Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/4826/15-ц
Провадження №: 2/332/1752/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючий суддя Шалпегіна О.Л.

при секретареві Чухрай М.М.

за участю:

позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщені суду у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання матері, -

в с т а н о в и в:

12.11.2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на своє утримання у розмірі 1/6 частини доходу відповідача щомісячно.

Ухвалою суду від 21.12.2015 р. до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, була залучена ОСОБА_2

Позивач під час розгляду справи зменшила заявлені позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/8 частини заробітку (доходу) ОСОБА_4 В обґрунтування предявленого позову ОСОБА_1 зазначила, що вона на теперішній час є непрацездатною та отримує пенсію за віком у розмірі 949 грн., що є меншим від прожиткового мінімуму. Крім того, вона має ряд хронічних захворювань, у звязку з чим потребує постійного прийому дорогих медичних препаратів. Крім того, значні витрати складають комунальні послуги. Відповідач є її сином. У добровільному порядку він не надає їй матеріальної допомоги, незважаючи на те, що працює та має стабільний заробіток. Також додала, що ОСОБА_4 має аліментні зобовязання щодо утримання двох неповнолітніх дітей.

Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про визнання позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі та розгляд справи у його відсутності.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 та її представник під час розгляду справи просили суд відмовити у задоволені позовних вимог ОСОБА_1, надавши суду письмові заперечення.

В обґрунтування заперечень представник третьої особи зазначила, що позивачем не доведено факт порушення її прав. Крім того, ОСОБА_1 не підтвердила відповідними доказами потребу у постійному лікуванні дорогими медичними препаратами наявних в неї захворювань. Також позивач приховала від суду, що має крім відповідача ще двох працездатних синів. Що стосується комунальних послуг, то позивач має право предявити до осіб, які зареєстровані та проживають з нею за однією адресою вимоги щодо розподілу вказаних витрат. Під час розгляду іншої справи, яка на теперішній час перебуває у проваджені суду щодо розподілу спільного майна подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_2, позивач була допитана як свідок та заявляла про те, що надавала матеріальну допомогу родині сина на ремонт квартири, придбання меблів та інше. Підсумовуючи, представник третьої особи заявила, що метою предявлення цього позову є зменшення у подальшому розміру аліментів, які відповідач сплачує на утримання дітей.

Вислухавши пояснення позивача, третьої особи та її представника, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

Вимогами ч. 1 ст. 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії ІІІ-ЖС № 269389, виданого Заводським відділом ЗАГС м. Запоріжжя 03.08.1985 р., матірю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 (а.с. 7).

Чоловік позивача ОСОБА_5 помер 27.05.2014 р., про що Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стані реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції зроблено актовий запис № 183 (а.с. 8).

Згідно з копією повідомлення Управління пенсійного фонду України в Заводському районі м. Запоріжжя ОСОБА_1 з 03.09.2015 р. призначено пенсію за віком у розмірі 949 грн. (а.с. 9).

Також під час розгляду справи встановлено, що позивач має трьох синів, які є працездатними. Відповідач у справі є молодшим сином позивача.

За доводами ОСОБА_1 тільки ОСОБА_4 не допомагає їй добровільно.

Відповідач працює апаратником на ТОВ «Запорізький титано-магнієвий комбінат», розмір його заробітної плати складає приблизно 4000 грн. На теперішній час він фактично створив родину з іншою жінкою, яка очікує від нього дитину.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.10.2015 р. з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання малолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з 21.04.2015 р. і до досягнення дітьми повноліття. Вказане рішення набрало законної сили 30.10.2015 р. (а.с. 41-42).

Зазначені вище фактичні обставини, що мають значення для розгляду справи, не заперечувались учасниками судового провадження.

На підставі наведеного суд, з урахуванням вимог ст. 202 СК України,визнає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення аліментів на її утримання.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд виходить з наступного.

Вимогами ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України).

За таких обставин, відповідно до ст. 205 СК України суд враховує, що особами, які за законом зобовязані утримувати позивача є її три працездатних сина. Тобто, крім пенсії, яку отримує сама позивач, ще три особи зобовязані надавати їй необхідне утримання.

Отже, з урахуванням кількості осіб, які зобовязані надавати утримання позивачеві, та її доходів у вигляді пенсії, пропорційна частка коштів на утримання позивача, що підлягає віднесенню на відповідача, складає ? від загального обсягу такого утримання. При цьому, вказана частка підлягає зменшенню пропорційно кількості утриманців самого відповідача. Кількість вказаних утриманців учасниками судового розгляду не заперечується і включає чотирьох осіб, тобто, позивача, двох дітей відповідача від першого шлюбу та його вагітну непрацездатну дружину.

Таким чином, частку доходу відповідача, яку слід стягнути на користь позивача, суд визначає як ? х ?, що складає 1/16 частину його заробітку (доходу).

Враховуючи викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до вимог статті 5 Закону України «Про судовий збір» та положень ст. 88 ЦПК України, позивач звільнена від сплати судового збору при звернені з даним позовом до суду, тому з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн. - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 у розмірі 1/16 частини його заробітку (доходу).

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

У задоволені решти позовних вимог ОСОБА_1відмовити.

Вступна та резолютивна частини рішення виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 28.12.2015 р. Повний текст рішення виготовлено 30.12.2015 р.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Запорізької області через Заводський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.Л.Шалпегіна