Справа №442/7848/14-ц
Провадження №2/442/172/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

у складі:

головуючого судді Івасівки А.П.

при секретарі Нестір А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Дрогобицької міської ради, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся з позовом до суду до відповідачів, в якому з урахуванням збільшених позовних вимог просить визнати недійсними : рішення, комісії з питань приватизації житла при виконкому Дрогобицької міської ради від 29.11.2011 року про передачу у приватну власність кв. 2, в будинку №6, на вул. Павлика, в м. Дрогобичі Косовському ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5; свідоцтво про право власності від 29.11.2011 року, на вказану квартиру; п. 3 рішення виконкому Дрогобицької міської ради №94, від 27.03.2009 року; рішення виконкому Дрогобицької міської ради №120, від 23.04.2009 року.

В обґрунтування позову покликаються на те, що п. 3 рішенням виконкому Дрогобицької міської ради №94, від 27.03.2009 року, спірну квартиру віднесено до числа службових, а рішенням виконкому Дрогобицької міської ради №120 від 23.04.2009 року надано такої службової квартири КП « БУ №3» на АДРЕСА_1, одна кімната житловою площею 18,8 кв.м. з комунальними вигодами майстру рем групи підприємства ОСОБА_2 в складі сім»ї три особи ОСОБА_3 та син ОСОБА_5. Ним були оскаржені такі рішення в порядку адміністративного судочинства, де Львівським апеляційним адміністративним судом була прийнята ухвала від 25.06.2015 року, якою провадження у справі закрито з тих підстав, що справу не належало розглядати в порядку адміністративного судочинства.

Включення спірної квартири до числа службових він вважає незаконним. Нею вже раніше був заявлений позов до суду про виключення такої квартири з числа службових. Така квартира за попередніми рішеннями №227 Дрогобицького міськвиконкому від 19.12.2002 року була включена до числа службових та у відповідності до цього рішення ОСОБА_2І було видано службовий ордер №40 від 24.12.2002 року.

Рішенням колегії суддів апеляційного суду Львівської області від 20.11.2006 року визнано недійсним п.3 рішення виконкому Дрогобицької міської ради від 19.12.2002 року №277 «Про включення до числа службових КП «БУ-3» квартири №2 в будинку №6, на вул. Павлика в м. Дрогобич, одна кімната житловою площею 14,2 кв.м., без комунальних вигод, квартира мансардна та надання її ОСОБА_2, також визнано недійсним, виданий ОСОБА_2 на підставі такого рішення службовий ордер №40 від 24.12.2002 року. Рішення в частині позовних вимог про визнання приміщення квартири нежитловим та приєднання його до квартири позивачів, виселення з нього ОСОБА_2 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд. При якому було постановлено нове рішення, а саме 17.01.2008 року Дрогобицьким міськрайонним судом, яке залишене в силі ухвалою апеляційного суду від 12.06.2008 року було постановлено про зобовязання виконкому Дрогобицької міської ради вирішити питання про виключення квартири №2 в будинку, що на вул. Павлика в м. Дрогобичі або виконання будівельних робіт в цьому будинку по заміні його конструктивних елементів між поверхневого перекриття, даху і інших, приведення його до діючих санітарних норм.

Однак по даний час рішення суду не виконано, про що свідчить лист начальника підрозділу ППВР відділу ДВС Головного управління юстиції у Львівській області від 27.05.2010 року.

Щоб довідатись про хід виконання рішення листом від 08.06.2013 року вона звернулась до виконкому Дрогобицької міської ради і отримала відповідь за №3-23/6267, від 22.07.2013 р. В листі сказано, що квартиру №2 розподілили і надали іншій особі у відповідності до рішення виконкому Дрогобицької міської ради №120 від 23.04.2009 року. Вона зрозуміла, що квартиру знову надали ОСОБА_2, так як він прийшов в 2013 році та говорив, що йому надали таку квартиру. Рішення суду від 17.01.2008 року не виконується, виконавчий лист №2-759, від 04.08.2008 року знаходиться на виконані державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області.

Таким чином виконавчий комітет ігнорує виконання рішення суду і той же час спірне мансардне приміщення, як квартиру №2, на вул. Павлика,6, в м. Дрогобич передає іншій особі, замість того щоб виконати ремонт міжповерхового перекриття, або вирішити питання про виключення квартири №2, тобто виконати рішення Дрогобицького міськрайонного суду.

Також, на розгляді Дрогобицького міськрайонного суду є цивільний позов ОСОБА_2 до нього про усунення перешкод в користуванні майном, а саме спірної квартири. До такого позову ним долучено, зокрема рішення комісії з питань приватизації житла при виконкому Дрогобицької міської ради від 29.11.2011 року, на підставі якого кв. №2, на вул. Павлика, 6, у м. Дрогобичі передана у власність ОСОБА_2 та членам його сім»ї ОСОБА_3 та неповнолітньому сину ОСОБА_5.

Позивачка та її представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Додали, що позивачка має сина хворого на ДЦП, вони першочергово потребують покращення житлових умов, збільшення житлової площі. Першочергову заяву про надання їй спірного приміщення виконавчий комітет ігнорує, не виконує рішення суду. Просили позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 відносно задоволення позову заперечив з тих підстав, що спірне квартира надана йому на законних підставах як службова, і така перебуває в стані придатному для проживання.

Представник Дрогобицької міської ради ОСОБА_7 заперечив проти задоволення позову з тих підстав, що оскаржувані рішення є законними та прийняті в межах повноважень.

Вислухавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів встановлено ст.16 ЦК України.

Згідно вказаної норми закону, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Позивачка ОСОБА_1 є власником квартири №1, що по вул. Павлика,6, в м. Дрогобичі Львівської області (а.с.106).

Сторонами не оспорюється, що чоловік позивачки ОСОБА_8, який працював на Дрогобицькому заводі автомобільних кранів з 16.09.1986 року постановлений на загальну чергу для отримання житла (а.с. 104-105, 111); син позивачки ОСОБА_9 визнаний недієздатним (а.с.113- рішення Дрогобицького міськрайонного суду від 13.07.2007 року) і є таким, що потребує постійного стороннього догляду (а.с.115).

07.06.2002 року до голови Дрогобицької міської ради, виконкому ОСОБА_1 було подано заяву про розгляд питання щодо покращення житлових умов і можливість приєднання пустої квартири №2, яка знаходиться поряд з її квартирою і належить ЖЕКу №3 (а.с.108). З приводу такої заяви КП «Житловик» надано відповідь за №125 від 04.07.2002 року, що питання буде розглядатись на засіданні громадської комісії з житлових питань при міськвиконкомі. Згодом надано відповідь за №125 від 16.09.2002 року про те, що така квартира не може бути передана, так як не є вільною, у ній прописаний ОСОБА_10 (а.с.110).

21.02.2003 року №12, ОСОБА_1 надано відповідь, що питання не може розглядатись на засіданні виконавчого комітету у звязку з тим, що спірна квартира не є вільною, так як рішенням виконкому міської ради від 19.12.2002 року за №277 надана майстрові КП « Будинкова управа - 3» п. Косовському О.І. як службова (а.с.112).

Поряд з цим, актом обстеження стану житлового будинку №6 на вул. Павлика у м. Дрогобичі встановлено, що такий будинок придатний для проживання і є таким, що не відповідає санітарно-технічним нормам (а.с.109).

Так, рішенням Апеляційного суду Львівської області від 20.11.2006 року визнано недійсним п.3 рішення виконкому Дрогобицької міської ради від 19.12.2002 року №277 «Про включення до числа службових КП «БУ-3» квартири №2 в будинку №6, на вул. Павлика в м. Дрогобич, одна кімната житловою площею 14,2 кв.м., без комунальних вигод, квартира мансардна та надання її ОСОБА_2, також визнано недійсним, виданий ОСОБА_2 на підставі такого рішення службовий ордер №40 від 24.12.2002 року. Таке рішення прийнято, зокрема з тих підстав, що будинок у цілому та спірне приміщення не відповідають санітарним та технічним вимогам. Звернуто увагу, що слід було вирішити питання про усунення тих недоліків будинку і квартири відповідно до вимог Положення про порядок надання службових приміщень і користування ними в Україні, затвердженого Постановою КМ України від 04.02.1988 року №37, а відповідно від прийняття вказаного рішення будуть залежати питання позивачів про приєднання спірного приміщення до їх квартир.

