Справа № 415/3726/14-ц
Провадження № 2/415/71/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.06.15 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Калмикової Ю.О.,

при секретарі - Добуграй В.К., Мішиній А.В.,

за участю позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лисичанську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису, -

ВСТАНОВИВ:

09 жовтня 2014 року ОСОБА_3 звернулась до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини, в якому вказано, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який був зареєстрований 23 квітня 2010 року у виконавчому комітеті Новодружеської міської ради Луганської області. Від шлюбу мають малолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Їх батьком є ОСОБА_2. Вони з відповідачем мешкають окремо. Вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, до трьох років, потребує допомоги від чоловіка на її утримання. Відповідач допомоги на її утримання не надає. Відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу. Він працює, інших неповнолітніх дітей у нього немає, стягнення по виконавчим документам не проводиться. У звязку з викладеним просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь аліменти на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, у розмірі 1/6 частки усіх видів доходів.

07 листопада 2014 року ОСОБА_3 звернулася до Лисичанського міського суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якому вказано, що вона, ОСОБА_3, 23 квітня 2010 року уклала шлюб з ОСОБА_2. Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. З відповідачем вони мешкають окремо. Діти знаходяться на утриманні позивача, відповідач допомоги на утримання дітей не надає. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу дітям. Відповідач працює, інших дітей, непрацездатної дружини, батьків не має. Стягнень за виконавчими документами не провадяться. Просила суд стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дітей.

До початку розгляду справи по суті 05 листопада 2014 року від ОСОБА_2 надійшло письмове заперечення на позовну заяву, в якому він просив відмовити в задоволенні позовних вимог про стягнення з нього аліментів на утримання дружини ОСОБА_3 та посилався на те, що він не має кровної спорідненості з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Від спільного подружнього життя сторони мають доньку ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. В звязку з тим, що позивач змінила місце проживання та перестала спілкуватись з відповідачем, він звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. 24 червня 2014 року шлюб між відповідачем та ОСОБА_3 було розірвано. 06 жовтня 2014 року відповідач приїхав до місця мешкання позивача, тільки тоді йому стало відомо про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Тому він має намір звернутись до суду з позовом про виключення відомостей про батька з актового запису про народження дитини.

До початку розгляду справи по суті 05 грудня 2014 року ОСОБА_2 звернувся до Лисичанського міського суду Луганської області з зустрічною позовною заявою до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису, в якому вказано, що шлюб між ним та ОСОБА_3 було зареєстровано 23 квітня 2010 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, актовий запис № 18. Від шлюбу мають спільну дитину ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Фактично шлюбно сімейні відносини між сторонами припинено з 15 серпня 2013 року. З цього часу з дружиною він не проживав. В жовтні 2014 року, коли він приїхав до дружини з метою побачитись з донькою, він побачив, що у його дружини є ще одна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Його відповідно до ст. 122 СК України записано батьком ОСОБА_4, про що 18 червня 2014 року здійснено актовий запис № 397 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області. Однак він не вважає себе батьком ОСОБА_4 з наступних підстав. Шлюбні відносини між сторонами були припиненні 15 серпня 2013 року. З моменту припинення шлюбних відносин, з дружиною він не спілкувався, разом вони не проживали. Про вагітність дружина його не повідомляла. ОСОБА_4 народилась 28 травня 2014 року. Тобто більше ніж через девять місяців після припинення сторонами шлюбних відносин, отже він не може бути батьком ОСОБА_4. На підставі викладеного, просив суд виключити відомості про його батьківство з актового запису № 397 від 18 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2015 року обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини з цивільною справою за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей.

Ухвалою Лисичанського міського суду Луганської області від 27 лютого 2015 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису обєднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, підтвердила факти, викладені в позовній заяві, та просила суд стягнути аліменти на її користь на її утримання та на утримання дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала та просила суд відмовити у задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зустрічний позов підтримав, та просив його задовольнити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що зустрічна позовна заява про виключення відомостей про батьківство з актового запису підлягає задоволенню, а позовна заява про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Спір між позивачем та відповідачем виник з приводу того, що відповідач за первісним позовом, ОСОБА_2, не визнає своє батьківство по відношенню до ОСОБА_4, а позивач за первісним позовом вважає ОСОБА_2 батьком її дітей і повинен утримувати дітей та її як дружину.

