РІШЕННЯ

іменем України

"21" грудня 2015 р. 145/609/15-ц

2/145/422/2015

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Мазурчака А. Г.

за участі секретаря Мигдальської Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ВДВС Тирвівського РУЮ про визнання права власності на 1/2 частку автомобіля, виключення майна з акту опису та звільнення його з-під арешту,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду із позовною заявою, в якій вказує, що постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тиврівського РУЮ від 13.06.2012 року ВП № 31264898 при примусовому виконанні рішення Тиврівського районного суду Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 12.11.2007 року в сумі 63 332, 76 доларів США, накладено арешт та оголошено заборону відчуження автомобіля марки ВАЗ 21154-110-20, 2007 року випуску; шасі (кузов,рама) № ХТА9580, реєстраційний номер НОМЕР_1, як такий, що належить боржнику.

Даний автомобіль був придбаний ними з ОСОБА_3 в період шлюбу, а тому дане майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Накладенням арешту на вказане майно та оголошенням заборони на його відчуження порушено її права щодо володіння, розпорядження та користування цим майном.

Просить визнати за нею право власності на 1/2 частку автомобіля марки ВАЗ 21154-110120, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) №ХТА9580, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Звільнити з-під арешту та виключити з акта опису автомобіль марки ВАЗ 21154-110120,2 007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) МХТА9580, реєстраційний номер НОМЕР_1.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав просить їх задоволити з підстав, викладених в позовній заяві.

Представник відповідача ВДВС Тиврівського РУЮ в судове засідання не з'явився, подав суду листа, в якому покладається на розсуд суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, хоч повідомлений у встановленому заноном порядку.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає за можливе позов задоволити частково, виходячи з наступного.

Постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Тиврівського РУЮ від 13.06.2012 року ВП № 31264898 при примусовому виконанні рішення Тиврівського районного суду Вінницької області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за кредитним договором від 12.11.2007 року в сумі 63 332, 76 доларів США, накладено арешт та оголошено заборону відчуження автомобіля марки ВАЗ 21154-110-20, 2007 року випуску; шасі (кузов, рама) № ХТА9580, реєстраційний номер НОМЕР_1, як такий, що належить боржнику (а.с. 9).

ОСОБА_4 та ОСОБА_3 з 21 січня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 3, що стверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 7).

Під час даного шлюбу ними було набуто автомобіль марки ВАЗ 21154-110120, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов,рама) №ХТА9580, реєстраційний номер НОМЕР_1, що стверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11.05.2007 року (а.с. 8). ).

Згідно ст.. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

А тому дане майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз»яснив Пленум Верховного Суду України в п. 5 постанови № 6 від 27.08.1976р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» вирішуючи позов одного з подружжя про виключення з опису належної йому частки майна у спільній сумісній власності подружжя, суду необхідно враховувати, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є їх спільною сумісною власністю і у випадку поділу його їх частки визнаються рівними.

Згідно ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором .

Іншої домовленості між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 щодо їх часток в спільному сумісному майні немає, шлюбний договір між ними не укладався.

Відповідно до ст.. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

За таких обставин позивачка має право на 1/2 частку вказаного майна.

Згідно з ч. 1 ст. 73 СК України та ч. 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена в натурі. У випадках, коли частка боржника в натурі не виділена, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод», до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» від 17.07.1997 р. закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону та своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Разом з тим, у даному випадку предметом позову є право власності на неподільну річ, оскільки спірний автомобіль не можна поділити без втрати його цільового призначення (ч. 2 ст. 183 ЦК).

Зазначене майно є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак при вирішенні питання звільнення його з під арешту та виключення із акта опису слід керуватись нормами спеціального закону, який регулює порядок та способи поділу такого майна, а саме Сімейного кодексу України.

Статтею 71 СК України визначено, що майно, яке є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Виключенням спірного майна з-під арешту кредитор ПАТ КБ»Приватбанк» буде позбавлений права на задоволення своїх вимог за рахунок частки боржника ОСОБА_3 в даному майні.

Слід також зазначити, що згідно з вимогами ст. 365 ЦК України, якою визначено підстави припинення права особи на частку у спільному майні за позовом інших співвласників також передбачено, що суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

За ухвалою суду по справі була проведена авто товарознавча експертиза на предмет визначення вартості спірного автомобіля.

За клопотанням представника позивачки ухвалою суду від 18.06.2015 року позивачці було надано дозвіл на внесення на депозитний рахунок суду ? частини вартості спірного автомобіля.

Проте позивачкою вартість цієї частки на депозитний рахунок суду внесено не було. Крім того, ставлячи питання про звільнення з -під арешту та виключення із акта опису всього автомобіля, позивачка не просить присудити їй даний автомобіль, а лише ? частку права власності на нього.

Звільнення з - під арешту ? частки неподільного майна також не узгоджується з нормами законодавства.

А відтак підстави для виключення спірного майна з опису та звільнення його з-під арешту не вбачається.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України,ст.ст. 60,61,63, 69, 70, 71, 73 СК України, ст.ст..317, 319, 321,365 ЦК України ,

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку автомобіля марки ВАЗ 21154-110120, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) №ХТА9580, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Скасувати заборону ВДВС Тиврівського РУЮ Вінницької області вчиняти дії щодо реалізації автомобіля марки ВАЗ 21154-110-20, 2007 року випуску, сірого кольору, шасі (кузов, рама) МХТА9580, реєстраційний номер НОМЕР_1, накладену ухвалою Тиврівського районного суду 25.05.2015 р.

В решті позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Мазурчак А. Г.