У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на обов'язкову частку у спадщині, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частку житлового будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 12 червня 2014 року встановлено факт родинних відносин між нею та ОСОБА_4, як між рідними дочкою та батьком. Після смерті батька вона прийняла спадщину на підставі ст.1268 ЦК України, подавши заяву про прийняття спадщини протягом встановленого законом шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, проте 18 липня 2014 року державний нотаріус Ніжинської міської нотаріальної контори повідомила її про те, що ОСОБА_4 склав заповіт на все майно не на її користь. Позивач просила визнати за нею право на обов'язкову частку у спадщині після смерті батька ОСОБА_4 у розмірі Ѕ частки всього спадкового майна, скасувати частково свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 26 вересня 2014 року на ім'я ОСОБА_5 та визнання за нею право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі досліджених у справі доказів, обґрунтовано дійшов висновку, що позивачка не має права на обов'язкову частку у спадщині, оскільки на день її відкриття не досягла пенсійного віку, встановленого для жінок, а вихід на пенсію на пільгових умовах не свідчить про її непрацездатність і права на обов'язкову пенсію не дає, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 16 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 13 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права на обов'язкову частку у спадщині, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину та визнання права власності на частку житлового будинку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов