Справа № 202/7164/15-ц
25 грудня 2015 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді - Шклярука Д.С.,
при секретарі - Бєльченко Б.Ф.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу дійсним, -
Позивачі звернулися до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська із позовною заявою до ОСОБА_3, у якій просять суд визнати дійсним договір купівлі-продажу № 210-Н від 20 листопада 1997 р., згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 купили жилу квартиру № 149, яка розташована в будинку № 25 по вул. Щербини в м. Дніпропетровську, зареєстрований на біржі «Катеринославська нерухомість», зареєстрованого в КП «ДМБТІ» 04.01.1998 р. в реєстрову книгу № 383п за реєстровим номером 12.
Квартира складається з 1 - коридору площею 3,3 кв.м., 2 - комори площею 0,3 кв.м., З - коридору площею 1,3 кв.м., 4 - ванної площею 2,0 кв.м., 5 - туалету площею 1,1 кв.м., 6 - кухні площею 7,5 кв.м., 7 - житлової кімнати площею 10,3 кв.м., 8 - житлової кімнати площею 17,1 кв.м. Загальна площа квартири становить 42,9 кв.м., житлова площа становить 27,4 кв.м.
Вказаний договір було зареєстровано на біржі «Катеринославська нерухомість», № 210-Н.
Право власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 належним чином було зареєстровано в КП «ДМБТІ» 04.01.1998 р. в реєстрову книгу № 383п за реєстровим номером 12.
З моменту придбання ОСОБА_5 проживала в квартирі. ОСОБА_6 до свого повноліття проживала з батьками, а згодом також перейшла жити в квартиру і зареєстрована в ній. Згодом ОСОБА_6 зареєструвала шлюб та взяла прізвище чоловіка - ОСОБА_1. Зараз в квартирі зареєстровані ОСОБА_1 та її неповнолітня донька ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується довідкою про склад сім'ї.
17 вересня 2014 р. ОСОБА_5 у віці 73 років померла.
ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та видачі їй свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки являється спадкоємцем першої черги за законом. Також до нотаріуса звернувся і син померлої - ОСОБА_4.
На жаль, станом на теперішній час неможливо виконати вказані умови, передбачені законом щодо нотаріального посвідчення договору, оскільки покупець ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу є померлою.
Крім того, їм відоме лише останнє місце реєстрації місця проживання відповідачки. З моменту придбання квартири вони з нею не спілкувались, а тому вимушені звернутись до суду з даним позовом.
З часу купівлі-продажу, тобто з 1997 р. по теперішній час, тобто впродовж вісімнадцяти років ніяких претензій з боку продавця до покупців та навпаки не було. Ніяких вимог ані покупці, ані продавець квартири один до одного не заявляли.
Вважають, що сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але зараз не мається можливості нотаріально посвідчити вказаний договір.
В судовому засіданні позивачі підтримали предявлений позов та посилаючись на викладені у ньому обставини позовні вимоги просили задовольнити. В судове засідання 25.12.2015 року не з'явилися, повідомлялися належним чином про місце та час судового засідання, завчасно письмовими заявами сповістили про можливість розгляду справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Відповідач та третя особа заперечень проти позову не надали, повідомлялися належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин неявки не повідомили, свого представника до суду не направили, заперечень не надали, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивачів відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням даного рішення заочно.
Суд, вислухавши пояснення позивачів, вивчивши матеріали справи та дослідивши зібрані письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Згідно з технічним паспортом, спірна квартира складається з: 1 - коридору площею 3,3 кв.м., 2 - комори площею 0,3 кв.м., З - коридору площею 1,3 кв.м., 4 - ванної площею 2,0 кв.м., 5 - туалету площею 1,1 кв.м., 6 - кухні площею 7,5 кв.м., 7 - житлової кімнати площею 10,3 кв.м., 8 - житлової кімнати площею 17,1 кв.м. Загальна площа квартири становить 42,9 кв.м., житлова площа становить 27,4 кв.м.
Вищевказаний договір купівлі-продажу було укладено та зареєстровано на Товарній біржі «Катеринославська нерухомість» за № 210-Н.
Право власності покупців (позивачів) на спірну квартиру належним чином було зареєстровано Комунальним підприємством «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.01.1998 року в реєстрову книгу № 383п за реєстровим номером 12.
Сторони договору купівлі-продажу були членами Товарної біржі «Катеринославська нерухомість», що підтверджується свідоцтвами, долученими до матеріалів справи у копіях.
Після придбання квартири ОСОБА_5 проживала в ній. ОСОБА_1 до свого повноліття проживала з батьками, а згодом також перейшла жити в спірну квартиру і зареєстрована в ній, що підтверджується копією паспорта громадянина України та довідкою житлової організації за місцем проживання.
17 вересня 2014 року ОСОБА_5 у віці 73 років померла.
ОСОБА_2 звернулась до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_9 з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки вона є спадкоємцем першої черги за законом. Також до нотаріуса звернувся і син померлої - ОСОБА_4.
22.08.2015 р. за № 53/02-14 приватний нотаріус ОСОБА_9 роз'яснила ОСОБА_2, що договір купівлі-продажу квартири не відповідає ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», оскільки угода про відчуження нерухомого майна, яка укладена між особами, котрі не є членами біржі (тобто, сторонами в договорі є неповнолітні, малолітні діти або дїї вчиняються через представника) не може вважатися біржовою операцією та реєструватися біржею.
Разом із тим, згідно до вимог ст. 209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.
Згідно до вимог ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.
Згідно до вимог ст. 220 ч. 1 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.
Згідно вимог ЦК України в редакції, що була чинною на момент укладання вищевказаного договору купівлі-продажу, тобто станом на листопад 1997 року, обовязкової умови щодо нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу квартири, законодавство не містило. Така вимога (щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу нерухомого майна стосувалася лише житлового будинку, що передбачалося ст. 227 ЦК Української РСР).
Згідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.
Згідно до вимог ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.
З часу купівлі-продажу, тобто з 1997 р. по теперішній час, тобто впродовж вісімнадцяти років жодних претензій з боку продавця до покупців та навпаки не було. Ніяких вимог ані покупці, ані продавець квартири один до одного не заявляли.
Враховуючи зазначені встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає, що доводи позивачів заслуговують на увагу, оскільки підтверджуються письмовими доказами, сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, і відбулося його повне виконання.
За встановлених обставин позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 79, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про визнання договору купівлі продажу дійсним - задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу № 210-Н від 20 листопада 1997 року, згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_5 і ОСОБА_6 купили квартиру № 149, яка розташована в будинку № 25 по вул. Щербини в м. Дніпропетровську, та який був зареєстрований на біржі «Катеринославська нерухомість», і після цього зареєстрований в Комунальному підприємстві «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» 04.01.1998 року в реєстрову книгу № 383п за реєстровим номером 12.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого Цивільним процесуальним кодексом України
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Суддя: Д.С. Шклярук