Дата документу 02.12.2015
Справа № 334/8336/15-ц
Провадження № 2/334/3433/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дубини Л.А., при секретарі Філіповій Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначає, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 23.01.2006 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Правилами користування платіжною карткою" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно п. 3.2, п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

У звязку з порушенням відповідачем зобовязання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами станом на 09.08.2015 року обсяг невиконаних зобовязань відповідача складає 6387,12 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 619,79 грн., заборгованість за нарахованими процентами 4986,99 грн., а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - фіксована частина, 280,34 грн. процентна складова, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду.

Представник позивача у судове засыдання не зявився, надав суду заяву, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач надав заперечення проти позову, вказуючи, що відповідно до укладеного з Банком 23.01.2006 року кредитного договору він отримав кредит у сумі 1500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом 4% на місяць. Строк дії платіжної карти - до 01.12.21007р., останній платіж мав місце 03.03.2007р.

Наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2н-528/08 від 18.07.2008р. з боржника було стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 1269,26 грн. За заявою відповідача судовий наказ був скасований, в порядку позовного провадження Банк звернувся до суду лише 10.09.2015 року, пропустивши встановлений ст.256 ЦК України загальний строк позовної давності. Таким чином, строк позовної давності для подачі позовної заяви сплинув в грудні 2010 року. На підставі викладеного просить застосувати позовну давність до заявлених вимог і відмовити у позові з цих підстав у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому засідання підтримав заперечення відповідача та заяву про застосування строків позовної давності.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір без номера від 23.01.2006 року.

Підписана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, Тарифами банку складає між позичальником та банком договір про надання банківських послуг, який відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання.

Відповідно до договору ОСОБА_1 отримав кредит «фінансовий» у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку (кредитна карта «Подія»), базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання становить 4% на місяць з розрахунку 360 днів у році.

Умовами договору встановлено, що погашення заборгованості по кредитному ліміту може проводитися шляхом внесення коштів на карту клієнтом або списанням банком з дебетної карти.

В Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов'язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою.

Тарифи банку, які містять умови кредитування з використанням кредитної карти «Подія», і які є складовою договору, позивачем не надані.

Факт отримання кредиту та використання кредитної картки, а також неповне виконання зобовязань за кредитним договором відповідачем не оспорюється.

Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 09.08.2015 року обсяг невиконаних зобовязань відповідача складає 6387,12 грн., в тому числі заборгованість за кредитом 619,79 грн., заборгованість за нарахованими процентами 4986,99 грн., а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - фіксована частина, 280,34 грн. процентна складова. Розрахунок заборгованості відповідачем не заперечується і не спростовується.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Згідно з п. 1.2 Умов і правил надання банківських послуг, ці Умови регулюють відносини між Банком і Клієнтом з відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг, зазначених у заяві.

Пунктом 9.12 Умов і правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий строк.

Тобто, п. 9.12 Умов передбачає автоматичне пролонгування не терміну дії кредитного ліміту, який відповідає строку дії карти, визначеному у заяві, а лише умов щодо надання банківських послуг, які регулюють відносини між банком та клієнтом відносно відкриття та обслуговування карткового рахунку клієнта, а також інших банківських послуг.

Умови продовження строку дії карти визначені у розділі 3 Правил користування платіжною картою. Зокрема, п.п. 3.1.1, 3.1.3 передбачено, що строк дії карти зазначений на лицьовому боці карти (місяць і рік). Карта дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. По закінченню строку дії відповідна карта лонгується Банком на новий строк (шляхом надання Клієнту карти з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця строку дії) не надійшла письмова заява Держателя про закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (у передостанній день місяця закінчення строку дії) і при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором.

Пунктом 5.4 Правил платіжною картою встановлено, що строк погашення кредиту (кредитного ліміту, кредитної лінії) у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці.

Згідно з п. 9.4 Умов і правил надання банківських послуг, у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається.

Згідно заяви позичальника, строк дії кредитного ліміту співпадає зі строком дії кредитної карти, і за погодженими сторонами умовами договору повне погашення кредиту мало відбутися в межах строку дії картки.

Між тим, суду не надалося можливим встановити строк дії картки, т.я. у заяві про надання кредиту відсутня повна дата дії картки, а сам відповідач у своїх запереченнях вказує, що просив видати йому кредитну картку на придбання товарів народного споживання строком на 2 роки, і на теперішній час картка втрачена.

Згідно наданої Банком виписки по картковому рахунку, на час закінчення строку дії картки ОСОБА_1 мав прострочену заборгованість, на рахунку кошти були відсутні, а за змістом п. 3.1 Правил користування карткою, наявність коштів є умовою продовження строку дії картки. Позивачем суду не надано доказів видачі позичальнику нової картки.

Останнє надходження коштів платника ОСОБА_1 на карту для поповнення карткового рахунку було проведено 03.03.2007 року. У подальшому будь-яке використання картки не здійснювалося, погашення ні шляхом внесення коштів на карту клієнтом, ні шляхом списання Банком коштів з інших карт, не здійснювалося.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

ОСОБА_1 подав заяву про застосування позовної давності. Заяву про поновлення строку банк не подавав.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або особу, яка його порушила ( частина перша статті 261 ЦК України ).

Згідно з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України, відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку.

За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст.. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України).

Також матеріалами справи підтверджується, що наказом Ленінського районного суду м. Запоріжжя №2н-528/08 від 18.07.2008р. з боржника ОСОБА_1 було стягнуто заборгованість по вказаному кредитному договору в сумі 1269,26 грн. За заявою відповідача судовий наказ був скасований ухвалою суду від 11.09.2008 року.

Але, оскільки суд позбавлений можливості встановити строк дії картки, то не можливо точно встановити і переривання позовної давності, але навіть якщо й відбулося переривання строку позовної давності шляхом видачі судового наказу, то банк у порядку позовного провадження звернувся до суду лише 10.09.2015 року, тобто поза межами встановленого ст. 257 ЦК України строку.

Так само, якщо не відбулося переривання строку давності, останнє внесення грошових коштів на погашення кредиту було здійснено 03.03.2007 року, а отже, про порушення свого права банку стало відомо після невнесення чергового платежу, тобто у квітні 2007 року, а отже, з цього часу і почався перебіг строку давності, який на момент подачі позову до суду також сплив.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити у відповідності до ч.4 ст. 267 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В і д м о в и т и у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя: Дубина Л. А.