Справа № 640/9116/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Дмитрієва О.Ф.,

за участю секретаря Савицької К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Банк "ОСОБА_2 та кредит" про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог просив в порядку передбаченому п.5 ст. 16 ЦК України визначити розмір заборгованості ПАТ « ОСОБА_2 та кредит» перед ним за договором № 300131/164677/1-15 від 18 січня 2015 року у розмірі 8074,91 дол. США.

В судовому засіданні позивач та його представник уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, у подальшому у судове засідання не з»явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав до суду заперечення, в яких вказав, що з 17 вересня 2015 року АТ « Банк « ОСОБА_2 та Кредит» віднесено до категорії неплатоспроможних та діючим законодавством України заборонено задоволення вимог вкладників у зазначений у позовній заяві спосіб, просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволення позову з наступних підстав.

28.01. 2015 року між ОСОБА_1 та АТ «ОСОБА_2 та кредит був укладений договір банківського строкового вкладу (депозит) Класік № 300131/164677/1-15 в іноземній валюті, за яким він передав відповідачу 8003,92 дол. США строком до 28.02. 2015 року, зі сплатою 10 % річних від суми вкладу. В подальшому договір пролонговувся на два місяці по 05.05.2015 року.

05.05. 2015 року ОСОБА_1 звернувся до банку з заявою про видачу суми вкладу та нарахованих відсотків за зазначеним договором банківського вкладу .

До тепершінього часу вказана сума вкладу позивачеві не виплачена.

Згідно зіст. 16 ЦК Українита ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового чи майнового права та інтересу, подавши про це позов, підставами якого є обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги (п. 5 ч. 1ст. 119 цього ж Кодексу).

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу, надавши докази відповідно до вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (принцип диспозитивності цивільного судочинства).

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 червня 2009 року № 5 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду", предмет позову - це те, що конкретно вимагає позивач, підстава позову - чим він обґрунтовує свої вимоги, зміст вимоги - який спосіб захисту свого права він обрав. Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1ст. 598 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

На підставіст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника,крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

В ч. 1ст. 631 ЦК України вказано, що строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

17 вересня 2015 року Постановою Правління НБУ № 612 ПАТ «ОСОБА_2 та кредит було віднесено до категорії неплатоспроможних.

17 вересня 2015 року прийнято рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 171 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ОСОБА_2 та кредит , згідно з яким з 18 вересня 2015 року по 17 грудня 2015 року в Банку запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації.

Процедура виведення неплатоспроможного банку з ринку та питання запровадження і здійснення тимчасової адміністрації регулюються нормами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон), який є спеціальним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах.

Пунктом 16 ст. 2 вказаного Закону визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. А відповідно до п. 6ст. 2 цього Закону ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

При цьому, за змістом ч. 5ст. 36 зазначеного Закону, під час дії тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, зокрема щодо майнових зобов'язань, які здійснюються виключно в межах процедури ліквідації банку.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кредитор банку - юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань.

Крім того, пунктом 4 Перехідних положень Закону України « Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку» від 16 липня 2015 року, який набрав чинності 12 серпня 2015 року, встановлено, що законодавчі та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цимЗаконом, застосовуються у частині, що не суперечить цьому Закону.

Цим же законом ч. 2ст.26 та ст.27 Закону України «Про систему гар антування вкладів фізичних осіб»викладено в новій редакції: «Вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті.

Ст. 27 : «Уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку.

Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою ст. 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку).

Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертоїстатті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно достатті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов'язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначеністаттею 38 цього Закону.

Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначенихстаттею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак.

Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду.

Отже, на даний час Законом передбачена спеціальна процедура повернення вкладів банківської установи.

Між тим, вимога позивача про визначення розміру заборгованості Банку перед ним задоволенню не підлягає, скільки такий спосіб захисту цивільних прав не передбачено ст.16 ЦК України.

На підставі вищевикладеного, у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

Керуючись ст. 526, 530, 536, 543, 611 ЦК України, ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до акціонерного товариства «ОСОБА_2 та кредит про захист прав споживачів та стягнення коштів відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: