РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі : судді Бабенко С.С, при секретарі Пілюгіній Г.Ю., розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_3 В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 20.11.2004 року вона та відповідач перебували у шлюбі. Від подружнього життя мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружнє життя з відповідачем не склалося, шлюб між нею та відповідачем розірваний 12.03.2009 року.

Після розірвання шлюбу і по теперішній час дитина проживає разом з нею за адресою : АДРЕСА_1. Вона матеріально утримує сина, займається його вихованням. З 2009 року відповідач вихованням дитини не займається, не відвідує його за місцем його проживання, матеріально дитину не утримує. Заборгованість за аліментами за період з а серпень-грудень 2015 року складає 1541,55 грн.

Їх син не знає відповідача як свого батька, не має до нього жодних родинних почуттів. Відповідач долею дитини не цікавиться, не забезпечує сину необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання.

У зв'язку з чим вона вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх сина.

Просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивачка наполягала на задоволенні заявлених вимог, зазначила, що дитина є інвалідом, постійно потребує не лише матеріальної підтримки, а й фізичної. Відповідач не цікавиться долею сина, його станом здоров'я, його успіхами у навчанні.

Відповідач в суді з позовом не згодний, зазначив, що він дійсно не спілкується з дитиною, але аліменти на його утримання він сплачує. У нього виникла заборгованість за аліментами, оскільки в період з серпня 2014 року по травень 2015 року він був за межами України. В теперішній час він працює забійником у 1 зміну, аліменти у нього утримують з заробітної плати. Коли він приходив до позивачки щоб провідати сина, ОСОБА_1 одразу викликала міліцію, посилаючись на те, що він начебто руйнує їй замки, не бажає його бачити і таке інше. У міліції йому сказали, що було б краще якщо б він не ходив до позивачки. Сину 10 років, і він не знає як його налаштувала відносно нього його мати. Позивачка не зверталася до нього, щоб надати їй довіреність на виїзд дитини.

Представник служби у справах дітей в суді не заперечував проти задоволення позову, зазначив, що згідно висновку виконавчого органу Дзержинської міської ради з цього приводу, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки це відповідає інтересам дітей. На комісії відповідач не був присутній, оскільки згідно акту, він був відсутній за місцем свого проживання з літа 2014 року і його місцезнаходження було невідомо.

Свідок ОСОБА_4 в суді зазначила, що вона є вчителькою сина позивачки - ОСОБА_3. Вона навчає його з 1 класу. У 1 клас його водила мама до школи, а з 2 класу - він займається індивідуально за станом здоров'я на дому. Іноді вона займається з дитиною додатково у вихідні дні. Батька дитини вона ніколи не бачила, ОСОБА_3 про батька ніколи не говорив, лише каже про маму, ОСОБА_12, бабусю. Коли ОСОБА_3 навчався в 1 класі, то до школи його приводила мама, батько дитини ніколи не приходив.

Свідок ОСОБА_5 в суді пояснила, що вона проживає по сусідству з матір'ю позивачки. Раніше ОСОБА_3 проживали теж по сусідству. Коли ОСОБА_1 народила дитину з ДЦА, відповідач пішов з сім'ї. Зі слів ОСОБА_1 вона знає, що ОСОБА_2 не допомагає їй ні матеріально, ні фізично. З дитиною його ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_6 в суді пояснила, що вона знаходиться в дружніх стосунках з ОСОБА_1 на протязі одного року. Вона часто відвідує ОСОБА_1, і на протязі цього часу вона ніколи не бачила відповідача - батька дитини. Зі слів ОСОБА_7 вона знає, що відповідач не допомагає їй, хоча дитина інвалід потребує особливої допомоги, йому постійно требу купувати ліки, спеціальне взуття та інше.

Свідок ОСОБА_8 в суді пояснив, що він проживає по сусідству з ОСОБА_1 За час свого проживання (десь приблизно 4 роки) він жодного разу не бачив відповідача.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року, батьками в свідоцтві про її народження записані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно довідки ДКП «Дзержинськжитлосервіс» від 02.04.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою : АДРЕСА_1, разом з сином ОСОБА_3 та донькою ОСОБА_9 (а.с. 11).

Згідно інформації відділу державної виконавчої служби Дзержинського МУЮ від 21.10.2015 року, в провадженні ВДВС знаходяться виконавче провадження за виконавчим листом № 6/225/55/2015 від 15.09.2015 року на доходи ОСОБА_2 з регресних виплат у розмірі 1/6 на утримання сина ОСОБА_10, за яким заборгованості по сплаті аліментів немає; виконавче провадження за виконавчим листом № 6/225/56/2015 від 15.09.2015 року на доходи ОСОБА_2 з регресних виплат у розмірі 1/40 додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_10, за яким заборгованості по сплаті аліментів немає; виконавче провадження за виконавчим листом № 6/225/55/2015 від 21.09.2015 року на доходи ОСОБА_2 з заробітної плати у розмірі 1/6 на утримання сина ОСОБА_10, заборгованість станом на 01.08.2015 року складає 1087,27 грн; виконавче провадження за виконавчим листом № 6/225/56/2015 від 15.09.2015 року, на доходи ОСОБА_2 з заробітної плати у розмірі 1/40 додаткових витрат на утримання сина ОСОБА_10, заборгованість по сплаті аліментів відсутня. (а.с. )

Як йдеться з письмового пояснення класного керівника ОСОБА_3, ОСОБА_11, за час навчання ОСОБА_3, вона не бачила батька дитини, він не цікавиться навчанням дитини, не відвідує батьківські збори, усі навчальні питання вирішуються з матір'ю дитини.(а.с. 15)

Згідно висновку виконавчого органу Дзержинської міської ради з цього приводу, комісія прийшла до висновку про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки це відповідає інтересам дитини. (а.с. 4 ).

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Статтею 11 цього ж Закону передбачено, що сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно статті 12 цього Закону виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров"я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Необхідно зазначити, що ухилення від виконання юридичного обов'язку - виконання батьківських обов'язків по вихованню дитини - це завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій, що в судовому засіданні було судом достовірно встановлено, виходячи з поведінки відповідача та наданих суду доказів.

У ч. 1 ст. 164 СК України наведено перелік підстав позбавлення батьківських прав, який складається з шести пунктів. Він охоплює всі можливі способи порушення батьками прав і інтересів дитини. Для задоволення позову достатньо впевнитись в одному з них.

Так у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

З огляду на наведене, суд доходить висновку, що відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов'язків відносно свого сина ОСОБА_10, участі у його вихованні, духовному та фізичному розвитку дитини не приймає, не цікавиться його навчанням, здоров'ям, і вважає, що позбавлення його батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Керуючись ст.ст. 10.11,60,212 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів в Апеляційний суд Донецької області з дня проголошення рішення.

Суддя :