АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №668/4994/15-ц Головуючий в І інстанції Корецький Д.Б.
Провадження №22-ц/791/2414/15 Доповідач: Ігнатенко П.Я.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2015 року вересня місяця 17 дня колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого:Ігнатенко П.Я.
Суддів:Воронцової Л.П.
Стародубця М.П.
При секретарі:Цулукіані І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_6 на рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 23 липня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним вище позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 укладено договір позики на суму 189288 грн., що станом на день укладення договору становило 24000 дол.США. В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором 30 серпня 2010 року із ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Того ж дня між ОСОБА_10 та ОСОБА_8 укладено договір поруки, за яким остання поручається за належне виконання ОСОБА_7 взятих зобов'язань за договором позики. Аналогічний договір поруки було укладено із ОСОБА_9.

28 липня 2011 року ОСОБА_10 та ОСОБА_6 уклали договір відступлення права вимоги, за яким останньому було передано право вимоги за зазначеними договорами позики та іпотеки.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 28 травня 2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки та вирішено за рахунок коштів, одержаних від реалізованого майна, задовольнити вимоги ОСОБА_6 по договору позики від 30 серпня 2010 року у сумі 152353 гривні. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30 вересня 2013 року загальну суму грошових коштів, яка підлягає виплаті за рахунок реалізації предмета іпотеки збільшено з 152353,00 грн. до 349963,37 грн.

Враховуючи те, що договором позики передбачено повернення кожного з платежів з урахуванням коефіцієнта валютного ризику, позивач просив суд, після зменшення позовних вимог, стягнути на його користь солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 кошти в сумі 24360,00 грн.

Рішенням Суворовського районного суду міста Херсона від 23 липня 2015 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5, діюча в інтересах ОСОБА_6, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_11, діючий в інтересах ОСОБА_7 просить не брати до уваги доводи викладені в ній.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що 30.08.2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7 укладено договір позики на суму 189288,00 грн., що з урахуванням курсу НБУ гривні до долару США на день укладання договору складає 24000,00 дол. США (а.с.7-8).

Відповідно до п. 2 зазначеного договору повернення кожного з платежів по позиці проводиться з урахуванням коефіцієнта валютного ризику, який розраховується за формулою:

Е=К2/К1, де

К1 - офіційний курс НБУ гривні до долара США на дату укладання договору;

К2 - офіційний курс НБУ гривні до долара США на дату платежу по позиці;

Е - значення коефіцієнта валютного ризику.

В рахунок забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 30.08.2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено договір іпотеки, відповідно до якого останні передали в іпотеку іпотекодержателю трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а.с.14-17).

30.08.2010 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_8, ОСОБА_9 укладено договори поруки, відповідно до яких останні поручилися за належне виконання ОСОБА_7 взятих на себе зобов'язань за договором позики (а.с.10-13).

28 липня 2011 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в нотаріальній формі укладено договір відступлення права вимоги, за яким останньому передано право вимоги за вищезазначеними договорами (а.с.20-21).

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 28 травня 2013 року, звернуто стягнення на предмет іпотеки, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження. Вирішено за рахунок коштів, одержаних від реалізованого майна, задовольнити вимоги ОСОБА_6 по договору позики від 30 серпня 2010 року у сумі 152353 гривні. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 30 вересня 2013 року вказане рішення суду першої інстанції в частині стягнення пені змінено, збільшено розмір її стягнення з 5000 гривень до 202610,37 гривні, загальну суму грошових коштів, яка підлягає виплаті ОСОБА_6 за рахунок реалізації предмета іпотеки збільшено з 152353,00 грн. до 349963,37 грн. (а.с.25-35).

На підставі вказаного вище рішення видано виконавчі листи та державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні відкрито виконавчі провадження (а.с.36-51).

З відповіді ВДВС Суворовського РУЮ у м.Херсоні від 04.03.2015 року вбачається, що виконавчий лист №668/2208/13-ц виданий 31.10.2013 року Суворовським районним судом м.Херсона знаходиться на виконанні, вимоги ОСОБА_6 не задоволено, кошти не стягнуто (а.с.52).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення коштів є передчасними, оскільки заборгованість по позиці не погашено, платіж не проведено. Отже, коефіцієнт валютного ризику за формулою вказаною в договорі позики з використанням офіційного курсу НБУ гривні до долара США на дату платежу визначити неможливо.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6

Доводи апеляційної скарги позбавлені правового обґрунтування, суперечать встановленим судом фактичним обставинам справи та не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення.

Застосування у розрахунках валютного ризику курсу долара США на час звернення до суду безпідставне та суперечить погодженим сторонами умовам договору. Коливання курсу валют, який не є постійним, унеможливлює визначення коефіцієнту валютного ризику, оскільки неможливо встановити чи буде відрізнятися курс долара на дату укладення договору від курсу на день платежу.

Оскільки порушень норм матеріального і процесуального права, що можуть слугувати підставою для скасування чи зміни судового рішення, колегією суддів не встановлено, а перевірені доводи апелянта висновків суду не спростовують, тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи викладене та згідно вимог ст. 308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, діючої в інтересах ОСОБА_6,- відхилити.

Рішення Суворовського районного суду міста Херсона від 23 липня 2015 року, - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: