Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.15 415/6487/15-ц

2/415/3880/15

Лисичанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Горбатенко О.В.,

при секретарі судового засідання Литвиненко Л.О.,

за участю прокурора Зикова О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Лисичанську цивільну справу за позовом органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Лисичанської міської ради в інтересах дітей - ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив позбавити ОСОБА_3 батьківських прав у відношенні дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дітей передати під опіку органам опіки та піклування до встановлення опікунів над ними, стягнути з відповідача аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на наступне.

ОСОБА_3 є матір'ю малолітніх дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2. Батьком ОСОБА_1 вказаний ОСОБА_4, Батьком ОСОБА_2 вказаний ОСОБА_5. Батьки дітей записані за вказівкою матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Мати дітей, ОСОБА_3, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, з ними не проживає, навчанням не цікавиться, матеріально не утримує. Вся сім'я мешкає за адресою: АДРЕСА_1. Для дітей створені умови для навчання та проживання. В 2013 році ОСОБА_3 почала залишати дітей на бабусю та уходити з дому на декілька днів, з часом ці періоди збільшились. На теперішній час мати зовсім не мешкає з дітьми, не спілкується з ними, не утримує їх. Малолітня дитина ОСОБА_1 навчається у 4 класі Лисичанської загальноосвітньої школи 18. Адміністрація школи з 2013 року проводить з відповідачкою профілактичну роботу, однак вона не приносить стійкого результату. Відповідачка попереджена, що у випадку ухилення від виконання батьківських обов'язків може бути позбавлення батьківських прав. Відповідачка постійно змінює співмешканців та місця проживання, зловживає спиртними напоями, не цікавиться життям, розвитком та здоров'ям дітей діти проживають з бабусею, ОСОБА_6, та знаходяться на її утриманні.

Прокурор у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити.

Представник позивача Гончарова Н.М. в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, подала заяву, в якій просила справу розглядати без її участі, позов визнала.

Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з наступних підстав.

У відповідності до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України однією з правових підстав для позбавлення батьківських прав є ухилення мати від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний стан, духовний та моральний розвиток.

За змістом Преамбули Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною радою України РСР 27 лютого 1991 року, Организація Об'єднаних Націй в Загальній декларації прав людини проголосила, що діти мають право на особливе піклування і допомогу, дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні, в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави - учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Згідно ст. 18 Конвенції держави - учасниці докладають усіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства" від 26.04.2001, сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціалього розвитку. Батки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватись вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними та достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 є матір'ю дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2/а.с.4,5/.

Батько дитини записаний відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, ОСОБА_4 /а.с.6,7/.

Відповідно до шкільних характеристик, виданих на ОСОБА_1 вбачається, що мати дитину залишала на бабусю, батьківські збори не відвідувала, діти завжди неохайно вдягнені, Віка добре навчається, з її слів, єдина людина, яка займається з нею це прадід. Зі слів ОСОБА_1, вона не пам'ятає коли в останній раз бачила дитину /а.с.10,12/.

Мати дітей, ОСОБА_3, ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню дітей, з ними не проживає, навчанням не цікавиться, матеріально не утримує, про що свідчать характеристик наявні в матеріалах справи /а.с.10,11,12/. В 2013 році ОСОБА_3 почала залишати дітей на бабусю та уходити з дому на декілька днів, з часом ці періоди збільшились. На теперішній час мати зовсім не мешкає з дітьми, не спілкується з ними, не утримує їх. Малолітня дитина ОСОБА_1 навчається у 4 класі Лисичанської загальноосвітньої школи 18. Адміністрація школи з 2013 року проводить з відповідачкою профілактичну роботу, однак вона не приносить стійкого результату.

Відповідачка попереджена, що у випадку ухилення від виконання батьківських обов'язків може бути позбавлення батьківських прав /а.с.15/. Відповідачка не цікавиться життям, розвитком та здоров'ям дітей діти проживають з бабусею, ОСОБА_6, та знаходяться на її утриманні.

Орган опіки та піклування Лисичанської міської ради прийшов до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно малолітніх дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с.20/.

Пунктами 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інший спосіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, та і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми батьківськимим обов'язками.

Захищаючи інтереси дитини, суд вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_3 батьківських прав стосовно дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися в якості аліментів на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, а вони потребують такої допомоги, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів заявлено обґрунтовано, їх підтверджено протягом судового засідання, у зв'язку з чим позов підлягає задоволенню.

Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати державного мита звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі по 487 гривень 20 копійок.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164, 166, 180-183, 191 СК України, ст.ст. 88, 212-215, 367 ЦПК України, Рішення Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 року у справі "Савіни проти України", Конвенція про права дитини, п. п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ст. 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства", п.п 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування в особі Виконавчого комітету Лисичанської міської ради в інтересах дітей - ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, батьківських прав відносно дітей - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Малолітніх ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 передати під опіку органам опіки та піклування Лисичанської міської ради.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженки м. Сєвєродонецька Луганської області, на користь тієї особи або установи, де будуть виховуватись її діти аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини з усіх видів її доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 08 жовтня 2015 року і до досягнення кожною дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.В.Горбатенко