Справа № 642/9359/15-ц
Провадження 2/642/2634/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Пашнєва В.Г.,

при секретарі Балан Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 15.11.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, запис №502.

В обґрунтування позову зазначила, що спільне життя з чоловіком не склалося через постійні суперечки, шлюбні відносини припинені з червня 2014 року. Сторони проживають окремо, від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю ОСОБА_4, спільного господарства не ведуть.

Позивачка подала через канцелярію заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про одруження серії 1-ВЛ №190340, виданого відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, 15.11.2003 року між сторонами було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис №502. (а.с. 3).

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ВЛ №156682, виданого Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с.6).

Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд виходить з того, що шлюб має ґрунтуватися на вільній згоді жінки та чоловіка, на почуттях взаємної любові та поваги до прав і людської гідності кожного з подружжя, не суперечити моральним засадам суспільства, а шлюбні відносини між сторонами припинені.

Вказані вище обставини справи та закріплена в ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України добровільність шлюбу, категоричне заперечення позивачки щодо збереження шлюбу свідчать про те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін.

За таких обставин, суд вважає, що родина існує формально, розпалася вона остаточно й відновленню не підлягає.

Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 88, 215 ЦПК України, ст. 112 Сімейного Кодексу України, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 15.11.2003 року відділом реєстрації актів громадського стану Ленінського районного управління юстиції м.Харкова, запис №502.

Після розірвання шлюбу позивачці залишити шлюбне прізвище «Дивнич».

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.Г. Пашнєв