Справа № 741/448/15-ц Провадження № 22-ц/795/1408/2015 Головуючий у I інстанції Кучерявець О. М. Доповідач - Висоцька Н. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2015 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді: Висоцької Н.В.,

суддів: Бобрової І.О., Євстафіїва О.К.,

при секретарі Зіньковець О.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_1 на рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Ганнівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) та права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Ганнівської сільської ради про визнання права на земельну частку (пай) та права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та його померла мати ОСОБА_3 мали у власності сертифікат на земельну частку (пай) серії ЧН № 0224440, площею 4,32 га. та державний акт про право власності на земельну ділянку серії 111-ЧН № 042168, площею 4,4036 га., відповідно. Однак вказані документи були втрачені, на підставі чого позивачем 24.01.2015 року у газеті «Носівські вісті» було опубліковано оголошення про визнання сертифікату недійсним та втрату державного акту. На підставі викладеного позивач просить визнати право на земельну частку (пай) та право власності на земельну ділянку в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3

Рішенням Носівського районного суду від 08.06.2015 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Доводи скарги зводяться до того, що рішення суду є незаконним через порушення норм процесуального та матеріального права, неповне та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, неправильне застосування матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В скарзі апелянт зазначає, що єдиним способом захистити свої права на земельну частку (пай), так і спадкові права при втраті правовстановлюючого документу є звернення до суду із позовом про визнання права власності, що не суперечить ст.ст. 328, 392 ЦК України.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Проте, суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо буде встановлено таке порушення норм матеріального або процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження (зворотня сторона а.с. 4) ОСОБА_2 є сином померлої ОСОБА_3 (а.с. 4).

З довідки Відділу Держземагенства у Носівському районі Чернігівської області від 05.03.2015 року № 29-28-0.2-507/2-15 (а.с. 6) вбачається, що ОСОБА_2 дійсно отримував сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ЧН № 0224440, площею 4,32 га, ОСОБА_3 отримувала державний акт на право власності на земельну ділянку серія ІІІ ЧН № 042168 площею 4,4036 га.

На підставі поданої до Носівської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області ОСОБА_2 заяви від 11.02.2014 року було заведено спадкову справу № 42/1014 до майна померлої 11.08.2013 року гр. ОСОБА_3 (а.с. 30-32).

20.05.2015 року постановою державного нотаріуса Перев»язко Л.М. було відмовлено ОСОБА_2, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої 11.08.2013 року ОСОБА_3 на підставі відсутності документів в матеріалах спадкової справи необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що звернення позивача до суду з таким позовом є порушенням порядку оформлення його майнових та спадкових прав, оскільки він не виконав всіх дій передбачених діючим законодавством для врегулювання спору в досудовому порядку.

Розглянувши даний спір та керуючись нормами цивільного-процесуального кодексу України, суд прийшов до помилкового висновку, апеляційний суд не може погодитись з таким висновком місцевого суду, враховуючи наступне.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Отже, судом розглянуто в порядку позовного провадження спір про право, не з'ясовано всупереч вимогам абзаців 2, 3 п. 23 ППВСУ від 30 травня 2008 року N 7 відсутність умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, відмову обґрунтовано лише відсутністю оригіналу документа.

Суд першої інстанції обґрунтовано послався, що відповідно до п. 4.11 Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 22 червня 2009 року N 325, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06 серпня 2009 року за N 735/16751, зі змінами згідно з наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 30 серпня 2010 року N 631, новий державний акт (на ім'я спадкодавця) взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається також спадкоємцю на запит нотаріуса щодо витребовування документів, необхідних для вчинення нотаріальних дій, відповідно до ст. 4 ЗУ "Про нотаріат". Видача акта здійснюється протягом 15 робочих днів з дня отримання відповідних матеріалів, зазначених в п. 4.8 цієї Інструкції (у разі втрати державного акта), та запиту нотаріуса. Новий державний акт взамін зіпсованого, втраченого (пошкодженого) видається за наявності в територіальному органі Держкомзему другого примірника відповідного державного акта та/або документації Державного фонду документації із землеустрою, відомостей щодо земельної ділянки та її власника (користувача) в державному реєстрі земель та за умови дотримання вимог абз. 3 п. 4.8 цієї Інструкції (у разі втрати державного акта).

Наведене свідчить, що з 30 серпня 2010 року спадкоємці повинні звертатися до нотаріуса з вимогою зробити відповідний запит до органів державного земельного кадастру щодо видачі державного акта замість втраченого.

При ухваленні зазначеного рішення судом не враховано роз'яснення, викладені з цього питання в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 р. N 7 "Про судову практику у справах про спадкування", де зазначено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

Крім того, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічний порядк видачі нового сертифікату на ім'я особи, яка мала право на земельну частку (пай).

Якщо документи, що засвідчують право власності на нерухоме майно, існували, проте були втрачені власником та не можуть бути відновлені в передбаченому законом порядку, застосуванню підлягає ст. 392 ЦК, відповідно до якої позов про визнання права власності може бути пред'явлений, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності.

Поза увагою суду також залишилось відсутність належних доказів, а саме відсутності можливості оформлення спадкового майна нотаріусом та оформлення права власності на земельну частку (пай) в позасудовому порядку відповідними державними органами, необґрунтована відмова яких підлягає оскарженню в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 310 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених ст. 205 ЦПК України.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведені обставини, апеляційний суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки рішення суду першої інстанції постановлено з порушенням вимог закону і є достатні підстави для його скасування із закриттям провадження у справі.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 ЗУ "Про судовий збір" в разі закриття провадження у справі сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду.

На підставі викладеного ОСОБА_2 слід повернути сплачений ним судовий збір за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції в розмірі 1120,00 грн. та 559,82 грн. відповідно.

Керуючись ст. ст. 88, 303, 307, 310, ст. 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 08 червня 2015 року скасувати, провадження в справі закрити.

Повернути ОСОБА_2 судовий збір сплачений за розгляд справи в суді першої та апеляційної інстанції 1120,00 грн. та 559,82 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: