У х в а л а

іменем україни

29 квітня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого: Касьяна О.П.,

суддів: Амеліна В.І., Дербецевої Т.П.,

Карпенко С.О., Савченко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до відкритого акціонерного товариства «Рівненський завод тракторних агрегатів» про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за касаційною скаргою ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, посилаючись на те, що судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 28 вересня 2011 року стягнуто з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь ОСОБА_3 8 117,18 грн заборгованості із заробітної плати, а судовими наказами цього ж суду від 22 грудня 2011 та від 20 липня 2012 року на користь ОСОБА_4 з відповідача стягнуто заборгованість із заробітної плати в сумі 13 269,84 грн та 11 945,58 грн відповідно.

Посилаючись на те, що накази виконані у лютому 2013 року, позивачі просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_3 1 128,28 грн компенсації за затримку виплати заробітної плати та 36 980 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а на користь ОСОБА_4 - 126,08 грн компенсації за затримку виплати заробітної плати та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 26 272 грн.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2014 року позов задоволено. Стягнуто з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь ОСОБА_4 126,08 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та 26 272 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Стягнуто з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» на користь ОСОБА_3 1 128,28 грн компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати та 36 980 грн середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 17 червня 2014 року змінено.

Зменшено суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_3 до 1 200 грн, на користь ОСОБА_4 - до 1 100 грн.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушують питання про скасування рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції, фактично обґрунтовуючи незаконність рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, мотивуючи свої вимоги порушенням апеляційним судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права у цій частині.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку на підставі ст. 117 КЗпП України.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, апеляційний суд виходив з того, що вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати задоволені частково, тому є підстави для зменшення розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Проте такі висновки є передчасними.

Судами встановлено, що з 6 червня 2007 року по 29 грудня 2009 року ОСОБА_3 знаходився у трудових відносинах з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів», а ОСОБА_4 - з 5 вересня 1978 року по 21 вересня 2011 року.

При звільненні позивачів ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» не провів з ними належного розрахунку.

Судовим наказом Рівненського міського суду від 28 вересня 2011 року на користь ОСОБА_3 стягнуто з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» 8 117,18 грн заборгованості із заробітної плати.

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 22 грудня 2011 року на користь ОСОБА_4 стягнуто з ВАТ «Рівненський завод тракторних агрегатів» заборгованість із заробітної плати в сумі 13 269,84 грн, а судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 20 липня 2012 року - в сумі 11 945,58 грн.

Також судом першої інстанції встановлено, що судові накази виконані у лютому 2013 року.

Звернувшись до суду з уточненим у подальшому позовом, ОСОБА_3 просив стягнути компенсацію за затримку виплати заробітної плати в сумі 1 128,28 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 36 980 грн, а ОСОБА_4 - компенсацію за затримку виплати заробітної плати в розмірі 126,08 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 26 272 грн.

Рішенням суду першої інстанції позовні вимоги про стягнення компенсації за затримку розрахунку виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задоволені у повному обсязі.

Так, згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В тому разі, якщо причиною непроведення своєчасного розрахунку є спір між сторонами щодо розміру належних до виплати сум, вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню в повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. У разі часткового задоволення позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною першою статті 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Зменшуючи розмір відшкодування за час затримки розрахунку, апеляційний суд виходив із часткового задоволення позову. Проте поза увагою апеляційного суду залишено як позовні вимоги, що розглянуті судом, так і зміст рішення суду першої інстанції.

Диспозитивне право позивача на зменшення розміру позовних вимог передбачене ст. 31 ЦПК України.

Скориставшись таким правом, позивачі у травні 2014 року зменшили суму компенсації втрати частини заробітної плати і саме такі вимоги вирішені судом першої інстанції, який позов задовольнив.

Тому висновок апеляційного суду про часткове задоволення судом першої інстанції позову в частині стягнення суми компенсації втрати частини заробітної плати помилковий, що має наслідком передчасне часткове задоволення позову в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Вказане свідчить про те, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не в повному обсязі з'ясовані всі обставини справи та неправильно визначено характер спірних правовідносин і норми матеріального права, які підлягають застосуванню. Оскільки ці порушення унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, рішення суду апеляційної інстанції на підставі ст. 338 ЦПК України підлягає сасуванню в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні з направленням справи в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 13 жовтня 2014 року в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П.Касьян
Судді: В.І.Амелін Т.П.Дербенцева С.О.Карпенко В.О.Савченко