Справа № 211/4930/15-ц
Провадження № 2/211/1978/15
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

25 грудня 2015 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Папариги В.А.,

при секретарі Ручка М.Л.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

06.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу з позовом до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог послався на те, що він є фігурантом справи «ОСОБА_1 проти України». В лютому 2013 року Європейський суд з прав людини прийняв до розгляду його заяву від 2008 року (комунікативна справа). Уряд України мав право до 30.05.2013 року подати заперечення. В липні 2013 року він отримав заперечення та копії документів на 86 аркушах, що становлять конфіденційну інформацію в тому числі про стан його здоровя. 10.04.2015 року на своє звернення він отримав листа від начальника Головного Територіального Управління юстиції в Дніпропетровській області ОСОБА_4, про те, що копії медичної документації в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу зробила помічник судді цього суду Реут Т.А., яка на теперішній час працює в Довгинцівському районному суді м. Кривого Рогу. Посилаючись на те, що дозволу на збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації він не надавав, діями відповідача йому заподіяна моральна шкода, позивач просив суд визнати дії ОСОБА_3 по збиранню, зберіганню, використанню та поширенню конфіденційної інформації та персональних даних про нього та його сімю без його згоди протиправним, встановити звязок між її протиправними діями і його моральними стражданнями та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1 гривні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та посилаючись на обставини, викладені в позові та те, що інформація по кримінальній справі відносно нього та ксерокопії документів, що були передані містили його персональні дані та конфіденційну інформацію про стан його здоровя, що захищені законом, діями відповідача, йому було заподіяно моральної шкоду, просив суд визнати дії ОСОБА_3 по збиранню, зберіганню, використанню та поширенню конфіденційної інформації та персональних даних про нього та його сімю без його згоди протиправним, встановити звязок між її протиправними діями і його моральними стражданнями та стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 1 гривні

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засіданні не зявилася, про час та місце розгляду справи неодноразово була повідомлена, надала заяву про розгляд справи за її відсутності та письмові заперечення. В письмових запереченнях відповідач просила відмовити в позові ОСОБА_1. При цьому зазначила, що у 2013 році вона працювала в Дзержинському районному суді м. Кривого Рогу на посаді помічника судді. В провадженні суду перебувала кримінальна справа по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст. 189 КК України. Відповідно до запиту Головного територіального управління юстиції Дніпропетровської області, нею було підготовлено проект відповіді про хід слідства досудового розгляду справи. При цьому вона керувалася розділом ІІІ Положення про помічника судді суду загальної юрисдикції, де зазначено, що за дорученням судді помічник судді готує проекти запитів, листів, інших матеріалів, повязаних з розглядом конкретної справи. Вказуючи на те, що готуючи проект відповіді на запит, вона виконувала свої посадові обовязки, просила в позові відмовити.

Вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ч.1 п.4 ч.2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода в тому числі полягає у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Судом встановлено, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються, зокрема, статтею 275 ЦК України, та статтею 21 Закону України «Про інформацію», відповідно до яких фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від противоправних посягань інших осіб; захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 цього Кодексу. Захист особистого немайнового права може здійснюватися також іншим способом відповідно до змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило. Інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Статтею 11 Закону України «Про інформацію» передбачено, що інформація про фізичну особу (персональні дані) - відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована. Не допускаються збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та захисту прав людини. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров'я, а також адреса, дата і місце народження.

Статтею 21 цього Закону встановлено, що інформацією з обмеженим доступом є конфіденційна, таємна та службова інформація. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб'єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом. Відносини, пов'язані з правовим режимом конфіденційної інформації, регулюються законом.

Відповідальність за порушення законодавства про інформацію визначено статтею 27 зазначеного вище Закону, а саме порушення законодавства України про інформацію тягне за собою дисциплінарну, цивільно-правову, адміністративну або кримінальну відповідальність згідно із законами України.

Положеннями статті 32 Конституції України встановлено, що ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини. Кожний громадянин має право знайомитися в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, установах і організаціях з відомостями про себе, які не є державною або іншою захищеною законом таємницею. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.

