Справа № 199/3679/15-ц
24 грудня 2015 Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретарі Рибак К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку, -
Позивач Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернувся до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку, зазначивши, що між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 12 березня 2008 року було укладено Договір про іпотечний кредит №821/1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1262500,00 гривень зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік.
В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_2 12 березня 2008 року був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно: а саме домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 993 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 993 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.
Відповідно до довідки від 16.02.2015, виданою головою квартального комітету №28 відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 зареєстровані в домоволодінні АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки.
В судове засідання представник позивача не з'явився, його представником надано до суду заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягає.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином,
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Судом встановлено, що між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач та ОСОБА_2 12 березня 2008 року було укладено Договір про іпотечний кредит №821/1, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 1262500,00 гривень зі платою відсотків за користування кредитом у розмірі 14% на рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки.
Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав у повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит на суму 1 262 500,00 гривень.
В порушення умов кредитного договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим утворилася заборгованість в сумі 3 064 409,24 гривень.
Згідно ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання.
Відповідно до ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.
В порядку ст.590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду.
Як встановлено судом, в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_2 12 березня 2008 року був укладений іпотечний договір, відповідно до умов якого відповідач надав в іпотеку нерухоме майно: а саме домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 993 кв.м., який розташований на земельній ділянці площею 993 кв.м., яка належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу.
Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про заставу" заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Іпотека ? вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому ЗУ "Про іпотеку"; відповідно до абз. 1 ст. 7 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно зі змістом ч. 1 та ч. 3 ст. 33 ЗУ "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.
Відповідно до ч. 1 ст. 35 зазначеної вище правової норми у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Таким чином, позивач діяв у спосіб, передбачений законом та кредитним договором, заборгованість за кредитним договором, не зважаючи також на вимогу кредитора з боку позичальника сплачена не була, порушенням з боку позичальника боргового зобов'язання завдаються збитків іпотекодержателю та змінюється обсяг його прав, можливість звернення стягнення на майно сторони за цим позовом погодили під час укладення кредитного та іпотечних договорів.
Щодо заявленої вимоги про надання права позивачеві укласти від імені відповідача договору купівлі-продажу квартири, то, вирішуючи справу, варто зазначити, що відповідно до ч. 5 ст. 38 ЗУ "Про іпотеку" дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Таким чином, є такою, що не підлягає задоволенню вимога про надання права продажу іпотекодержателем від імені відповідачів предмета іпотеки; разом з тим, з огляду на наведене вище правове обґрунтування та беручи до уваги вимоги закону щодо представництва інтересів у правовідношеннях, вбачаються підстави для ухвалення рішення про надання позивачеві права продажу предмета іпотеки - квартири, від свого імені.
Водночас, є такими що не підлягають задоволенню вимоги позову щодо надання права Позивачеві повноважень отримати витяг з Державного реєстру прав власності, а також повноважень з правом отримання дублікатів правовстановлюючих документів у відповідних установах та організаціях, підприємствах незалежно від форм власності та підпорядкування, з огляду на наступне.
Підстави та порядок отримання витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно та дублікату технічного паспорту на майно, а також дублікату посвідченого нотаріально договору купівлі-продажу нерухомого майна, встановлений законом (зокрема, ЗУ "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверд. Наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5, Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердж. Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 тощо), та за ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, тобто судовому захисту та поновленню підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотеко держателя, відповідно до ч.2 ст. 39 Закону України "Про іпотеку", виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Позовні вимоги банку в частині виселення боржника зі спірного будинку на цей час є безпідставними, оскільки згідно п. 43 вказаної постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто Позовні вимоги банку в частині виселення боржника зі спірного будинку на цей час стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.
Крім того, в частині 1 статті 40 Закону України "Про іпотеку" зазначено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому частинами 2 і 3 цієї ж статті встановлений певний порядок дій банку, а саме: після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільнять житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Вимога про добровільне звільнення житлового приміщення може бути направлена разом з вимогою, передбаченою ч. 1 ст. 35 Закону України "Про іпотеку". Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.
Проте матеріали справи не містять необхідних доказів якіби свідчили проте, що відповідач або інші особи, добровільно відмовляються звільнити житлове приміщення.
Що стосується зняття осіб з реєстраційного обліку, дана вимога не є такою, що підлягає розгляду та вирішенню при розгляді справи у порядку цивільного судочинства, та окрім того на виконання ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", у тому числі, остаточне рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою) є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.
Таким чином позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до приписів ст.ст. 88 та 215 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 169, 88, 209, 212-215, 222 ЦПК України, суд, -
Позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення з житлового будинку та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.
- звернути стягнення на предмет іпотеки: домоволодіння АДРЕСА_1, загальною площею 112,8 кв.м., розташований на земельній ділянці площею 993 кв.м.; земельна ділянка площею 993 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, які належить відповідачу ОСОБА_2 шляхом проведення публічних торгів у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження",
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3064 гривень 77 копійок.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» витрати по сплаті судового збору по 81 гривень 20 копійок з кожного.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.