ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5422/15-ц
Провадження № 2/362/2181/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2015 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

при секретарі - Даниленко А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и в:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з приватного акціонерного товариства (далі-ПАТ) «Українська охоронно-страхова компанія» на його користь страхове відшкодування в розмірі 21 125 грн. 11 коп.; стягнути з ОСОБА_2 на його користь франшизу в розмірі 510 грн., завдані дорожньо-транспортною пригодою збитки в розмірі 29 749 грн. 89 коп., 10 000 грн. моральної шкоди, 6 000 грн. витрат, понесених на правову допомогу, 3 600 грн. недоотриманих доходів від оренди автомобіля, а також просив стягнути пропорційно з обох відповідачів судові витрати, повязані з оплатою судового збору у розмірі 709 грн. 85 коп.

Вказуючи на те, що 09 квітня 2015 року близько 11 год. 05 хв. по вул. Декабристів, м. Василькова, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_1 В результаті зіткнення автомобілі отримали механічні ушкодження.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2015 року ОСОБА_2 визнаний винним у скоєнні даного ДТП.

Внаслідок зіткнення автомобіль позивача отримав значні зовнішні та внутрішні пошкодження, оскільки відповідачі відмовляються на відшкодування спричиненої йому шкоди, а також враховуючи, що неправомірними діями ОСОБА_2 він недоотримав доходу від оренди автомобіля та йому заподіяно моральних страждань, вимушений звернутися до суду за захистом порушеного права, в звязку із чим просить суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав, вказуючи на відсутність його вини у скоєному ДТП.

Представник ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія» 08 грудня 2015 року подав до суду клопотання про розгляду справи за його відсутності та повідомити його про результат розгляду справи (а.с. 129-130) .

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши та проаналізувавши зібрані по справі докази в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 квітня 2015 року, яка набрала законної сили 12 травня 2015 року, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, яке сталося 09 квітня 2015 року, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу (а.с.8).

Як вбачається із постанови, 09 квітня 2015 року близько 11 год. 05 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Фольксваген», д/н НОМЕР_1, по вул. Декабристів в м. Василькові, при виконання маневру розвороту не з крайнього лівого положення, не надав дороги попутному автомобілю НОМЕР_2, що призвело до зіткнення, від якого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 8).

09 квітня 2015 року ОСОБА_3 звернувся із заявою до Генерального директора АТ «УОСК» ОСОБА_4 про дорожньо-транспортну пригоду, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (а.с. 9-10).

15 травня 2015 року за вх. № 5487 ОСОБА_1 подав до Генерального директора АТ «УОСК» ОСОБА_4 заяву про страхове відшкодування, згідно якої цивільно-правова відповідальність належного позивачу транспортного засобу застрахована в АТ «УОСК» згідно поліса ОСЦПВВНТЗ № 61/1571155 від 17 квітня 2014 року, що також підтверджується Полісом № АІ/1571155 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі-Поліс) (а.с. 11, 12).

Згідно п. 5 Полісу, розмір франшизи складає 510 грн. (а.с. 12).

Відповідно до рахунку № SC0034/3 від 15 квітня 2015 року вартість відновлювальних робіт автомобіля НОМЕР_2, становить 51 385,00 грн., що також підтверджується актом виконаних робіт, списання з/ч і матеріалів № SC від 17 червня 2015 року та звітом № 309/15 від 14 травня 2015 року про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику транспортного засобу «Субару Аутбек», д/н НОМЕР_3 (а.с. 13-14, 15-16, 50-66, 100-116).

Як вбачається з квитанцій № 11В5891969 від 09 липня 2015 року та № 11В627196F від 10 липня 2015 року, ОСОБА_1 здійснено оплату послуг за рахунком № SC0034/3 від 15 квітня 2015 року в загальному розмірі 51 385 грн. 00 коп. (а.с. 17).

Згідно страхового акту № 17317 за страховим випадком згідно Полісом, затвердженого 01 липня 2015 року Генеральним директором АТ «УОСК» ОСОБА_4, сума страхового відшкодування за вирахуванням франшизи та ПДВ становить 21 125,11 грн., що також підтверджено розрахунком суми страхового відшкодування (а.с. 73-75, 97-99).

Скаргою позивача щодо прострочення виплати страхового відшкодування, отриманої 07 грудня 2015 року вх. № 4950 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг та повідомленням про прийняте рішення по події, яка мала місце 09 квітня 2015 року, підтверджується не здійснення останнім оплати страхового відшкодування позивачу в розмірі 21 125,11 грн. (а.с. 133-136).

З огляду п. 5.1. договору № 2/06 про надання правової допомоги від 23 червня 2015 року, розмірі винагороди, що підлягає сплаті Замовником виконавцю за надання послуг, передбачених п. 1.1. даного Договору, становить 6 000 грн., що оплачені позивачем 23 червня 2015 року, як підтверджено квитанцією № 600312 серії 03 ААВ (а.с.18-19, 20).

Частиною 1 ст. 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Відповідно до ст.ст. 22, 28, 29, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності у місячний строк відшкодовує шкоду, заподіяну майну третьої особи.

Разом з тим, відповідно до ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до суми страхового відшкодування не входить сума франшизи, встановлена договором.

Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями, рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Крім того, частиною 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Стаття 1194 ЦК України встановлює, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України в п. 2 від 27 березня 1992 р. № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок.

За п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2014 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України, шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

У п. 22.1 ст. 22 Закону «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено правило, згідно з яким при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоровю, майну третьої особи, а в ст. 33 зобовязання учасника ДТП повідомити страховика про ДТП. Зокрема, в підпункті 33.1.2 п. 33.1 цієї статті Закону застережено, що учасник ДТП зобовязаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання ДТП

Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі зібраних по справі доказів установлено, що автомобіль, який належить позивачу на праві власності було пошкоджено внаслідок ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2, цивільна правова відповідальність якого застрахована ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія»; страховою компанією в порушення вимог Закону у місячний строк не здійснено виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1, суд дійшов висновку про задоволення позову в цій частині та стягнення на користь позивача із ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія»страхового відшкодування в межах передбачених полісом страхування в розмірі саме 21 125 грн. 11 коп., а з ОСОБА_2 різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою стягнутою із страховика в розмірі 29 749 грн. 89 коп., а також 510 грн. франшизи.

Щодо вимоги про стягнення 3 600 грн. недоотриманих доходів від оренди автомобіля, то дана вимога задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не належно підтверджено достовірність проведення ТОВ «ай.ті.ес.сервіс» орендної плати за договором оренди автомобіля НОМЕР_2, посвідченим 26 листопада 2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № 2057 (а.с. 21-22).

У відповідності до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає в душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна і відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

З урахуванням характеру та обсягу фізичних та моральних страждань перенесених позивачем через неправомірні дії відповідача, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає відшкодуванню із відповідача моральна шкода в розмірі 1 000 грн.

Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

За вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи викладене суд вбачає правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 6 000 грн. витрат, понесених на правову допомогу та 372 грн. 60 коп. сплаченого судового збору, а також для стягнення з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 211 грн. 25 коп. судового збору.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 22, 28, 29, 33, 37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення страхового відшкодування, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 21 125 грн. 11 коп.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Українська охоронно-страхова компанія» на користь ОСОБА_1 211 грн. 25 коп. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 франшизу в розмірі 510 грн. 00 коп., завдані дорожньо-транспортною пригодою збитки в розмірі 29 749 грн. 89 коп., 1 000 грн. моральної шкоди та 6 000 грн. витрат, понесених на правову допомогу, а всього 37 259 грн. 89 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 372 грн. 60 коп. судового збору.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 14 грудня 2015 року.

Суддя Г.М.Лебідь-Гавенко