У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.В., Мостової Г.І., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вим-Сервіс», третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із смертю чоловіка, внаслідок нещасного випадку, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вим-Сервіс» (далі - ТОВ «Вим-Сервіс») про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із смертю чоловіка, внаслідок нещасного випадку.

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що її чоловік та батько дитини ОСОБА_9, працюючи в ТОВ «Вим-Сервіс» на посаді водія, отримав виробничу травму, внаслідок якої загинув, що підтверджується актом Н-5 проведення спеціального розслідування нещасного випадку та актом Н-1 про нещасний випадок на виробництві від 15 жовтня 2012 року. У зв'язку із його смертю, позивачі зазнали значних моральних страждань, у них змінилися життєві стосунки, порушився звичайний образ життя, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя та життя дитини.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30 липня 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, до ТОВ «Вим-Сервис», третя особа - ОСОБА_8, про відшкодування моральної шкоди у зв'язку із смертю чоловіка, внаслідок нещасного випадку відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_9, працюючи в ТОВ «Вим-Сервіс» на посаді водія та згідно з маршрутним листом від 14 вересня 2012 року, виконуючи в м. Білгород-Дністровському доставку продукції у магазини, біля 14 год 45 хв. об'їхавши 29 торгівельних магазинів проїхав по вул. Ізмаїльській і зупинився за 10 м перед пішохідним переходом, вийшов з автомашини, щоб перейти на протилежний бік вулиці, та на пішохідному переході був збитий автомобілем марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8, і від отриманих травм помер у реанімаційному відділені лікарні.

Згідно зі свідоцтва про смерть серія НОМЕР_2 ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 53 роки (а. с. 17).

ОСОБА_6 є дружиною ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а. с. 22), під час якого у них народився син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Згідно з копією трудової книжки ОСОБА_9 на момент смерті працював водієм в Одеській філії ТОВ «Вим-Сервіс» з 21 травня 2012 року.

Відповідно до вироку Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 25 грудня 2012 року (справа № 1505/9352/2012) ОСОБА_8 був засуджений за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України на 4 роки позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 2 роки з іспитовим строком 2 роки, а саме за наїзд на пішохода - потерпілого ОСОБА_9, який від отриманих травм помер. Також вироком частково задоволено цивільний позов ОСОБА_6, а саме у відшкодування моральної шкоди з ОСОБА_8 стягнуто 100 000 грн.

За фактом загибелі ОСОБА_9 складено 15 жовтня 2012 року акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 14 вересня 2012 року на ТОВ «Вим-Сервіс» (а. с. 9-13), згідно з яким на цьому підприємстві було створено службу охорони праці, виявлені недоліки якої не вплинули на настання нещасного випадку. Нещасний випадок стався з водієм ОСОБА_9 в м. Білгород-Дністровський, куди згідно маршрутного листа від 13 вересня 2012 року потерпілий здійснював доставку продукції. На пішохідному переході на перехресті вул. Ізмаїльська та вул. Чапаєва о 14 год. 45 хв. ОСОБА_9 був збитий автомобілем марки «ВАЗ-210994», державний номерний НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8, та який від отриманих травм помер в реанімаційному відділені Білгород-Дністровської міської лікарні. За фактом ДТП слідчим відділом Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області порушено кримінальну справу. Згідно з висновком комісії нещасний випадок з ОСОБА_9 стався внаслідок порушенням водієм автомобіля марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_8 п. 18.1 Правил дорожнього руху та визнано його нещасним випадком пов'язаним з виробництвом та прийнято рішення скласти акт форми Н-1.

Згідно з актом № 1 про нещасний випадок, пов'язаний із виробництвом: вид події-наїзд транспортного засобу на потерпілого, причина-порушення правил безпеки руху, особа яка допустила порушення вимог законодавства про охорону праці - водій автомобіля марки «ВАЗ-210994», державний номерний знак НОМЕР_1, ОСОБА_8 (а. с. 14-16).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Згідно із ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій виходили з того, що акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом був складений виключно з підстав того, що ДТП, внаслідок якої загинув потерпілий, мала місце під час знаходження його у відрядженні і не пов'язана з діями або бездіяльністю роботодавця (відповідача) щодо незабезпечення безпечних умов праці та дотримання працівником техніки безпеки, тому не вбачається протиправної поведінки відповідача, його вини та причинного зв'язку із смертю потерпілого з його працею та, встановивши, що смерть ОСОБА_9 сталася внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, яким керував саме ОСОБА_8, керуючись ст. 1187 ЦК України, дійшли обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з ТОВ «ВИМ-Сервис» моральної шкоди.

Доводи касаційної скарги висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає положенням ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук