Справа №2-108/11 30.09.2015 30.09.2015 30.09.2015
Провадження №22-ц/784/2297/15
Справа № 2-108/11
Провадження № 22ц/784/2297/15 Головуючий в 1 інстанції - Єгорова Н.І.
Категорія: 27 Доповідач - Маляренко І.Б.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 вересня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі :

Головуючого: Маляренко І.Б.

Суддів: Буренкової К.О., Кутової Т.З.

За участю секретаря: Гордійчук С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2011 року

за позовом Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про зміну умов кредитного договору щодо строку його виконання та стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року Відкрите акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - Банк ) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 про зміну умов кредитного договору щодо строку його виконання та стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №26, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 20 000 ( двадцять тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою 28 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, не пізніше 26 лютого 2012 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору № 26 від 27 лютого 2009 року було укладено 27 лютого 2009 року договори поруки зі ОСОБА_4 та ОСОБА_1

Оскільки позичальник не виконував належним чином своїх зобов'язань за вказаним договором і станом на 31 грудня 2010 року у неї утворилася заборгованість на загальну суму 20 989 грн. 13 коп., яка складається, із суми основного боргу - 7777,68 грн, простроченої заборгованості - 6654,06 грн., нарахованих та не сплачених відсотків -- 5519,70 коп., заборгованості по супроводженню - 10,00 грн.та пені в розмірі 1027,69 грн., яку відповідачка ОСОБА_2 добровільно сплатити відмовилась.

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив змінити умови кредитного договору щодо строку його виконання, а саме, визначити строк виконання кредитного договору моментом набрання рішення суду про зміни умов кредитного договору законної сили. Стягнути в солідарному порядку з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 26 від 27 лютого 2009 року в сумі 20 989,13 та поштові витрати

в сумі 14.00 грн., вирішити питання щодо розподілу судових витрат.

У травні 2011 року позивач, уточнивши заявлені вимоги, просив стягнути суму боргу та інші витрати солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

Рішенням Доманівського районного суду міста Миколаєва від 08 червня 2011 року позов задоволено частково. Змінено умови кредитного договору №26 від 27.02.2009року щодо строку його виконання, а саме, визначено строк виконання кредитного договору днем набрання законної сили рішення суду.

Також стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованість в сумі 20475,13 грн., яка складається зі строкової заборгованості за кредитом - 7777,68 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 6654,06 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими та несплаченими - 5519,70 грн., заборгованості по супроводженню кредиту - 10 грн. та пені за прострочення платежів - 514 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в рівних частинах судові витрати, а саме: 209,89 грн. судового збору і витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог, у зв?язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права та неповним з'ясуванням обставин справи.

Так, відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 27 лютого 2009 року між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №26, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 20 000 ( двадцять тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою 28 % річних на

суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, не пізніше 26 лютого 2012 року.

На забезпечення виконання умов кредитного договору № 26 від 27 лютого 2009 року було укладено 27 лютого 2009 року договори поруки зі ОСОБА_4 та ОСОБА_1

05 травня 2011 року договір поруки було укладено з ОСОБА_3

За умовами зазначених договорів поруки поручителі поручалися перед кредитором за виконання зобов'язань, які випливають із кредитного договору, укладеного з ОСОБА_2

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. Отже, судове рішення теж не може ґрунтуватися на припущеннях.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 послався на те, що суд першої інстанції не врахував того, що кредитний договір з ОСОБА_2 укладався не на 20000 грн., а на 10000 грн.. і договір поруки з ним укладався як з поручителем на виконання зобов'язань, які випливають із кредитного договору, укладеного з ОСОБА_2 на 10000

грн.

Договір поруки від 27.02.2009 року, копія якого знаходиться в матеріалах справи,

підписано не ним, заперечував підписання аналогічного договору поруки і ОСОБА_4, співвідповідач за первісним позовом.

Також апелянт послався на те, що в суді першої інстанції банк підтвердив факт отримання грошей у сумі 10000 грн. ОСОБА_3, уклавши з нею договір поруки під час розгляду справи в суді.

Як вбачається із матеріалів даної справи і матеріалів кредитної справи, оглянутих в суді апеляційної інстанції, Кредитний договір № 26 від 27 лютого 2009 року було укладено Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2, за умовами даного договору остання отримала кредит в сумі 20 000 ( двадцять тисяч) грн. 00 коп. зі сплатою 28 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, не пізніше 26 лютого 2012 року.

В суді першої інстанції ОСОБА_3 підтвердила те, що кредитний договір з ОСОБА_2 було оформлено саме на 20000 грн., а сама ОСОБА_2 пояснила, що підписала всі папери, не читаючи їх (а.с. 40, 40 зв.)

Ні ОСОБА_2, ні ОСОБА_3 рішення суду в частині стягнення з них суми заборгованості і інших витрат не оскаржили.

Більш того, ОСОБА_2, беручи участь у справі у суді першої інстанції, зустрічного позову не подавала, кредитний договір не оспорювала.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, сам апелянт брав участь у двох судових засіданнях в суді першої інстанції, а саме, 16.02.2011 року та 06.04.2011 року (а.с.36,38), проте будь-яких клопотань щодо призначення почеркознавчої експертизи не заявив, з наведених в апеляційній скарзі обставин договір поруки у встановленому законом порядку не оспорив.

Не заявив ОСОБА_1 зазначеного клопотання ні при зверненні зі скаргою до суду апеляційної інстанції, ні в самому судовому засіданні.

Розрахунки суми заборгованостів сумі 20475.44 грн., яка складається зі строкової заборгованості за кредитом - 7777,68 грн., простроченої заборгованості за кредитом - 6654,06 грн., заборгованості за відсотками, нарахованими та несплаченими - 5519,70 грн., заборгованості по супроводженню кредиту - 10 грн. та пені за прострочення платежів - 514 грн. перевірено в суді апеляційної інстанції, будь-яких порушень у їх нарахуванні не встановлено.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення суми заборгованості і інших платежів.

Що стосується доводів про неправомірність дій суду при заміні співвідповідача ОСОБА_4 на ОСОБА_3, то апелянт не бере до уваги наступного.

Укладення договору поруки з ОСОБА_3 під час розгляду справи в суді не протирічить загальним нормам зобов?язального права і, крім того, права апелянта ніяким чином не порушує.

Крім того, з огляду на те, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ст. 554 ЦК); поручителі несуть самостійну відповідальність перед кредитором за порушення зобов'язань боржником, і кредитор має право вимагати виконання обов'язку в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Проте колегія суддів не може погодитись з рішенням суду в частині зміни умов кредитного договору №26 від 27.02.2009року щодо строку його виконання, а саме, визначення строку виконання кредитного договору днем набрання законної сили рішенням суду.

Так, при зверненні до суду позивач при заявленні вищезазначеної вимоги

послався на ч. 2 ст. 651 ЦК України.

Суд першої інстанції, задовольняючи її, своє рішення в цій частині не мотивував взагалі.

Дійсно, згідно з ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Проте суд не взяв до уваги того, що за загальним правилом зміна або розірвання

договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

І тільки при відсутності згоди (домовленості) сторін на зміну або розірвання договору він може бути змінений або розірваний судом на вимогу однієї зі сторін за рішенням суду.

В матеріалах справи відсутності докази того, що позивач пропонував ОСОБА_2 змінити строк виконання договору, а саме, визначити цей строк днем набрання законної сили рішенням суду, а тому колегія суддів вважає, що дану вимогу заявлено позивачем передчасно, і не могло бути задоволено судом.

Крім того, пред?явивши 26.08.2010 року ОСОБА_2 вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за його користування та інших платежів, позивач відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України вже змінив строк виконання основного зобов'язання.

Згідно із п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Доманівського районного суду Миколаївської області від 08 червня 2011 року - скасувати в частині зміни умов кредитного договору № 26 від 27.02. 2009 року щодо строку його виконання, а саме, визначення строку виконання кредитного договору днем набрання законної сили рішенням суду, і ухвалити нове рішення, яким в зазначеній частині позовних вимог - відмовити;

в іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, але протягом 20 днів може бути оскаржене

шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: