УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Писана Т.О., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Шуліку Аліну Володимирівну, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

У касаційній скарзі представник Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення місцевого та апеляційного судів, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити на таких підставах.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову суд апеляційної інстанції, враховуючи вимоги статей 6, 11, 509, 510, 626-629 ЦК України, правильно виходив із того, що 20 вересня 2005 року між позивачем та третьою особою укладено кредитний договір та договір застави рухомого майна. Відповідач не є стороною по цих договорах, будь-яких зобов'язань по погашенню кредитних коштів, наданих ОСОБА_4 позивачем, вона не брала. Крім того, ні ОСОБА_3, ні банк, ні ОСОБА_4 не ставили питання про заміну кредитора у зобов'язанні згідно статей 512-513, 520-521 ЦК України. Так, виходячи з аналізу зазначених норм матеріально права, згода кредитора на заміну боржника у зобов'язанні іншою особою є обов'язковою та повинна бути викладена у письмовій формі.

Встановлено, що апеляційний суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку, що у рішенні суду першої інстанції відсутні посилання на норми матеріального права та мотиви, з яких він дійшов висновків при розгляді справи, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення місцевого суду.

Зі змісту касаційної скарги та оскаржуваних судових рішень не вбачається порушення апеляційним судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», яке діє через представника Шуліку Аліну Володимирівну, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 10 березня 2015 року та рішення Апеляційного суду Полтавської області від 02 липня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ Т.О. Писана