Справа № 236/2864/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2015 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.

за участю секретаря Макєєвої Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бікезіної О.В.

за участю секретаря Макєєвої Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

07 вересня 2015 року до суду надійшла позовна заява від представника Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в Публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк» ОСОБА_2 про стягнення з відповідача ОСОБА_1 403675,54 грн. заборгованості за кредитним договором. Позивач свої вимоги обґрунтовує наступними обставинами.

19.02.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 0, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16534,00 доларів США з розрахунку 12,5 % річних за весь час фактичного користування кредитом на строк з 19.02.2007 року по 19.02.2014 року.

"УкрСиббанк" було надано ОСОБА_1 кредит у визначеному розмірі на придбання автомобіля.

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк" та ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Позивач наполягає на виникненні у нього права вимагати від відповідача повернення заборгованості по кредитному договору у сумі 403675,54 грн., яка складається з наступного: тіло кредиту - 207883,88 грн. відсотки - 195791,66 грн., просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 вказану заборгованість.

Відповідно до ч. 9 ст. 110 ЦПК України позови до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, пред'являються за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи). Останнім відомим позивачеві місцем реєстрації проживання ОСОБА_1 є АДРЕСА_1 (Петровський район м. Донецька).

Згідно із ст. 1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв'язку з проведенням антитерористичної операції» розпорядженням голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 2710/38-14 від 02.09.2014 року була визначена зміна територіальної підсудності судових справ, підсудних розташованим у районі проведення антитерористичної операції місцевим загальним судам, зокрема, для справ, підсудних Петровському районному суду м. Донецька, визначена підсудність Краснолиманському міському суду Донецької області.

За таких обставин дана цивільна справа підлягає розгляду Краснолиманським міським судом Донецької області.

Позивача було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи (а.с.50), представник позивача в судове засідання не прибув про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заяви щодо проведеня заочного розгляду справи суду не надав.

Відповідача ОСОБА_1 було належним чином повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті Краснолиманського міського суду. Крім того, про попередні судові засідання відповідача відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України було належним чином було повідомлено про дату, час та місце розгляду цивільної справи через оголошення в пресі (а.с.48), однак відповідач в судове засідання не прибув, про наявність поважних для цього причин суд не повідомив, заперечень проти вимог позивача не висунув.

Суд вважає, що за таких підстав не має перешкод в розгляді справи без участі сторін.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши такі фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити з наступних підстав.

ПАТ «Дельта Банк» зареєстроване як юридична особа (свідоцтво про державну реєстрацію серії АА №267752, видане Печерською районною у м. Києві державною адміністрацією) та згідно із Статутом функціонує як універсальний банк (а.с. 26).

Відповідно до Постанови Правління Національного банку України від 02.03.2015 року № 150 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних», банк віднесений до категорії неплатоспроможних (а.с.28-31).

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02.03.2015 № 51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК», згідно з яким з 03 березня 2015 запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Дельта Банк», , ОСОБА_3 (а.с.32).

Згідно зі ст. 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» до уповноважень уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відноситься вжиття передбачених законодавством заходів щодо стягнення простроченої заборгованості позичальників та інших боржників банку.

Судом встановлено, що 19.02.2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0. Згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 16534,00 доларів США (п.1.1. Договору). Кредитні кошти надаються ОСОБА_1 на придбання автомобіля. (а.с.9) строком до 19.02.2014 року (п.1.2.1.).

За змістом ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є, зокрема, договір. Згідно із ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та у порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України).

Суд вважає, що кредитний договір відповідає вимогам закону.

08.12.2011 року між ПАТ "УкрСиббанк", ПАТ "Дельта Банк" було укладено Договор купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно до якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним Договором, ПАТ "УкрСиббанк" передає ПАТ "Дельта Банк" право вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, внаслідок чого ПАТ "Дельта Банк" переходить право вимоги від боржників повного, належного та реального виконання обов"язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Згідно з вимогами п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Як встановлено ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять усі права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до правил ч.1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 517 ЦК України встановлено, що первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, ті інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Проте, як вбачається з матеріалів справи відповідно до Акту прийому-передачі до Договору купівлі-продажу прав вимоги від 08.12.2011 року, ПАТ "УкрСиббанк" передав ПАТ «Дельта Банк» право вимоги з ОСОБА_1 за кредитним договором № 1 від 15.06.2010 року, а не за кредитним договором №0 від 19.02.2007 року (а.с.22-25).

Позивачем жодним доказом не підтверджено перехід до нього права вимоги саме за договором №0 від 19.02.2007 року, який є предметом дослідження в судовому засіданні (а.с.7-17).

Договір №1 від 15.06.2010 року, ані до позовної заяви, ані в ході розгляду справи суду не наданий. При цьому позивачу було додатково розяснено його право щодо надання до суду відповідних доказів (а.с.37).

Крім того, розрахунок заборгованості за даним позовом також зроблений з посиланням на Договір №1 від 15.05.2010 року (а.с.18).

Відповідно до положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК України).

Враховуючи сукупність доказів, зібраних та перевірених в судовому засіданні, суд приходить до переконання про необґрунтованість вимог позивача, оскільки позивачем не доведено факт переходу до нього від первісного кредитора у зобов'язанні - акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» права вимоги з ОСОБА_1 за кредитним договором № 0 від 19.02.2007 року в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Наведене дозволяє дійти висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ "Дельта Банк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором треба відмовити.

Відповідно до п. 22 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення позивача до суду), від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у разі залишення позову без задоволення, якщо позивача, звільнено від сплати судового збору, судовий збір компенсується за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 88, 169, 209, 213 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позовних вимогах Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя