Справа № 570/2075/15-ц
Номер провадження 2/570/932/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 жовтня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що на праві власності йому належить будинковолодіння за адресою: вул. Б. Штейнгеля, буд. 38, с. Городок Рівненського району Рівненської області. В цьому будинку зареєстрована відповідачка. Але вона не проживає в помешканні більше року. Відповідачка належала до членів сім'ї позивача, оскільки з сином позивача вона перебувала у шлюбі; відповідачка не сплачує за житлово-комунальні послуги. На даний час сином позивача подано до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачкою. Реєстрація відповідачки в будинку чинить позивачу перешкоди у володінні майном. Покликаючись на положення ЦК України, ЖК України позивач просить суд задовольнити заявлений позов про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, та зняти її з реєстраційного обліку.

Позивач не зявився в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов підтримує та просить справу розглядати без його участі. В разі неявки відповідачки не заперечує щодо можливості проведення заочного розгляду справи.

Відповідачка не зявилася в судове засідання. Згідно до поданої заяви позов визнає та просить справу розглядати без її участі.

Судом приймається до уваги, що за положеннями частини 3 статті 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Тому суд вважає за можливе застосувати положення ЦПК України щодо можливості розгляду справи без участі сторін, які не зявилися. Суд вважає, що по справі є можливість ухвалити судове рішення на підставі наявних доказів.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, на праві власності позивачу належить будинковолодіння за адресою: вул. Б. Штейнгеля, буд. 38, с. Городок Рівненського району Рівненської області. В цьому будинку зареєстрована відповідачка. Але вона не проживає в помешканні більше року. Відповідачка належала до членів сім'ї позивача, оскільки з сином позивача вона перебувала у шлюбі. За час відсутності за місцем реєстрації відповідачка не сплачує за житлово-комунальні послуги. На даний час сином позивача подано до суду позов про розірвання шлюбу з відповідачкою.

Згідно довідки Городоцької сільської ради Рівненського району № 849 від 12.05.2015 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2; вона є зареєстрованою, але фактично не проживає.

Таким чином, відповідачка за вказаною адресою не проживає; вона проживає в м. Рівне; позивач з нею не спілкується.

Відповідно до статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до статті 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Стаття 3 Сімейного кодексу України визнає сім'ю, як спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки. Оскільки позивачка спільно з відповідачем не проживає, спільного побуту та господарства не веде, шлюбні відносини між ними припинено за рішенням суду, тому вони не мають по відношенню один до одного жодних прав та обов'язків.

Частина 2 статті 405 Цивільного кодексу України встановлює те, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, оскільки відповідачка у спірному будинку не проживає більше одного року, не сплачує за користування жилим приміщенням і не несе оплату за комунальні послуги; не несе інших витрат з утримання будинку та не приймає участь у спільному побуті, і втратила інтерес до спірного житла, є підстави визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Правовий зміст права користування жилим приміщенням не є тотожним змісту поняття реєстрації місця проживання особи. Частина 2 статті 2 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" встановлює, що реєстрація місця проживання особи не може бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин суд вважає, що позов в частині визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, підлягає до задоволення.

В той же час не підлягають до задоволення позовні вимоги про зняття відповідачки з реєстраційного обліку, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку провадиться за рішенням суду в разі визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

В разі, коли відповідний державний орган не проведе відповідні дії із зняття відповідачки з реєстраційного обліку, то в даному випадку у позивача виникне право на звернення до суду з позовом щодо неправомірності таких дій. Крім того, позивач серед відповідачів не вказала відповідний державний орган, який відповідає за реєстрацію чи зняття з реєстрації громадян. А покладання на такий орган певних обов'язків без залучення до судового розгляду уповноваженого представника буде суперечити нормам ЦПК України.

Суд не може постановити рішення щодо тих правовідносин, які ще не настали. Звернення до суду має бути зумовлене наявністю вже порушених прав, свобод чи інтересів, на захист яких звертається особа. У зв'язку з цим визнання будь-якого права на майбутнє буде безпідставним та необґрунтованим. Тому решта позовних вимог не підлягає до задоволення як безпідставно заявлена.

Відповідно до ч.1 статті 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Такими витратами є 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування жилим приміщенням, зняття з реєстраційного обліку - задоволити частково.

Визнати ОСОБА_2 (07.01.1980 р.н.) такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - будинком № 38, по вул. Б. Штейнгеля, в с. Городок Рівненського району Рівненської області, який належить ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) - 243 грн. 60 коп. - судові витрати (сплата судового збору).

В задоволенні решти заявлених позовних вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.