Провадження №2/760/8610/15
У Х В А Л А

/про повернення позовної заяви/

30 грудня 2015 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання повернути грошові кошти та стягнення грошових коштів, суддя -

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання повернути грошові кошти та стягнення грошових коштів.

Обґрунтовуючи підстави для звернення з даним позовом, позивачка посилається на ту обставину, що 23.02.2015 року між нею та ПАТ «Дельта Банк» був укладений договір банківського вкладу № 014-28694-230215 та відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1, на якому розміщено 6000 доларів США.

Позивачка вказує, що 18.06.2015 року звернулась до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Дельта Банк» з вимогою про надання інформації щодо невиплати їй грошових коштів за договором банківського вкладу № 014-28694-230215 від 23.02.2015 року.

Зазначає, що листом від 23.06.2015 року тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» повідомила її проте, що операції щодо виплат тимчасово обмежені на час тимчасової адміністрації.

Крім того позивачка, посилається на ту обставину, що листом від 23.09.2015 року тимчасова адміністрація ПАТ «Дельта Банк» повідомила її проте, що договір банківського вкладу № 014-28694-230215 від 23.02.2015 року, є нікчемним.

Враховуючи викладене вище, просила зобов'язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб повернути їй грошові кошти, які вона, як споживач банківських послуг, на підставі договору банківського вкладу № 014-28694-230215 від 23.02.2015 року, розмістила в ПАТ «Дельта Банк».

Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються Законом України від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів.

Згідно з п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника.

Ураховуючи зазначене, судовий захист прав споживачів здійснюється загальними судами за правилами цивільного судочинства в порядку позовного провадження за позовами фізичних осіб - споживачів товарів, робіт і послуг.

Вирішуючи питання територіальної підсудності, суди повинні керуватися нормами розд. III гл. 1 ЦПК України (статті 107 - 117) і враховувати, що відповідно до ч. 5 ст. 110 ЦПК позивачу в справах про захист прав споживачів надано право на свій розсуд пред'являти позов: за місцезнаходженням відповідача, за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору (за винятком виключної підсудності).

Так, з аналізу поданої позовної заяви вбачається, що:

-місце проживання позивача є адреса: АДРЕСА_2, яка відповідно до довідки адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві від 02.12.2015 року відноситься до Голосіївського району м. Києва;

-місцезнаходженням відповідача є адреса: м. Київ, бул. Шевченка, 33-Б, яка відповідно до відомостей з ЄДРПОУ знаходиться та зареєстрований в Шевченківському районі м. Києва;

-місцем заподіяння шкоди та виконання договору є адреса: м. Київ, вул. Щорса, буд. 36-Б, тобто місце знаходження ПАТ «Дельта Банк» та місце укладення договору банківського вкладу № 014-28694-230215 від 23.02.2015 року, який відповідно до відомостей з ЄДРПОУ знаходиться та зареєстрована в Печерському районі м. Києва.

Таким чином, розгляд поданого позову не може бути здійсненим Солом'янським районним судом м. Києва, в зв'язку з тим, що позивачкою не дотримано правила підсудності.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилається позивачу.

Виходячи з викладеного вище, а також того, що ні позивач ні відповідач не знаходяться в Солом'янському районі міста Києва, як і місце заподіяння шкоди, виконання договору не відбувалось в Солом'янському районі міста Києва, позовна заява має бути повернута позивачці для подачі до належного суду.

Керуючись ст. ст. 115, ч.3 п.4 ст.121, 257 ЦПК України, суддя,

У Х В А Л И В:

Матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов'язання повернути грошові кошти та стягнення грошових коштів повернути позивачці для подачі до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення чи протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, постановленої без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя: І. А. Усатова