Справа № 456/4133/15-ц
Провадження № 2/456/2025/2015
РІШЕННЯ

іменем України

30 грудня 2015 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

встановив:

В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідно до укладеного договору від 03.05.2006 року ОСОБА_1 03.05.2006 року отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті з розрахунку 360 календарних днів на рік. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобов'язання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 31.07.2015 року має заборгованість - 29159,33 грн., яка складається з наступного: 5002,65 грн. - заборгованість за кредитом; 24156,68 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 14851,27 грн., яка була задоволена рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області. Різниця становить 14308,06 грн. А також штрафи відповідно до пункту 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 715,40 грн. - штраф (процентна складова). Отже, заборгованість до стягнення становить 15523,46 грн. На даний час Відповідач продовжує ухилятись від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «Приватбанк».

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, покликаючись на викладені в позові обставини, та суду пояснив, що підставою для звернення з даним позовом стало не виконання відповідачем попереднього рішення суду, тому в даний позов закладено тіло кредиту в розмірі 5002,65 грн., яке по даний час не погашене, відсотки за період з 17.12.2013р. по 31.07.2015р. в розмірі 2832,54 грн., штраф в розмірі 500 грн., пеня в розмірі 6472,87 грн. Всього заборгованість складає 15523,46 грн. Розрахунок заборгованості проведено станом на 28.08.2015р. Оскільки сума кредиту не стягнута, тому просить позов задоволити.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечив суду пояснивши, що рішенням суду від 17.12.2013р. ухвалено стягнути з нього заборгованість по даному кредитному договору, а саме тіло кредиту та відсотки. У відділі ДВС відкрито виконавче провадження щодо згаданої заборгованості, яку він погашає. Даний позов дублює попередній, тому просить в його задоволенні відмовити.

Представник третьої особи відділу ДВС Стрийського міськрайонного управління юстиції суду пояснила, що у відділі ДВС Стрийського МРУЮ перебуває виконавче провадження щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк». Утримання з ОСОБА_1 проводяться з лютого 2014р.

Заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Як вбачається з заяви від 03.05.2006р., ОСОБА_1 оформив в АТ КБ «Приватбанк» кредитну картку, валюта - гривня, сума кредитного ліміту - 5000 грн., базова відсоткова ставка 3% на місяць із розрахунку 360 днів у році. Також він ознайомився і згідний з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку, і висловлює свою згоду, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами складає між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Згідно п. 5.2 «Умов та правил надання банківських послуг» у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного Договору та/або у разі виникнення Овердрафту Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим Договором.

В п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг зазначено, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором.

Відповідно до п. 6.6 Умов та правил надання банківських послуг клієнт зобов'язаний у разі невиконання зобов'язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов'язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку.

Пунктом 8.6 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову.

Згідно п. 9.12 Умов та правил надання банківських послуг, договір діє на протязі 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично пролонгується на той самий строк.

Пунктом 5.5.1 «Правил користування платіжною карткою» встановлено, що за несвоєчасне виконання боргових обов'язків (використання простроченого Кредиту та Овердрафту) Власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються Тарифами, які викладені на банківському сайті.

Відповідно до п. 5.7 «Правил користування платіжною карткою», Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим Договором.

Рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2013р. ухвалено стягнути з ОСОБА_1 в користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 14 851 гривню 27 копійок. Дана заборгованість складається з тіла кредиту в розмірі 5002,65 грн. та процентів за користування кредитом в розмірі 9848,62 грн., які стягнуті в межах трирічного строку позовної давності. В задоволенні позовних вимог щодо стягнення штрафу відмовлено у зв'язку з спливом строку позовної давності.

Постановою державного виконавця від 27.10.2014р. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №456/3564/13-ц про стягнення з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості в сумі 14851,27 грн.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 03.05.2006р., укладеного між Приватбанком та ОСОБА_1 вбачається, що за період з 17.12.2013р. по 28.08.2015р. заборгованість ОСОБА_1 перед банком складає 31411,46 грн.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію (сплатити гроші).

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 554 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч.2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. 2. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Відповідно до правової позиції, зробленої Верховним судом України у справі № 6-100цс14, за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Відповідно до п.31 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення пункту 7 частини тринадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи).

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що 03.05.2006р. ОСОБА_1 подавши до позивача заяву про отримання кредитного ліміту на платіжну карту погодився з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та АТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», договір про надання банківських послуг, і в зв'язку з чим між сторонами виникли договірні відносини, спрямовані на набуття цивільних прав та обов'язків.

У зв'язку з порушенням позичальником умов кредитного договору, кредитодавець звернувся в суд за захистом своїх порушених прав та інтересів. Рішенням суду від 17.12.2013р. з ОСОБА_1 стягнуто суму заборгованості за вказаним кредитним договором в розмірі 14851,27 грн.

Суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача про стягнення з відповідача тіла кредиту в розмірі 5002,65 грн. зважаючи на те, що така сума вже стягнута з відповідача рішенням Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 17.12.2013р., дане рішення набрало законної сили і воно звернуто до примусового виконання.

Також, відповідно до вказаного рішення суду від 17.12.2013р. вбачається, що предметом розгляду в справі було також стягнення з ОСОБА_1 штрафу за порушення умов кредитного договору, однак в задоволені цих позовних вимог позивачу відмовлено у зв'язку з спливом строків позовної давності, тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу суд вважає безпідставними.

Крім цього, суд вважає необґрунтованими доводи представника позивача щодо стягнення з відповідача пені в розмірі 6472,87 грн. виходячи з порушення позивачем строку позовної давності, визначеного п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, а також відсутності клопотань позивача про поновлення строку позовної давності.

В той же час, суд приходить до висновку про підставність стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, виходячи з Умов та Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та положень ст.ст. 525, 526, 554, 598, 599, 615, 625 ЦК України. Враховуючи період часу, за який утворилася заборгованість по сплаті процентів, а саме з 17.12.2013р. по 28.08.2015р., а також беручи до уваги розмір процентів, який навів представник позивача в судовому засіданні, а саме 2832 грн. 54 коп., тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 509, 525, 526, 527, 530, 598, 599, 610, 615, 629, 1054 ЦК України, суд -

вирішив:

Позовні вимоги задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» заборгованість по процентам за користування кредитом по кредитному договору від 03.05.2006р. в розмірі 2832 грн. 54 коп., сплачений судовий збір в розмірі 1218 грн., а всього 4050 (чотири тисячі п'ятдесят) грн. 54 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Рішення виготовлене в одному примірнику і має силу оригіналу.

Головуючий-суддя В. М. Бораковський