Рішення в частині позовних вимог про визнання приміщення квартири нежитловим та приєднання його до квартири позивачів, виселення з нього ОСОБА_2 скасовано, а справу в цій частині направлено на новий розгляд (а.с.9-10).

Технічним висновком Державного науково-дослідного та проектно-вишукувального інституту Львівського філіалу Дрогобицького відділу з 2003 року, що будинок №6 по вул. Павлика, в м. Дрогобичі знаходиться у ветхому аварійному стані, в основному за рахунок стану деревяного перекриття, даху і покрівлі, прорізів, але при проведенні значного капітального ремонту з усиленням і заміною конструкцій житлового будинку, даний житловий будинок можна буде експлуатувати, з приєднанням площі горища до житлової площі квартири №1 житлового будинку.

Поряд з цим, висновком експерта Приватного підприємства незалежної оцінки майна та судових будівельно-технічних експертиз «Ажур» №18/06, від 23.05.2006 році, що житловий будинок розташований на вул. Павлика,6, в м. Дрогобичі Львівської області станом на день обстеження не перебував у аварійному технічному стані. До приміщення, розташованого в мансардному поверсі житлового будинку по вул. Павлика,6, в м. Дрогобичі вимоги ДБН в.2.2.2.15.-2005 « Житлові будинки. Основні положення» до обстежуваного приміщення літ. 3-2 не забезпечуються. Визначення санітарно гігієнічних параметрів обстежуваного приміщення та відповідність на забезпечення пожежної безпеки входить за межі повноважень експерта-будівельника. Через відсутність даних (технічного паспорту) про конструктивну схему деревяного перекриття, визначення величини допустимих навантажень на перекриття між першим і другим поверхом будинку з урахуванням його технічного стану експерту не надається можливим ( а.с.73-89).

Так, рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.01.2008 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_11 задоволено частково, зобовязано виконавчий комітет Дрогобицької міської ради вирішити питання про включення квартири АДРЕСА_2 або виконати необхідні будівельні роботи в такому будинку по заміні його конструктивних елементів міжповерхового перекриття, даху та інших, і приведення його до діючих будівельних та санітарних норм та правил. Зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 та ОСОБА_11 у користуванні ними жилими та допоміжними приміщеннями, розташованими в житловому будинку №6 по вул. Павлика в м. Дрогобичі, які є їх власності. В позові ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні квартирою №2, будинку №6, по вул. Павлика м. Дрогобич відмовлено (а.с.6-8).

Таке рішення залишене в силі ухвалою апеляційного суду від 12.06.2008 року без змін (а.с.54).

За вказаним рішенням було видано виконавчий лист №2-759, виданий 04.08.2008 року, про вирішення питання про виключення квартири АДРЕСА_3 або виконати необхідні будівельні роботи в цьому будинку по заміні його конструктивних елементів міжповерхового перекриття, даху та інших і приведення його до діючих будівельних та санітарних норм і правил, який предявлено до примусового виконання і такий постановою ВП 310334629, підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Львівській області від 25.05.2010 року повернуто органу, що його видав, оскільки державним виконавцем вжиті всі необхідні заходи, спрямовані на виконання виконавчого документу, однак виконати його без участі боржника не можливо. Рішення суду не виконано. 21.05.2010 року виконавцем скеровано клопотання в Дрогобицький міськрайонний суд про притягнення винних осіб до кримінальної відповідальності, яка передбачена ст. 382 КК України (а.с.126).

В подальшому, рішенням виконавчого комітету Дрогобицької міської ради від 27.03.2009 №94, враховуючи рекомендації громадської комісії з житлових питань при виконавчому комітеті Дрогобицької міської ради від 17.03.2009 року, ст. 58,118 ЖК України, пп..3 п. ІУ Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними, затвердженого ОСОБА_12 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37, пп. 2 п а ст. 30 Закону України « Про місцеве самоврядування в Україні», вирішено включити до числа службових КП «Будинкова управа №3» квартиру №2, в житловому будинку №6, на вул. ОСОБА_10, одна кімната житловою 18,7 кв.м., з комунальними вигодами (а.с.11)

23.04.2009 року №120, виконавчим комітетом Дрогобицької міської ради п. 2.1. надано службову квартиру КП «Будинкова управа №3» на АДРЕСА_4, одна кімната житловою площею 18,7 кв.м., з комунальними вигодами, майстру ремгрупи підприємства ОСОБА_2, в складі сім»ї : ОСОБА_3, ОСОБА_5 (а.с.12)

Поряд з цим, 29.11.2011 року комісією з питань приватизації житла при виконкому Дрогобицької міської ради видано свідоцтво про те, що кв.2, по вул. Павлика,6, належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім»ї ОСОБА_3 та ОСОБА_5. Свідоцтво видано згідно з протоколом від 29.11.2011 року №12/1 (а.с.5), і таке зареєстрована відповідно витягу про державну реєстрацію прав КП ЛОР «Дрогобицьким міжміським бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» від 12.10.2012 року №32848484 (а.с.19).

Суд не може брати до уваги як належні докази технічний висновок Державного підприємства Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» Львівський Філіал Дрогобицький відділ, про те, що на підставі проведеного візуального обстеження, що на думку суду є неприпустимим, та інженерних розрахунків на міцність по деформація міжповерхове деревяне перекриття має достатній запас міцності, знаходиться в задовільному стані та придатне для подальшої експлуатації. Такий виконаний на підставі заяви ОСОБА_2 від 28.10.2008 року та листа Департаменту міського господарства від 28.10.2008 року №1270 року.

Більше того даний висновок, не містить відомостей щодо проведення санітарно-технічних досліджень, що необхідно б було для передачі спірного приміщення у власність, що також встановлено рішеннями суддів, які залишаються не виконаними. Також не зазначено, які роботи були проведенні з виведення будинку з аварійного стану, про що було зазначено цим же інститутом у технічному висновку від 2003 року. З такого не вбачається, що був проведений значний капітальний ремонт, який мав бути необхідним для подальшої експлуатації будинку, а також таке не доведено стороною відповідачів.

Отже слід дійти висновку, що обставини, які були встановлені попередніми рішеннями суду не змінилися і є необхідними для надання спірного приміщення будь-кому не змінилися.

Наслідком набрання законної сили рішенням суду є набуття цим рішенням, зокрема, ознак обов'язковості (що передбачає обов'язок його виконання усіма органами, організаціями та посадовими особами) та виконуваності (тобто забезпечення законом права особи на примусове виконання рішення). Іншими словами, законна сила рішення суду є його правовою дією, яка проявляється в тому, що установлена рішенням наявність чи відсутність прав і фактів, на яких ці права ґрунтуються, є остаточною, а встановлені рішенням права та обов'язки підлягають беззаперечному здійсненню на вимогу правомочної особи. Однак такі вимоги закону Дрогобицькою міською радою проігноровані.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 п.9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові та службові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод на - національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку, забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення Європейського суду з прав людини від 26.10.2000 року у справі «Кудла проти ОСОБА_10»).

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Статтею 14 ЦПК України закріплено, що судові рішення, які набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

В Рішенні Європейського суду з прав людини «Пасльон проти України» №44235/05 від 11.03.2009 р. зазначається про тривале невиконання остаточного рішення суду, що є порушенням пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 1 Першого протоколу. Такого ж висновку дійшов Європейський суд у справах «Швентковський проти України» №27589/05 від 30.10.2009 р. та у справі «Шмалько проти України» №60750/00 від 20.07.2004 р.

Разом з тим, відповідно до Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними, затвердженого ОСОБА_12 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року №37 ( в редакції від 22.12.2008 року, що діяла на день прийняття оскаржуваних рішень ) (надалі Положення) жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_12 народних депутатів за клопотанням адміністрації підприємства, установи, організації. В тих випадках, коли підприємство, установа, організація розташована на території одного населеного пункту (району в місті), а жиле приміщення на території іншого, рішення про його включення до числа службових приймається виконавчим комітетом ОСОБА_12 народних депутатів за місцем знаходження приміщення ( п.3 Положення). До числа службових може бути включено тільки вільне жиле приміщення. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири, розташовані, переважно, на першому поверсі ( п. 4 Положення).