Конституційний Суд України, даючи офіційне тлумачення частин першої, другої статті 32 Конституції України у рішенні № 2-рп/2012 від 20 січня 2012 року зазначив, що інформація про особисте та сімейне життя особи (персональні дані про неї) - це будь-які відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована, а саме, в тому числі, дані про особисті майнові та немайнові відносини цієї особи з іншими особами, а також відомості про події та явища, що відбувалися або відбуваються у побутовому, інтимному, товариському, професійному, діловому та інших сферах життя особи, за винятком даних стосовно виконання повноважень особою, яка займає посаду, пов'язану зі здійсненням функцій держави або органів місцевого самоврядування. Така інформація про фізичну особу та членів її сім'ї є конфіденційною і може бути поширена тільки за їх згодою, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Під час судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 02 жовтня 2008 року звернувся з заявою до Європейського суду з прав людини на підставі ст. 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в якій скаржився, зокрема, за пунктами 1,3 та 4 статті 5 Конвенції на його досудове тримання під вартою та за підпунктом «е» пункту 1 статті 5, а також за статтею 8 на його примусове психіатричне лікування. З обставин зазначених в заяві, як слідує з рішення Європейського Суду з прав людини по даній справі, позивачем ОСОБА_1 ставилося питання щодо порушення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час тримання його під вартою та примусового психіатричного лікування саме по кримінальній справі № 1-9/11 по його обвинуваченню за ч.2 ст. 189 КК України. Уряд України по вказаній справі представляв Урядовий уповноважений у справах Європейського суду з прав людини ОСОБА_5. ( а.с. 40-55).

Згідно Положення про представника Урядового Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини і регіональне відділення Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини, діяльність Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини на регіональному рівні забезпечують його представники, що працюють у складі Головного управління юстиції міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, Головних територіальних управлінь юстиції в областях, містах Києві та Севастополі і очолюють регіональні відділення Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

Відповідно до Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого наказом Міністерства Юстиції України від 23.06.2011 року № 1707/5 Головне територіальне управління юстиції відповідно до покладених на нього завдань організує діяльність регіональних відділень Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини при Головних територіальних управліннях юстиції в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, які діють у порядку, передбаченому Мінюстом; за дорученням урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини та Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини вивчає факти, збирає докази та надсилає копії матеріалів у справах, що перебувають у провадженні Європейського суду з прав людини, а також іншу інформацію, необхідну для забезпечення діяльності Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.

15 квітня 2013 року до Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області надійшов запит від Секретаріату Урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини «щодо розгляду Європейським судом з прав людини справи « ОСОБА_1 проти України», щодо надання визначених копій документів, що знаходяться в матеріалах кримінальної справи по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст. 189 КК України, для підготовки правової позиції перед Європейським судом.

18.04.2013 року на підставі вище вказаного запиту Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області скеровано відповідний запит на адресу Голови Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з проханням надати запитувані Секретаріатом урядового уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини документи.

26.04.2013 року Головним територіальним управлінням юстиції у Дніпропетровській області від Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області отримано копії документів по кримінальній справі № 1-9/11 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.2 ст. 189 КК України та таблицю про хід слідства та досудового розгляду у справі, супровідний лист до зазначених документів підписаний Головою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу ОСОБА_6, виконавцями зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_7 ( а.с. 58-60, 111-114, 115).

Станом на квітень 2013 року відповідач ОСОБА_3 дійсно працювала помічником судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_8, в провадженні якої знаходилася вказана кримінальна справа, і діючи в межах Посадової інструкції помічника судді готувала проект відповіді Головному територіальному управлінню юстиції Дніпропетровської області, щодо розгляду кримінальної справи по зазначеній вище кримінальній справі ( а.с. 75, 56-60, 76-77).

У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009р. № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (зі змінами і доповненнями) роз'яснено, що під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Згідно ч. 2 ст. 60 ЦПК України, на сторону у справі покладено обов'язок доказування та зазначено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, щ обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Зважаючи на викладені обставини та те, що позивачем не доведено суду те, що відповідач ОСОБА_3, готуючи проект відповіді Головному територіальному управлінню юстиції Дніпропетровської області, щодо розгляду кримінальної справи по зазначеній вище кримінальній справі, поширювала відносно нього конфіденційну інформацію, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10,11, 57, 58, 88, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди - відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: ОСОБА_9