З позовної заяви вбачається, що до суду звернулися ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 у позовній заяві просить суд: 1) стягнути з відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на її користь аліменти на її утримання до досягнення дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років, у розмірі 1/6 частки усіх видів доходів; 2) стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви та до повноліття дітей.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 просить суд у зустрічній позовній заяві виключити відомості про його батьківство з актового запису № 397 від 18 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області відносно ОСОБА_4.

За позовами про стягнення аліментів на дружину до досягнення дитиною трирічного віку та стягнення аліментів на дітей, слід враховувати, позивачем в даній категорії справ може бути особа, що є матірю дітей, батьком яких є відповідач. Відповідно відповідачем по справі буде особа, яка є батьком дитини.

На підставі викладеного, суд вважає доцільним розглянути насамперед зустрічні позовні вимоги щодо виключення відомостей про батьківство ОСОБА_2 з актового запису № 397 від 18 червня 2014 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області відносно ОСОБА_4, щоб встановити чи може він бути відповідачем за первісним позовом в частині позовних вимог щодо стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною, ОСОБА_4, трирічного віку та стягнення аліментів на утримання дитини, ОСОБА_4.

Стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, захищає не тільки «сімейне», а також і «приватне» життя. Хоча метою судового провадження є вирішення статусу відповідача по відношенню до дитини, це без сумніву стосується особистого життя позивача та відповідача, а отже факти даної справи також підпадають під дію ст. 8 Конвенції (рішення у справі«Расмюссен проти Данії» (Racmussenv. Sweden) від 28.11.1984 р., статус рішення остаточне).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

У звязку з цим необхідно звернутися до правових позицій Європейського суду з прав людини, а саме в розумінні пункту 1 ст. 8 Конвенції, яка гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її сімейного життя.

Суд нагадує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі«Олссон проти Швеції» (Olssonv. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення остаточне), і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоровю чи розвитку дитини (рішення у справі «Йогансен проти Норвегії» (Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення остаточне).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XIIвід 27.02.1991 року, вусіхдіяхщододітей, незалежновід того, здійснюються вони державнимичиприватнимиустановами, щозаймаютьсяпитаннямисоціальногозабезпечення, судами, адміністративнимичизаконодавчими органами, першочерговаувагаприділяєтьсяякнайкращомузабезпеченнюінтересівдитини.

Відповідно до положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що відповідно до ст. 136 СК України оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття, а в разі її смерті не допускається. Оспорити батьківство мають право особа, яка записана батьком дитини в Книзі реєстрації народжень - шляхом пред'явлення позову про виключення відомостей про неї як батька з актового запису про народження дитини, а також жінка, котра народила дитину в шлюбі - звернувшись із позовом про виключення із цього запису відомостей про її чоловіка як батька дитини. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб, серії 1-ЕД № 104710 виданого 23 квітня 2010 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, 23 квітня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 18. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2.

Згідно з заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2014 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 23 квітня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, розірвано.

Згідно з свідоцтвом про народження, серії І-ЕД № 309899, виданого 18 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, 28 травня 2014 року народилась ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис № 397. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матірю ОСОБА_3. Таким чином, на день предявлення зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 ОСОБА_4 не досягла повноліття.

Згідно з актовим записом про народження № 397 від 18 червня 2014 року, ОСОБА_4 народилась 28 травня 2014 року. Батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Підстава запису відомостей про батька свідоцтво про шлюб 1-ЕД № 170836 актовий запис № 18 від 23 квітня 2010 року по Виконавчому комітету Новодружеської міської ради Луганської області.

Відповідно до ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини.

Отже, запис про батька дитини, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, здійснений відповідно до положень ст. 122 СК України.

Підставою для подачі ОСОБА_2 зустрічної позовної заяви про виключення відомостей про батьківство з актового запису, стало виникнення сумніву щодо свого батьківства відносно народженої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що у ОСОБА_2 виникло право на звернення до суду з зустрічною позовною заявою про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини відповідно до ст. 136 СК України, яка передбачає, що особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини та оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», судам слід ураховувати, що предметом доказування в справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини.

Враховуючи положення п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ухвалою суду від 27 лютого 2015 року у даній справі була призначена судово-генетична експертиза.

Згідно з висновком експерту № 111, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3 не може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, народженої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Тобто батьківство ОСОБА_2 у відношенні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 виключається.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Таким чином, суд визнає висновок експертизи у справі достовірним, допустимим, належним доказом щодо відсутності кровної спорідненості ОСОБА_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_2 в актовому записі про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, записаний відповідно до ст. 122 СК України і оспорює батьківство, кровне споріднення між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відсутнє, що підтверджується висновком експерту № 111, то за таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про задоволення зустрічної позовної заяви про виключення відомостей про батьківство з актового запису в повному обсязі.

Щодо позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб, серії 1-ЕД № 104710 виданого 23 квітня 2010 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, 23 квітня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 18. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу ОСОБА_2.

Згідно з заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 червня 2014 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, зареєстрований 23 квітня 2010 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, розірвано.

Згідно з свідоцтвом про народження, серії 1-ЕД № 170836, виданого 23 квітня 2010 року Виконавчим комітетом Новодружеської міської ради Луганської області, 16 квітня 2010 року, народилась ОСОБА_1, про що зроблено відповідний актовий запис № 18. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матірю ОСОБА_3.

Згідно з актовим записом про народження № 18 від 23 квітня 2010 року, ОСОБА_1 народилась 16 квітня 2010 року. Батько ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, мати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4. Підстава запису відомостей про батька спільна заява батьків про визнання батьківства від 23 квітня 2010 року № 5 по Виконавчому комітету Новодружеської міської ради Луганської області.

Згідно з свідоцтвом про народження, серії І-ЕД № 309899, виданого 18 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області, 28 травня 2014 року народилась ОСОБА_4, про що зроблено відповідний актовий запис № 397. Батьком дитини записаний ОСОБА_2, матірю ОСОБА_3.

Згідно з довідкою № 158 від 09 жовтня 2014 року, виданої Комунальним підприємством «Паспортна служба», за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають разом: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, які знаходяться на утриманні у ОСОБА_3.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, дійсно проживає разом з ОСОБА_4 Віталіїною, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Однак враховуючи, те що між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відсутнє кровне споріднення, ОСОБА_3 немає права на її утримання від чоловіка до досягнення ОСОБА_4 трирічного віку, оскільки останній не є батьком ОСОБА_4, а отже позовні вимоги за первісним позовом в цій частині задоволенню не підлягають.

У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована Постановою ВР N 789-XII від 27.02.1991 р., Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька та (чи) в твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 СК України, якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня предявлення позову.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 не є біологічним батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у нього відсутній обов'язок щодо її утримання відповідно до ст. 180 СК України.

Таким чином,первісні позовні вимогиМатвієнко ОСОБА_9 в частині стягнення аліментів з ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, задоволенню не підлягають.

Однак, судом встановлено та не заперечувалося відповідачем за первісним позовом, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак добровільної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, тому суд приходить до висновку про необхідність частково задоволення первісного позову та стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 07 листопада 2014 року і до досягнення дитиною повноліття до 16 квітня 2028 року, оскільки такий розмір аліментів буде відповідати засадам розумності та справедливості.

Відповідно до підп. 3 п. 5 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Приймаючи до уваги вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 243 гривні 60 копійок.

У відповідності до ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 59, 60, 88, 136, 208, 209, 212-215, 224-226, 367 ЦПК України, ст.ст. 55, 124 Конституції України, Принципом 6 Декларації прав дитини Резолюція 1386 (XIV) Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, ст.ст. 3, 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 року, рішення у справі«Расмюссен проти Данії» (Racmussenv. Sweden) від 28.11.1984 р., статус рішення остаточне,рішення у справі «Олссон проти Швеції»(Olssonv. Sweden) від 27.11.1992 р., статус рішення остаточне, рішення у справі «Йогансен проти Норвегії»(Johansen. v. Norway) від 07.08.1996 р., статус рішення остаточне,ст.ст. 79, 80, 84, 122, 180-183, 191 СК України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», ст. 5 Закону України «Про судовий збір», суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, ід.н. НОМЕР_1, що мешкає за адресою: АДРЕСА_2, працюючого слюсарем Завод «ХАЗ», на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 07.11.2014 року і до досягнення дитиною повноліття до 16.04. 2028 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у сумі 243(двісті сорок три) гривні 60 копійок.

В решті позовних вимог за первісним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини та неповнолітніх дітей, відмовити.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виключення відомостей про батьківство з актового запису, задовольнити.

Виключити відомості про ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_5, громадянина України, як про батька з актового запису про народження ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, № 397 від 18 червня 2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області.

Зобовязати Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_4. ІНФОРМАЦІЯ_2, № 397 від 18 червня 2014 року, складеного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лисичанського міського управління юстиції у Луганській області: в графі відомості про батька: прізвище «Матвієнко», імя «Віталій», по батькові «Валерійович», дата народження - «ІНФОРМАЦІЯ_6», громадянство «України», виключити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Луганської області через Лисичанський міський суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Ю.О. КАЛМИКОВА