборгованості.

З такими висновками суду першої інстанції погоджується колегія суддів.

Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 32 вказаного Закону встановлено, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 282 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, яка затверджена наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року №20/5, передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем.

Частиною 4 пункту 283 Інструкції передбачено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень.

Тобто, вказаними вище нормами передбачено право іпотекодержателя розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса у разі незадоволення іпотекодавцем вимоги іпотекодержателя про виконання порушеного боржником зобов'язання у тридцятиденний строк.

Пунктом 283 Інструкції встановлено, що для вчинення виконавчого напису стягувачем або уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, має бути зазначено: відомості про найменування і адресу стягувача та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код в ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Пунктом 286 Інструкції передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів.

Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 від 29 червня 1999 року для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання.

Вказаними приписами законодавства встановлено, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки зобов'язаний перевірити наявність документів з урахуванням положень Переліку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку.

В матеріалах справи є копії документів на підставі яких був виданий виконавчий напис (а.с.89-115)

З матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Третейського суду Асоціації українських банків від 16 грудня 2013 року Дніпровським районним судом м.Києва був виданий виконавчий лист про стягнення заборгованості в сумі 2399583грн. 41коп. і з приводу цього відкрито виконавче провадження про стягнення заборгованості, проте вона не погашена.

В засіданні апеляційного суду представник позивача визнав, що фактично за ОСОБА_1 на час видачі виконавчого напису заборгованість становила 355746,65 доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на момент звернення за видачею виконавчого напису 03 жовтня 2014 року 12,940496грн. за 1 долар США 4603538грн. 16коп., і такий розмір не оспорюється відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем невірно визначена сума заборгованості не можуть бути підставою для скасування виконавчого напису і не свідчать про те, що на час його видачі існував спір щодо розміру заборгованості.

Рішення суду ухвалено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 подану його представником ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська