У Х В А Л А

28 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ткачук О.С., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс», третя особа - ОСОБА_3, про визнання договору фінансового лізингу недійсним,

в с т а н о в и в :

Подана касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду касаційним судом, оскільки, відповідно до п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 326 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено рішення (ухвала), що оскаржується та клопотання особи, яка подає скаргу.

Проте, як вбачається зі змісту касаційної скарги, заявником у прохальній частині касаційної скарги ставиться питання про скасування ухвали суду апеляційної інстанції та ухвалення нового рішення.

Разом з тим, заявником не враховано, що ухвалою апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року залишено без змін рішення Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року.

Таким чином, заявнику необхідно привести прохальну частину касаційної скарги у відповідність вимогам п. п. 4, 6 ч. 2 ст. 326 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 324, 336 ЦПК України.

Крім того, заявником не додано доказів сплати судового збору у порядку та розмірі, встановленому Законом України «Про судовий збір», або доказів (копій відповідних документів) наявності у нього пільг щодо сплати судового збору, передбачених ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

При цьому, посилання заявника на п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 1 вересня 2015 року), як на підставу звільнення його від сплати судового збору є необґрунтованими, оскільки вказаною нормою передбачено, що від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів. Разом з тим, заявником не надано доказів того, що він є інвалідом I та II груп або законним представником дітей-інвалідів та недієздатних інвалідів. Що стосується, положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, що діяла на час подання позову), якою звільнялися від сплати судового збору споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, то слід зазначити, що заявником оскаржується судове рішення апеляційного суду з мотивів його невідповідності вимогам сімейного та цивільного законодавства, зокрема ст. 215 ЦК України та ст. 65 СК України, а не з мотивів його невідповідності законодавству про захист прав споживачів (тобто, не як споживач), а відтак за подачу касаційної скарги має бути сплачено судовий збір відповідно до ставок, встановлених Законом України «Про судовий збір» для позовної заяви майнового характеру.

Згідно п. п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, що діяла на час подання позову) за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить один відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше трьох розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції закону, що діяла на час подання позову) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору встановлена у розмірі 0,2 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

У даній справі предметом спору є окремо вимога немайнового характеру - визнання договору фінансового лізингу недійсним, а також вимога майнового характеру - застосування наслідків недійсності правочину.

Отже, враховуючи категорію справи, розмір судового збору за вимогу майнового характеру при поданні позовної заяви становив 540 грн., а судовий збір за вимогу немайнового характеру становив 243 грн. 60 коп.

Зі змісту п. п. 7 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції від 1 вересня 2015 року) вбачається, що за подання касаційної скарги на рішення суду справляється судовий збір, що становить 120 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Таким чином розмір судового збору за подання касаційної скарги становить (540 грн. + 243 грн. 60 коп.) х 120/100 = 940 грн. 32 коп.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ повинно бути перераховано або внесено до УДКСУ у Печерському районі м. Києва; , банк одержувача - ГУ УДКСУ у м. Києві, р/р 0007, МФО - 820019; КЕКД - 22030003, символ звітності банку - 253, у графі платіжного доручення «Призначення платежу» зазначається «судовий збір для розгляду цивільної справи у Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ».

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦПК України у разі надходження касаційної скарги, не оформленої відповідно до вимог, встановлених статтею 326 цього Кодексу, або у разі несплати суми судового збору, вона залишається без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Враховуючи вищевикладене, касаційну скаргу необхідно залишити без руху та надати заявникові строк для усунення її недоліків.

Керуючись ст.ст. 121, 326, 328 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду м. Києва від 26 листопада 2015 року залишити без руху та надати строк для усунення вказаних недоліків до 29 січня 2016 року, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

У разі невиконання вимог суду, касаційна скарга буде вважатися неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.С. Ткачук