Провадження № 2/127/4833/15
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22 грудня 2015 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого-судді Гуменюка К.П,.

секретаря Сєрих В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива», трёетя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків,

в с т а н о в и в :

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива» (далі - ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива»), третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

В обґрунтування позовних вимог, позивач у позовній заяві зазначає, що 24 грудня 2012 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» в особі начальника Вінницького відділення № 3 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» ОСОБА_2 діючої на підставі Положення про відділення, Статуту банку та довіреності, наданої головою правління ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», по місцю знаходження в м. Вінниці по проспекту Космонавтів, 42, укладено договір банківського вкладу (вклад «Ощадний») № 158448, згідно умов якого відповідач зобовязався прийняти від позивача грошові кошти в сумі 200 дол. США строком на 370 днів, що починається з наступного дня після внесення (надходження) грошових коштів на депозитний рахунок, з кінцевим терміном повернення по 29 грудня 2013 року, а позивач зобовязався внести готівкою на відкритий відповідачем депозитний рахунок № 134 грошові кошти. Процентна ставка за вкладом складає 7% річних.

24 грудня 2012 року позивач через касу банку сплатив готівкові кошти в розмірі 200 дол. США та отримав відповідну квитанцію.

28 грудня 2013 року, позивач, керуючись пунктом 1.4. договору, яким передбачено можливість збільшення вкладу, було зроблено через касу банку додатковий внесок в розмірі 499 800 дол. США, про що йому було видано квитанцію № 3590. Таким чином, загальна сума вкладу за договором становила 500 000 дол. США.

26 березня 2013 року відповідач надав позивачу виписку по особовим рахункам, у якій повідомив, що залишок коштів на депозитному рахунку № 134 в ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», відкритому на імя ОСОБА_1 становить 202 дол. США 54 центи. У лютому 2013 року стало відомо, що начальник відділення ОСОБА_2 заволоділа коштами вкладників, в тому числі і позивача та зникла. 11 лютого 2013 року в Єдиному реєстрі досудових розслідування зареєстровано заяву відповідача про кримінальне правопорушення відносно начальника Вінницького відділення № 3 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» ОСОБА_2, яка діючи за попередньою змовою із старшим касиром ОСОБА_3 в період січня-лютого 2013 року, зловживаючи своїм службовим становищем заволоділа майном ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», яка зареєстрована під № 000111. Досудове слідство не завершено, судового рішення по даній справі не має. В зазначеному кримінальному провадженні позивач визнаний потерпілим, а колишнім службовим особам відповідача ОСОБА_2 предявлена підозра в скоєні злочину.

З підстав зазначених вище, керуючись статтям 1166 та 1172 ЦК України, позивач звернувся до суду із даним позовом у якому, з урахуванням прийнятої судом заяви про збільшення позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі 11 937 223 грн. 20 коп., що еквівалентно 499 800 дол. США відповідно до офіційного курсу, встановленого Національним Банком України станом на 30 листопада 2015 року.

До судового засідання позивач ОСОБА_1 не зявився, однак відповідно до поданої його представником ОСОБА_4 заяви, останній просив суд розгляд справи здійснити у його відсутність, збільшені вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» до судового засідання не зявився, хоча повідомлявся судом про час, дату та місце розгляду даної справи у встановленому законом порядку. В ході судового розгляду представником відповідача суду надавались письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначив, що вимоги позову не визнає, просив суд у задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не зявилась, хоча повідомлялась судом про час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам, що є у справі, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24 грудня 2012 року між ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» та ОСОБА_1 укладений договір банківського вкладу № 158448 (вклад «Ощадний»). Відповідно до цього договору банк зобов'язався відкрити депозитний рахунок № 134 та прийняти кошти в сумі 200 доларів США з кінцевим терміном повернення 29 грудня 2013 року з виплатою 7% річних, а ОСОБА_1 внести кошти (а.с. 6-8).

Позивач ОСОБА_1 свої зобов'язання виконав, вніс кошти в сумі 200 доларів США, про що банком видана квитанція № 3300 від 24 грудня 2012 року (а.с. 10).

28 грудня 2013 року, позивач, керуючись пунктом 1.4. договору, яким передбачено можливість збільшення вкладу, було зроблено через касу банку додатковий внесок в розмірі 499 800 дол. США, про що йому було видано квитанцію № 3590 від 24 грудня 2012 року (а.с. 9).

За змістом статей 10, 11 ЦПК України, які встановлюють змагальність та диспозитивність цивільного процесу, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, визначаючи коло доказів, які надаються суду, відповідно до положень частини 1 ст. 60 ЦПК України.

Вимогами статей 59, 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як на підставу своїх позовних вимог, позивач, обґрунтовуючи неправомірність дій службової особи ОСОБА_2, посилається на заяву голови правління ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» від 07 лютого 2013 року до правоохоронних органів про вчинення злочину посадовими особами Вінницького відділення № 3 ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», що виразилось у привласненні ними грошових коштів (а.с. 15), постанову СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 28 березня 2013 року про підозру ОСОБА_2О у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України (а.с. 174, 175) та постанову СВ ВМВ УМВС України у Вінницькій області від 28 березня 2013 року про оголошення розшуку підозрюваного ОСОБА_2 (а.с. 173).

Частиною 1 статті 1172 ЦК України передбачено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

Як розяснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Статтею 62 Конституції України та статтею 17 КПК України встановлено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Відповідно до частини 4 статті 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Станом на день розгляду справи в судді вина працівника відповідача ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива» - ОСОБА_2, що виразилась у привласненні нею коштів, які були передані ОСОБА_1, судом не встановлена, зокрема відсутній обвинувальний вирок щодо ОСОБА_2 за фактом незаконного заволодіння коштами позивача.

Крім того, як вже було встановлено рішенням Апеляційного суду Вінницької області від 15 січня 2014 року (а.с. 72-76), залишеного без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 квітня 2014 року (а.с. 69-71) та постановою Верховного Суду України від 02 липня 2014 року (а.с. 62-64) в справі № 127/2809/13-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення коштів за договором банківського вкладу, за зустрічним позовом ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання договору недійсним, що ОСОБА_1 не доведено внесення банку 24 грудня 2012 року грошової суми у розмірі 499 800 дол. США. (а.с. 76).

Колегія суддів дійшовши до такого висновку виходила з того, що не відповідають дійсності показання ОСОБА_5 та пояснення ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 був у відділенні банку разом із свідком ОСОБА_5, який 24 грудня 2012 року вносив в касу 499 800 доларів США в інтересах ОСОБА_1 за договором банківського вкладу, а також, що останній в цей час перебував в кабінеті начальника відділення банку ОСОБА_2, а після внесення коштів ОСОБА_5 та ОСОБА_1 разом покинули приміщення відділення банку. Ці показання та пояснення спростовуються оглянутим у судовому засіданні відеозаписом камери спостереження Вінницького відділення банку № 3 за 24 грудня 2012 року, де ОСОБА_1, в указаний свідком період часу, не заходив до приміщення цього відділення банку (а.с. 75 зворотній бік, останній абзац).

Наведені вище обставини, в силу положень частини 3 статті 61 ЦПК України, доказуванню не підлягають, оскільки були встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили.

За наведених вище обставин справи, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Фінансова Ініціатива», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Відповідно до статті 88 ЦПК України, судовий збір, який був сплачений позивачем при зверненні до суду із даним позовом, слід залишити за останнім.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 3, 4-6, 10, 11, 15, 57-62, 88, 213-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова Ініціатива», третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків, відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області, шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вінницького міського суду

Вінницької області ОСОБА_6