Справа № 308/4458/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25 листопада 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Мацунича М.В. і Панька В.Ф.,

при секретарі: Дашковська С.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 р. за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії - Закарпатське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління як філії (надалі - Банк) звернулося у суд із позовом до ОСОБА_2 у квітні 2015 р.

Просило стягнути з відповідача на свою користь 2051.26 грн. судового збору та 205126.42 грн. боргу, з яких:

- 85612.87 грн. - основний борг;

- 12499.48 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту;

- 8547.46 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту;

- 48390 грн. утрат від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту;

- 29307.43 грн. - нараховані відсотки за користування кредитом;

- 4278.88грн. - нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків;

- 2071.08 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків;

- 14419.22 грн. утрат від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків.

На обґрунтування зазначало, що 26.10.07 р. між Банком і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 72610/2 на суму 106920 грн. строком на 84 місяці зі сплатою 10.5 % річних терміном по 25.10.14 р. на купівлю автомобіля.

У забезпечення виконання кредитного зобов'язання із відповідачем було укладено договір застави, а саме: автомобіль марки KIA Magentis 2.0, 16V, 2007 року випуску, номер шасі № НОМЕР_2-НОМЕР_3, колір бежевий, реєстраційний державний номерний знак НОМЕР_1, за умовами якого ОСОБА_2 зобов'язався перед кредитором відповідати за своєчасне та повне виконання своїх зобов'язань за кредитним договором.

Однак, ОСОБА_2 узятих на себе зобов'язань не виконував, у зв'язку з чим станом на 08.04.15 р. утворилася заборгованість на загальну суму 205126.42 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 23.09.15 р. позов задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_2 на користь Банку 77799.01 грн. заборгованості, з яких: 35639.84 грн. - заборгованість по основному боргу, 926.16 грн. - заборгованість по нарахованій пені за несвоєчасне погашення кредиту, 1871.72 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту, 10515.77 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення кредиту, 22346.11 грн. - заборгованість по нарахованих процентах, 640.04 грн. - нарахована пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, 1088.79 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, 4767.58 грн. - витрати від інфляції за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту та витрати зі сплати судового збору в сумі 777.99 грн. Витрати зі сплати судового збору в сумі 1273.27 грн. покладено на позивача.

Апелянт просить скасувати це рішення у частині відмови в задоволенні позову про стягнення 128600.68 грн. і стягнути з відповідача цю заборгованість. Доводить про порушення судом норм матеріального та процесуального права. Указує, що:

1. Кінцевий термін погашення заборгованості - не пізніше 25.10.14 р.;

2. Остання дата погашення заборгованості 13.06.12 р.;

3. Сплив строку позовної давності мав настати в липні 2015 року;

4. Переривання строку позовної давності.

У письмовому запереченні ОСОБА_2 скарги не визнав. Просить залишити рішення суду без змін. На обгрунтування зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності.

Суд першої інстанції виходив із того, що несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, а рішення - зміні, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив із того, що ОСОБА_2 не виконував своїх зобов'язань. Урахувавши умови договору про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом періодичними щомісячними платежами застосував до них трирічний строк позовної давності у межах якого і зробив стягнення, а пеню стягнув за один рік.

Колегія суддів не погоджується із цим висновком суду в частині стягнення тіла кредиту та відсотків у межах строку загальної позовної давності (3 роки) через його неповну відповідність фактичним обставинам справи та порушення норм матеріального права.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За правилами ст. 625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як видно із матеріалів справи, 26.10.07 р. Банк і ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 7261/2 на суму 106920 грн. зі сплатою 10.5 % річних за користування кредитними коштами, терміном погашення не пізніше 25.10.14 р. Кредит надано шляхом перерахування коштів у національній валюті з кредитного рахунку Позичальника на поточний рахунок продавця товару на підставі платіжного доручення Позичальника для здійснення оплати за автомобіль KIA Magentis за договором купівлі продажу № 76 від 26.10.07 р., укладеним між Позичальником та продавцем транспортного засобу.

У забезпечення виконання цього договору 26.10.07 р. між сторонами було укладено договір застави, предметом якого став автомобіль марки KIA, модель Magentis 2.0 16V 2007 року випуску, номер шасі № НОМЕР_2-НОМЕР_3, колір бежевий, реєстраційний державний номерний знак НОМЕР_1 (а.с.13-25).

Умовами кредитного договору (п.3.3.4) визначено обов'язок ОСОБА_2 здійснювати погашення кредиту рівними частинами в сумі 1272.86 грн. та сплату нарахованих процентів до 10 числа кожного місяця, починаючи з наступного місяця після видачі Кредиту шляхом внесення готівки до каси Банку або шляхом безготівкових перерахувань. Останній платіж в рахунок погашення кредиту здійснити не пізніше 25.10.14 р.

Отже, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань (п.9.1), так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк до 25.10. 14 р.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

07.07.15 р. ОСОБА_2 звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із заявою про застосування позовної давності у цій справі та відмову в задоволенні позову (а.с.101).

Доказів погашення заборгованості немає, а розмір заборгованості відповідачем не заперечується.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з ч.ч.1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Як видно із розрахунку заборгованості, відповідач здійснював часткове погашення заборгованості за кредитним договором, останній платіж було здійснено 13.06.12 р. (а.с.12). Указане свідчить, що в даному випадку мало місце переривання строку позовної давності.

Відповідно до ч.3 ст. 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Позов банком подано у квітні 2015 року, а відтак строк позовної давності не пропущено. Зазначені обставини суд першої інстанції належним чином не перевірив.

Колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції, що пеня підлягає стягненню лише в межах одного року. Оскільки період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення в оскарженій частині, крім визначення розміру та стягнення пені підлягає скасуванню, як незаконне та необґрунтоване з ухвалення нового рішення у цій частині про задоволення відповідних позовних вимог.

Судові витрати належить покласти на відповідача та присудити позивачу.

Керуючись ст.ст. 264, 1054 ч.1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1, п.4, ч.2, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління задовольнити частково.

2. Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 23 вересня 2015 р. змінити, виклавши його резолютивну частину в наступній редакції.

2.1. Позов публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління задовольнити частково.

2.2. Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління 130442.36 грн. кредитної заборгованості, яких: 85612.87 грн. - заборгованість по основному боргу, 29307.43 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом, 929.16 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту, 1871.72 грн. - 3 % річних через несвоєчасне погашення кредиту, 10515.77 грн. - втрати від інфляції через несвоєчасне погашення кредиту, 640.04 - пеня за несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, 1088.79 грн. - 3% річних через несвоєчасне погашення відсотків по кредиту, 476.58 грн. - втрати від інфляції через несвоєчасне погашення відсотків по кредиту.

2.3 Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Закарпатського обласного управління 2100.91 грн. судового збору.

3. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: