Справа №442/7731/15-ц
Провадження №2/442/2669/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

11 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Івасівка А.П.

при секретарі - Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 13063,61 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 31.07.2012 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н, який складає заява разом з підписаними « Умовами та правилами надання банківських послуг», Правил користування платіжною карткою, затверджених наказом «СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті. Відповідно до такого договору останній отримав кредит у розмірі 1700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту клієнт дав свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і дає право банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Однак своїх зобовязань за вказаним договором відповідач не виконує у звязку з чим станом на 30.09.2015 року має заборгованість в розмірі 13063,61грн., яка складається : 1594,27 грн. заборгованість за кредитом ; 7721,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 598,27 грн. штраф (процентна складова).

Представник позивача в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, відсутність заперечень відносно заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістка була направлена своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 31.07.2010 року між позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір №б/н відповідно до Анкети заяви, з памяткою клієнта про приєднання до « Умов та правил надання банківських послуг», Правил користування платіжною карткою, затверджених наказом «СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», на підставі якого відповідач отримав кредитну карту « Універсальна, 55 днів пільгового періоду» відповідно до Тарифів кредит у розмірі 1700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Термін дії кредитного ліміту, як зазначено у заяві, збігається з терміном дії платіжної картки.

Відповідно до п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, клієнт дає банку право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписання договору є згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком.

Відповідач фактично скористався лімітом кредитування, про що свідчить виписка з особового рахунку клієнта та розрахунок суми заборгованості.

Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт зобовязаний погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитраті платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснити списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами, в межах платіжного ліміту картрахунку.

Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустила прострочення повернення кредиту із його складовими частинами, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість, яка станом на 30.09.2015 року складає 13063,61грн., яка складається : 1594,27 грн. заборгованість за кредитом ; 7721,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штрафу (фіксована частина), 598,27 грн. штраф (процентна складова).

За вимогами статей 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Дана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року № 6-2003цс15.

З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., а також штрафу (процентна складова) 13063,61 грн. задоволенню не підлягають. В той же час є підставними вимоги про стягнення заборгованості : 1594,27мгрн. заборгованість за кредитом ; 7721,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

Також на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати, що були ним понесені, а саме: сплаченого судового збору у розмірі 1218 грн..

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526,527,530,615,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10,11,57-60,88,209,212-215, 224, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №б/н, від 31.07.2012 року у загальному розмірі 11965, 34 игрн., яка складається з : 1594,27 грн. заборгованість за кредитом 7721,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2650,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Приватбанк» 1218,00 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Івасівка А.П.