Пункт 10 Положення вказує, що службове жиле приміщення має бути благоустроєним стосовно до умов даного населеного пункту, відповідати встановленим санітарним і технічним вимогам, що консолідується із ст. 50 ЖК України, чого не дотримано, адже з моменту встановлення невідповідності санітарно-технічним вимогам рішеннями судів, змін не відбулось.

Службові жилі приміщення надаються у межах 13,65 квадратного метра жилої площі на одну особу, але не менше рівня середньої забезпеченості громадян жилою площею в даному населеному пункті, визначеному в установленому порядку ( п.12 Положення). Натомість спірна квартира становить одну кімнату, житловою площею 18,7 кв.м. і надана трьом особам.

Відповідно до п. 15 Положення службове жиле приміщення надається робітникам, службовцям і колгоспникам на час виконання ними обов'язків, які потребують проживання в такому приміщенні, чого також не доведено як і не доведено існування крайньої необхідності за п. 13 Положення в контексті порушення усіх вищезазначених пунктів.

Разом з тим, на вимогу суду про надання документів, які стали підставою для прийняття оскаржуваних рішень не надано, а зокрема рішення адміністрації ( п. 16 Положення ) КП «Будинкова управа №3», де працював чи працює ОСОБА_2

Відповідно до приписів статті 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Таким чином, суд, на основі всебічного, повного, об'єктивного та безпосереднього з'ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, зясувавши їх достатність і взаємний зв'язок у сукупності, оскаржуване рішення прийнято з порушенням, без урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття таких, без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача та беручи до уваги попередню поведінку учасників цивільно-правових, незважаючи на пряму вимогу рішення суду про вирішення питання про виключення квартири АДРЕСА_3 або виконати необхідні будівельні роботи в цьому будинку по заміні його конструктивних елементів міжповерхового перекриття, даху та інших і приведення його до діючих будівельних та санітарних норм і правил, що не виконано, належних та допустимих доказів суду щодо проведення будівельних робіт в спірному будинку по заміні його конструктивних елементів міжповерхового перекриття, даху та інших і приведення його до діючих будівельних та санітарних норм і правил не надано; не дотримано вимог Положення про порядок надання службових житлових приміщень і користування ними, затвердженого ОСОБА_12 Міністрів УРСР від 04.02.1988 року. Від так, п. 3 рішення виконкому Дрогобицької міської ради №94, від 27.03.2009 року; п. 2.1. рішення виконкому Дрогобицької міської ради №120, від 23.04.2009 року, а не рішення в цілому, оскільки таке стосується інтересів інших осіб; а також рішення, комісії з питань приватизації житла при виконкому Дрогобицької міської ради від 29.11.2011 року про передачу у приватну власність кв. 2, в будинку №6, на вул. Павлика, в м. Дрогобичі Косовському ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5; свідоцтво про право власності від 29.11.2011 року, комісії з питань приватизації житла при виконкому Дрогобицької міської ради на кв. 2, в будинку №6, на вул. Павлика, в м. Дрогобичі, оскільки такі є наслідком прийняття рішень, що визнанні недійсними, знаходяться у причинно-наслідковому звязку, слід визнати недійсними та скасувати. В скасуванні рішення №120 від 23.04.2009 року в цілому слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 10-11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Визнати недійсними :

- Рішення, комісії з питань приватизації житла при виконкому Дрогобицької міської ради від 29.11.2011 року про передачу у приватну власність кв. 2, в будинку №6, на вул. Павлика, в м. Дрогобичі Косовському ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5;

- Свідоцтво про право власності від 29.11.2011 року, комісії з питань приватизації житла при виконкому Дрогобицької міської ради на кв. 2, в будинку №6, на вул. Павлика, в м. Дрогобичі;

- п. 3 рішення виконкому Дрогобицької міської ради №94, від 27.03.2009 року;

- п. 2.1. рішення виконкому Дрогобицької міської ради №120, від 23.04.2009 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Суддя А.П. Івасівка

Повний текст рішення виготовлено та підписано 03.12.2015 року.