ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/7404/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"26" листопада 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача не з'явився;

відповідачів та третьої особи не з'явились;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ», Дарницького відділення ПАТ «АКБ «КИЇВ», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, про захист прав споживачів, стягнення коштів та штрафних санкцій

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» (далі по тексту - відповідач 1, ПАТ «АКБ «КИЇВ»), Дарницького відділення ПАТ «АКБ «КИЇВ» (далі по тексту - відповідач 2) про захист прав споживачів, стягнення коштів та штрафних санкцій.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем договору банківського строкового вкладу, ПАТ «АКБ «КИЇВ» прийняв від ОСОБА_1 на депозитний рахунок грошові кошти у розмірі 30 000 грн. зі строком повернення 18 грудня 2014 року під 21% річних. 24 грудня 2014 року, після закінчення строку депозитного вкладу, позивач звернувся до відповідача з заявою щодо повернення вкладених ним грошових коштів та нарахованих відсотків, однак відповідач 1 відмовив йому у цьому, у зв'язку з чим позивач просить суд захистити його порушене право шляхом стягнення з відповідачів належні йому грошові кошти за договором банківського вкладу у розмірі 30 000 грн., 2 798,69 грн. нарахованих відсотків, а також 3% річних.

Ухвалою суду від 19 лютого 2015 року відкрито провадження у даній справі та її розгляд призначено в судовому засіданні. Крім того, ухвалою суду від 01 квітня 2015 року залучено до участі у даній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі по тексту - третя особа, Фонд).

Позивачем неодноразово подавались заяви про уточнення позовних вимог та відповідно до останніх уточнень позивач, в зв'язку з поверненням йому грошових коштів за договором банківського вкладу та відсотків по ньому, ОСОБА_1 просив суд стягнути з відповідачів відсотки у розмірі 21% річних за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів, зокрема з 18 грудня 2014 року до 13 липня 2015 року, а також 3% річних та інфляційну складову боргу.

Відповідно до ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 цього Кодексу, позивач має право протягом усього часу розгляду справи збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково. До початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову, а відповідач - пред'явити зустрічний позов.

Дослідивши подані позивачем заяви про уточнення позовних вимог, враховуючи, що заяви подані у відповідності до приписів ч. 2 ст. 31 ЦПК України, суд приймає їх до розгляду та вважає за необхідне здійснити розгляд справи з урахуванням наданих позивачем останніх уточнень.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак його представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до стст. 169 ч. 4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 17 червня 2014 року між ПАТ «АКБ «КИЇВ» та ОСОБА_1 укладений договір №165341 строкового банківського вкладу «БАРВІНОК» (далі по тексту - договір), відповідно до умов якого позивач вніс на строковий депозитний рахунок грошові кошти в сумі 30 000 грн. на строк з 17 червня 2014 року до 18 грудня 2014 року зі сплатою банком процентів за ставкою 21% річних.

За змістом ст. 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є, договори та інші правочини.

Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). А статтею 629 цього Кодексу встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Позивач на виконання умов договору 17 червня 2014 року вніс грошові кошти в розмірі 30 000 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням, копія якого наявна у матеріалах справи.

Згідно ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Так, 24 грудня 2014 року, у зв'язку з закінченням строку дії вкладу 18 грудня 2014 року, позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про повернення грошових коштів за даним вкладом та нарахованих за ним відсотків, які були повернуті позивачу 13 липня 2015 року.

Таким чином, на підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що відповідачем порушені умови договору строкового банківського вкладу, а тому сума відсотків по банківському вкладу за прострочений строк виконання зобов'язання до фактичного повернення коштів позивачу, а саме з 18 грудня 2014 року по 13 липня 2015 року у розмірі 3 906,19 грн., підлягає стягненню з відповідача 1.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Беручи до уваги наведене та перевіривши наданий позивачем розрахунок суми штрафних санкцій за період з 18 грудня 2014 року по 24 лютого 2015 року (включно), суд дійшов висновку, що сума штрафних санкцій на підставі ст. 625 ЦК України, яка підлягає стягненню становить 199,96 грн. - 3% річних та 3 877,21 грн. - інфляційної складової боргу.

Водночас, суд відмовляє у задоволені вимог позивача в частині стягнення даних коштів з відповідача 2, оскільки Дарницьке відділення ПАТ «АКБ «КИЇВ» є відділенням відповідача 1, а відтак не є належним відповідачем у даній справі, зокрема особою відповідальною за порушення договірних зобов'язань.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно з ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність», стст. 11, 509, 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1058, 1060 Цивільного кодексу України та стст. 31, 57, 60, 88, 169, 212 - 215, 224 - 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» на користь ОСОБА_1 заборгованість по нарахованим відсоткам по банківському вкладу за прострочений строк виконання зобов'язання до фактичного повернення коштів у розмірі 3 906 грн. 19 коп., а також 3% річних у розмірі 199 грн. 96 коп. та 3 877 грн. 21 коп. - інфляційної складової боргу.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Акціонерний комерційний банк «КИЇВ» в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.