Справа № 150/937/15-ц
Провадження по справі №2-з/150/7/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року Чернівецький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Суперсона С.П.,

за участю секретаря - Бровко Д.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до СТОВ «Росія» про витребування майна із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

До Чернівецького районного суду звернувся ОСОБА_1 з заявою про забезпечення позову, обґрунтованою тим, що останній звернувся до суду з позовом до СТОВ «Росія» про витребування майна із чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що він є власником борони дискової «БДТ-7», інв.. №7943, вартістю 750,00 грн. та катка «КЗК-6П», інв.. № ТУ У 29.3-1:2011, порядковий №519, вартістю 67 000,00 грн..

Як вбачається з заяви про забезпечення позову та позову, позивач вказує, що вищеописане майно належить йому на праві власності, проте за вказівкою директора СТОВ «Росія» ОСОБА_2 незаконно зберігається на території тракторної бригади СТОВ «Росія», та який відмовляється повернути ОСОБА_1 його майно та може його реалізувати в будь-який час чим унеможливить виконання майбутнього рішення суду.

Тому, для забезпечення виконання відповідачем рішення суду просить накласти арешт на борону дискову «БДТ-7», інв.. №7943, вартістю 750,00 грн. та каток «КЗК-6П», інв.. № ТУ У 29.3-1:2011, порядковий №519, вартістю 67 000,00 грн. та передати вказане майно ОСОБА_1 на зберігання.

Згідно зі ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Одним із видів забезпечення позову відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України є накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Таким чином, забезпечення позову є засобом, що гарантує виконання майбутнього рішення суду. Забезпечення позову полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням наступного: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу) про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, повинен з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У відповідності до змісту ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов'язано вирішення питання про забезпечення позову.

Предметом спору по даній справі є борона дискова «БДТ-7», інв.. №7943, вартістю 750,00 грн. та каток «КЗК-6П», інв.. № ТУ У 29.3-1:2011, порядковий №519, вартістю 67 000,00 грн. про витребування яких з незаконного володіння заявлені позовні вимоги. Однак, щодо тверджень позивача, як на підставу про задоволення вимог про забезпечення позову, про можливість відповідача реалізувати зазначене майно, то суд розцінює дані твердження як припущення, що не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, а відтак останні не заслуговують на увагу.

Крім того, до заяви про забезпечення позову не додано доказів, які підтверджують, що майно належить ОСОБА_1. Не надано суду й доказів, підтверджуючих вартість майна, а тому неможливо визначити співрозмірність виду забезпечення предмету позову із заявленими позивачем вимогами, зокрема в розмірі 750,00 грн. та 67000,00 грн. Також, суд зауважує на тому, що згідно вимог ЦПК України, арешт накладається на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. При цьому позивач просить суд накласти арешт на майно, яке з його посилань належить останньому, а не СТОВ «Росія».

Стаття 129 Конституції України відносить до основних засад судочинства змагальність сторін, яка, зокрема, проявляється в тому, що, і встановлено нормою ч.1 ст.60 ЦПК України. Розподіл тягаря доказування визначається предметом спору. За загальним правилом обов'язок (тягар) доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому, доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч.4 ст.60 ЦПК України).

Таким чином, з огляду на вищенаведене, позивачем не доведено, а судом не встановлено обставин, з якими повязується необхідність вжиття заходів для забезпечення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 210 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на борону дискову «БДТ-7», інв.. №7943 та каток «КЗК-6П», інв.. № ТУ У 29.3-1:2011, порядковий №519 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Якщо ухвалу було постановлено у письмовому провадженні або без виклику особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ С.П. СУПЕРСОН