У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2013 року ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним. Вимоги обґрунтовано тим, що до позивачів звернулася ОСОБА_5 із проханням позичити для неї у ОСОБА_4 кошти у розмірі 100 000 грн, оскільки у неї уже була наявна заборгованість перед ним та він би їй відмовив. 21 лютого 2009 року в присутності ОСОБА_5 у будинку, що знаходиться по АДРЕСА_1, ОСОБА_2 і ОСОБА_6 написали ОСОБА_4 розписку про те, що позичили у нього 100 000 грн, які зобов'язалися повернути 21 липня 2009 року. Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 02 березня 2010 року, з них стягнуто солідарно на користь ОСОБА_4 100 000 грн боргу за договором позики. Позивачі зазначали, що вироком Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 24 жовтня 2012 року ОСОБА_5 визнано винною у скоєнні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, зокрема, за вчинення шахрайства щодо позивачів. Посилаючись на те, що розписка написана ними під впливом обману, позивачі просили визнати недійсним договір позики, укладений у вигляді розписки 21 лютого 2009 року.

Ухвалою Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 15 вересня 2015 року провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_6 закрито у зв'язку зі смертю останнього.

Рішенням Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року відмовлено в прийнятті визнання позову відповідачем. Позов задоволено частково. Визнано недійсним договір позики, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_4, у вигляді розписки від 21 лютого 2009 року. В частині позовних вимог до ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року рішення Царичанського районного суду Дніпропетровської області від 04 вересня 2015 року скасовано. Ухвалено нове рішення про відмову в позові.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Так, скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України дійшов обґрунтованого висновку про відмову в позові, виходячи із відсутності ознак вчинення позивачами спірного договору позики під впливом обману зі сторони відповідача та відсутності умислу в діях ОСОБА_4 у розумінні ст. 230 ЦПК України, врахувавши при цьому роз'яснення, викладені у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».

Крім того, суд правильно взяв до уваги, що заборгованість за спірним договором позики вже стягнута судовим рішенням, яке не виконане.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення та доданих до нього матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору позики недійсним, за касаційною скаргоюОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова