АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/620/14-ц Номер провадження 22-ц/786/3215/15Головуючий у 1-й інстанції Кононенко С. Д. Доповідач ап. інст. Бондаревська С. М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Бондаревської С.М.

суддів: Буленка О.О., Дорош А.І.

при секретарі: Діхтяр Т.В.

за участю позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та ОСОБА_4

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення з повнолітніх дітей заборгованості зі сплати аліментів, неустойки (пені), додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості зі сплати аліментів, неустойки (пені), додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона має двох повнолітніх працездатних доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно висновку МСЕК серія 7-66 КА №0170188 від 11 березня 1999 року, вона, позивач, являється інвалідом ІІ групи загального захворювання безстроково, несе додаткові витрати, викликані тяжкою хворобою та інвалідністю, в той час, як відповідачі в добровільному порядку надати їй необхідну матеріальну допомогу відмовилися.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на її користь стягнуто аліменти у розмірі 200 грн. з кожної щомісячно, починаючи з 12 березня 2012 року.

Оскільки відповідачі зазначене судове рішення апеляційного суду в добровільному порядку не виконали, заборгованість зі сплати аліментів не погасили, поточні аліменти не сплачували, - за період з 12 березня 2012 року по дату подання даного позову утворилась заборгованість зі сплати аліментів, крім того, на суму заборгованості нараховано пеню.

Також вказувала, що після проведення їй операції з ендопротезування лівого кульшового суглобу, вона з 11 грудня 2013 року по 24 грудня 2013 року проходила курс відновлювального лікування в санаторії «Полтава» санаторно-курортного комплексу «Мир-город», в зв'язку з чим понесла витрати, пов'язані з придбанням путівки в сумі 4 088 грн., на придбання ліків - в сумі 725 грн. 82 коп., а також квитків на проїзд в обидві сторони.

Окрім того зазначала, що вона проходила проктологічне лікування в клініці ТОВ «ОН Клінік Полтава», на що витратила 7 810 грн., проте за недостатністю доказів, рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року з відповідачів на її користь стягнуто лише 1 330 грн., в той же час поза увагою суду залишились понесені нею витрати на лікування у розмірі 6 480 грн.

В ході судового розгляду справи, неодноразово як збільшуючи, так і зменшуючи розмір позовних вимог, ОСОБА_2, в поданій нею 30 вересня 2014 року до суду письмовій заяві, остаточно просила суд стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на її користь в якості додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю, кошти в сумі 11 361 грн. 22 коп.; стягнути з ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 13 929 грн. 59 коп., з яких: заборгованість зі сплати аліментів - 4 878 грн. 95 коп., пеня - 9 250 грн. 64 коп.; стягнути з ОСОБА_4 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 21 907 грн. 09 коп., з яких: заборгованість зі сплати аліментів - 6 128 грн. 95 коп., пеня - 15 778 грн. 14 коп. Судові витрати покласти на відповідачів /т. 1, а. с. 167/.

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_2 11361 грн. 22 коп. додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю.

Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 13 929 грн. 59 коп., з яких заборгованість зі сплати аліментів - 4 878 грн. 95 коп., пеня - 9 250 грн. 64 коп.

Стягнуто з ОСОБА_4 заборгованість зі сплати аліментів та неустойку (пеню) в розмірі 21 907 грн. 09 коп., з яких заборгованість зі сплати аліментів - 6 128 грн. 95 коп., пеня - 15 778 грн. 14 коп.

Не погодившись з даним рішенням районного суду, ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила оскаржуване нею судове рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційну скаргу на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року подала і ОСОБА_4 Вважає позовні вимоги ОСОБА_2 необгрунтованими. Просила скасувати рішення районного суду як таке, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

На апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своє заперечення подала позивач ОСОБА_2, в якому, спростовуючи доводи відповідачів, просила відхилити їх апеляційні скарги, а рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року - залишити без змін.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 березня 2015 року апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 частково задоволено; рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2440грн. 61 коп. додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 2 440 грн. 61 коп. додаткових витрат, зумовлених тяжкою хворобою та інвалідністю. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) в розмірі 9 250 грн. 64 коп. за прострочення сплати аліментів. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 15 778 грн. 14 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволено частково. Рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 березня 2015 року скасовано. Справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 червня 2013 року позов ОСОБА_2 про стягнення з повнолітніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 аліментів та додаткових витрат, зумовлених інвалідністю, задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь ОСОБА_2 в якості додаткових витрат, зумовлених інвалідністю ОСОБА_2, 37 020 грн. за придбання лівого кульшового суглобу та 7 320 грн. за проведення операції, а всього 44 340 грн. Стягнуто з ОСОБА_4 аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно на користь ОСОБА_2, починаючи з 12 березня 2012 року. Стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 500 грн. щомісячно на користь ОСОБА_2, починаючи з 12 березня 2012 року. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 27 червня 2013 року змінено в частині розміру стягнутих аліментів та додаткових витрат. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 солідарно на користь ОСОБА_2 в якості додаткових витрат, зумовлених інвалідністю, 37020 грн. за придбання суглобу та 1 330 грн. за проведення операції, а всього 38 350 грн. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно, починаючи з 12 березня 2012 року. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

За нормами ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків. які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до вимог ст. 203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов'язані брати участь у додаткових втратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року встановлено наявність аліментних зобов'язань відповідачів перед позивачем; також їх зобов'язання нести додаткові витрати, пов'язані з тяжкою хворобою та інвалідністю останньої; вартість що підтверджена документально, лікування позивачки в ТОВ «ОН Клінік Полтава», у розмірі 1 330 грн.

За змістом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено і це не оспорюється сторонами у справі, що у відповідачів утворилась заборгованість по сплаті аліментів на користь позивача. Ці аліменти стягуються на підставі вищезазначеного рішення суду апеляційної інстанції та відповідних виконавчих проваджень.

Так, на виконання вказаних судових рішень Ленінським районним судом м. Полтави 15 листопада 2013 року видано виконавчий лист № 1616/2594, за яким 14 квітня 2014 року постановою державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника ОСОБА_4, яка працює в ЗАТ «Полтавська фірма «Ворскла». Постановлено проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику після відрахування податків стягувати у розмірі 50 % заробітної плати (доходу) до повного погашення боргу, надалі проводити поточне утримання у розмірі 200 грн заробітної плати. Борг по аліментах станом на 01 квітня 2014 року становить 4 929 грн. 03 коп. /а. с. 66, т. 1/.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві, заборгованість ОСОБА_3 по аліментах станом на 01 квітня 2014 року становить 1 750 грн. /а. с. 79, т. 1/.

Оскільки аліментні зобов'язання відповідачами належним чином не виконувались, місцевий суд дійшов до висновку, що заборгованість по аліментах підлягає стягненню разом з пенею, а також підлягають стягненню понесені позивачем додаткові витрати, викликані тяжкою хворобою та інвалідністю.

Між тим, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передба-чений нормами ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір.

Беручи до уваги, що по стягненню аліментів відкриті виконавчі провадження, - виконавчі листи знаходяться на виконанні, та спір про розмір заборгованості між сторонами на час вирішення даного спору відсутній, - колегія суддів, з огляду на запобігання подвійного стягнення, не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості зі сплати аліментів.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідачів на користь ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, правильності її обрахунку, колегія суддів враховує висновки і мотиви, наведені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 вересня 2015 року, з яких скасовано рішення апеляційного суду Полтавської області від 10 березня 2015 року у даній справі, та які, за нормами ч. 4 ст. 338 ЦПК України, є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

З урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення.

З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, відповідно і кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Отже, неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року №6-94цс15 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, при ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов правильного висновку про покладення на відповідачів обов'язку сплатити неустойку за прострочення слати аліментів на непрацездатну матір.

Разом з тим, виходячи з вищенаведеного, колегія суддів не може погодитися із застосованим судом першої інстанції механізмом обчислення суми неустойки, виходячи із збільшення суми заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці та загальної кількості днів прострочення, який не ґрунтується на вимогах закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Виходячи із помісячного розрахунку заборгованості платника аліментів ОСОБА_3, складеного головним державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві станом на 01 квітня 2014 року, сума неустойки, за період 12 березня 2012 року по 01 квітня 2014 року, дорівнюватиме 1 136 грн. 50 коп., яка обчислюється у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів на утримання ОСОБА_2 за кожен місяць прострочення виконання зобов'язань: (200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 квітня 2012 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 вересня 2012 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 листопада 2012 року + 150 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 грудня 2012 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 січня 2013 року + 200 грн. х 1% х 28 днів з 1 по 28 лютого 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1по 31 березня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 квітня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 травня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 червня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 01 по 31 липня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 серпня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 вересня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1по 31 жовтня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 листопада 2013 року + 200 грн.х 1% х 31 день з 1 по 31грудня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 січня 2014 року + 200 грн. х 1% х 28днів з 1 по 28 лютого 2014 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 березня 2014 року /т. 1 а. с. 79, 139, 141/.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів за період з 12 березня 2012 року по 01 квітня 2014 року у розмірі 1 136 грн. 50 коп.

Враховуючи, що за рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27 червня 2013 року, залишеним в цій частині без змін рішенням апеляційного суду Полтавської області від 10 жовтня 2013 року, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти у розмірі 200 грн. щомісячно починаючи з 12 березня 2012 року, а також виходячи з довідки, виданої за місцем роботи ОСОБА_4, з якої вбачається, що стягнення аліментів на користь ОСОБА_2 проведено, починаючи з квітня 2014 року, що, зокрема узгоджується з довідкою-розрахунком, складеним державним виконавцем Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ, згідно якого сума заборгованості станом на 01 квітня 2014 року становить 4 929 грн. 03 коп., - сума неустойки, за період 12 березня 2012 року по 01 квітня 2014 року, дорівнюватиме 1 483 грн. 80 коп., яка обчислюється у розмірі 1 відсотка від суми несплачених аліментів на утримання ОСОБА_2 за кожен місяць прострочення виконання зобов'язань: (129 грн. 03 коп. х 1% х 20 днів з 12 по 31 березня 2012 року; + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 квітня 2012 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 травня 2012 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 червня 2012 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 01 по 31 липня 2012 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 серпня 2012 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 вересня 2012 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1по 31 жовтня 2012 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 листопада 2012 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 грудня 2012 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 січня 2013 року + 200 грн. х 1% х 28 днів з 1 по 28 лютого 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1по 31 березня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 квітня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 травня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 червня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 01 по 31 липня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 серпня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 вересня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1по 31 жовтня 2013 року + 200 грн. х 1% х 30 днів з 1 по 30 листопада 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 грудня 2013 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 січня 2014 року + 200 грн. х 1% х 28 днів з 1 по 28 лютого 2014 року + 200 грн. х 1% х 31 день з 1 по 31 березня 2014 року /т. 1 а. с. 79, 142; т. 2 а. с. 70/.

Отже, з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів за період з 12 березня 2012 року по 01 квітня 2014 року в розмірі 1 483 грн. 80 коп.

За загальними правилами відповідальності за прострочення виконання зобов'язання слід виходити із презумпції вини платника аліментів, який прострочив сплату аліментів. Саме на відповідача, який прострочив сплату аліментів, покладається тягар доказування протилежного.

Судом першої інстанції перевірялися і визнані не доведеними заперечення відповідачів щодо відсутності їх вини у простроченні сплати аліментів на утримання непрацездатної матері, у розмірі, визначеному судовими рішеннями, які набрали законної сили, не скасовані та не змінені. Даний висновок суду першої інстанції доводами апеляційних скарг відповідачів не спростовується.

Положеннями ч. 2 ст. 196 СК України передбачено право суду зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Колегія суддів з урахуванням встановлених у справі обставин, доводів та заперечень сторін, не вбачає підстав для зменшення розміру неустойки відносно обох відповідачів.

Враховуючи, що вищевказаними судовими рішеннями було визначено обов'язок відповідачів по відшкодуванню додаткових витрат, пов'язаних з тяжкою хворобою та інвалідністю позивча, - колегія суддів вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_2 в цій частині, задовольнити частково, з огляду на те, що питання, пов'язані з відшкодуванням витрат на її лікування в ТОВ «ОН Клінік Полтава» судами першої та другої інстанцій вже були вирішені, - стягнути з відповідачів на її користь вартість лікування в санаторії «Полтава» в сумі 4 088 грн., оскільки це лікування пов'язане з реабілітацією позивача після операції по заміні кульшового суглобу, і необхідність такого лікування підтверджена органами соціального захисту населення; а також понесені позивачем витрати, на придбання ліків в сумі 725 грн. 82 коп., та квитків на проїзд в обидві сторони в сумі 67 грн. 40 коп., що в загальному розмірі становить 4 881 грн. 22 коп.

Окрім того, колегія суддів вважає помилковим стягнення з відповідачів відповідних грошових сум в солідарному порядку, зважаючи на те, що характер цих виплат носить індивідуальний обов'язок кожного з відповідачів.

З урахуванням вищевикладеного, рішення суду першої інстанції, як таке що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, підлягає скасуванню відповідно п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Згідно положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідачів в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Керуючись ст. ст. 303; 307, 309 ч.1 п.п. 3; 4; 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 20 жовтня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким: стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 2440грн. 61коп. додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю;

стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 2440грн. 61коп. додаткових витрат, викликаних тяжкою хворобою та інвалідністю.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) в розмірі 1136 грн. 50 коп. за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_4 (Ідентифікаційний код НОМЕР_2) на користь ОСОБА_2 1483 грн. 80 коп. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 судовий збір в дохід держави у розмірі по 243 грн. 60 коп. з кожної.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: