Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Чех Н.А.

з участю секретаря - Кузьменко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони є постачальником електроенергії за адресою відповідачів, які були співвласниками квартири АДРЕСА_1, у період утворення заборгованості за спожиту електроенергію. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2014 року у справі № 755/723/14-ц стягнуто заборгованість за спожиту електроенергію з ОСОБА_3. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 26.11.2014 року рішення першої інстанції скасовано, позов ПАТ «Київенерго» задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_3 1/3 частину боргу з- урахуванням 3 % річних та інфляції, оскільки відповідач був власником 1/3 частини квартири. Іншими співвласниками квартири згідно зі свідоцтва про право власності від 12.09.2001 року є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 За результатами аналізу оплат з'ясовано, що оплати проводилися не своєчасно та не в повному обсязі. Станом на 01.04.2015 року заборгованість за спожиту електроенергію становить 1 233,76 грн., інфляція - 357,61 грн., 3 % річних - 129,11 грн. Вимогу щодо сплати боргу боржники не виконують.

В судовому засіданні представник позивача підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги, просив їх задовольнити. Додатково зазначив, що попередній позов подався до власника особового рахунку - ОСОБА_3, але Апеляційний суд м. Києва виніс рішення, який стягнув 1/3 частину, згідно частини власності. Письмового договору ні з ним не укладали. Не заперечував, що ОСОБА_2 хотіла вступити у попередню справи, але вони заперечували. Зазначила, що на даний час квартира у власності іншої особи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала, просила відмовити у його задоволенні. Просила врахувати її письмові заперечення. Додатково пояснила, що вона була співвласником квартири НОМЕР_1, користувалася електроенергією, сплачувала за неї. Станом на 19.08.2011 року борг був, згідно листа позивача, 145 грн. Однак, борг був погашений, і більше не було. ОСОБА_1 в цій квартирі давно не проживав, і не був зареєстрований.

В судове засідання відповідач ОСОБА_1 не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином.

Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача ОСОБА_2, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

В суді встановлено, що позивач просить суд стягнути з відповідачів борг за спожиту електричну енергію з врахуванням 3 % річних та індексу інфляції в сумі 1 720,48 грн., посилаючись на те, що вони були співвласниками квартири АДРЕСА_1.

З розрахунку боргу слідує, що позивач просить стягнути з відповідачів борг, який виник з вересня 2012 року по березень 2015 року в сумі 1 233,76 грн.

Встановлено, що 06.10.2011 року в квартирі АДРЕСА_1 була проведена заміна лічильника на № 383274, показники - 000000. Особовий рахунок НОМЕР_2.

З загальної картки на особовий рахунок НОМЕР_2, по квартирі АДРЕСА_1 слідує, що власником рахунку є ОСОБА_4, договір укладено 04.12.2014 року.

Оскільки, з 04.12.2014 року договір укладено з іншою особою, яка не є стороною по справі, період, який підлягає розгляду - з вересня 2012 року по грудень 2014 року.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 зазначила, що вона та ОСОБА_1 дійсно були власниками вказаної квартири. Однак, ОСОБА_1 в цій квартирі давно не проживав, і не був зареєстрованим, електроенергію не споживав. За електроенергію сплачувала саме вона. На підтвердження чого надала копії квитанцій.

Оскільки, ОСОБА_1 не зареєстрований в спірній квартирі, послуги з надання електричної енергії не отримував, договір з ним не укладався, в цій частині позов не підлягає задоволенню.

З копій квитанцій, наданих ОСОБА_2, щодо оплати послуг на електроенергію, особовий рахунок НОМЕР_2, по квартирі АДРЕСА_1, встановлено наступне.

ОСОБА_2 сплачено: 15.12.2011 року сплачено за жовтень, показники - 0000-0050 (спожито 50), сума 12,18 грн.; 21.01.2012 року сплачено за листопад, показники - 0050-0150 (спожито 100), сума 24,36 грн.; 15.03.2012 року сплачено за грудень, показники - 0150-0250 (спожито 1000), сума 24,36 грн.; 04.05.2012 року сплачено за січень, показники - 0300-0250 (спожито 50), сума 12,18 грн.; 25.06.2012 року сплачено за лютий-квітень (включно), показники - 0300-0600 (спожито 300), сума 73,08 грн.; 24.11.2012 року сплачено за липень-жовтень (включно), показники - 0600-1200 (спожито 600), сума 146,16 грн.; 09.02.2013 року сплачено за листопад-грудень, показники - 1200-1500 (спожито 300), сума 73,08 грн.; 08.06.2013 року сплачено за січень-березень (включно), показники - 1500-1700 (спожито 200), сума 48,72 грн.; 12.09.2013 року сплачено за квітень-червень (включно), показники - 1700-2000 (спожито 300), сума 73,08 грн.; 09.09.2013 року сплачено за липень-вересень (включно), показники - 2000-2500 (спожито 500), сума 121,80 грн.; 23.11.2013 року сплачено за жовтень-грудень (включно), показники - 2500-3000 (спожито 500), сума 140,10 грн.; 20.03.2014 року сплачено за січень-березень (включно), показники - 3000-3300 (спожито 300), сума 73,08 грн.; 03.06.2014 року сплачено за квітень-червень, показники - 3300-3500 (спожито 200), сума 48,72 грн.; 20.09.2014 року сплачено за липень-вересень, показники - 3500-4000 (спожито 500), сума 154,20 грн. Всього з грудня 2011 року по вересень 2014 року ОСОБА_2 сплачено 1 025,60 грн. Показники лічильника вказано без пропусків. Хоча і проведення оплат відбувається не щомісячно.

З грудня 2014 року ОСОБА_2 сплачує послуги по електроенергії по квартирі АДРЕСА_4. Доказів на спростування пояснень ОСОБА_2 та наданих нею документів, сторона позивача не надала.

Судом враховується і те, що стороною позивача не надано жодного доказу стосовно наступного: з якого часу власником спірної квартири є інша особа; коли припинилося право власності чи воно було у відповідачів. Крім цього, сторона позивача не врахувала зазначене Апеляційним судом м. Києва в рішенні від 26.11.2014 року щодо часткової відповідальності.

Таким чином, при розгляді справи стороною позивача не було надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. 714 ЦК України, ст. ст. 60, 88, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Київенерго» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу за спожиту електричну енергію - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційної скарги не було подано.

Суддя: