АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7138/15 Справа № 201/6576/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О. А. Доповідач - Волошин М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Волошина М.П.,

суддів - Демченко Е.Л., Куценко Т.Р.

при секретарі - Прудченко В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Дніпропетровської області на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року по справі за позовом прокурора Жовтневого району м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 до Дніпропетровського національного університету ім.. Олеся Гончара про зобов'язання провести перерахунок стипендії та стягнення недоплачених сум, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року прокурор Жовтневого району м. Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара про зобов'язання провести перерахунок стипендії та стягнення недоплачених сум.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що до прокуратури звернувся неповнолітній ОСОБА_2 з питанням порушення його прав з боку ДНУ імені О.Гончара стосовно не отримання ним передбаченого законом розміру стипендії.

Встановлено прокурором, що ОСОБА_2 з серпня 2014 року є студентом вказаного ВУЗу прийнятим на навчання за державним замовленням за напрямом міжнародні відносини, батько вказаного неповнолітнього має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 34 роки, а тому по закону його син має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, але фактично з вересня 2014 року по січень 2015 року включно стипендія ОСОБА_2 університетом виплачувалася в значно нижчому розмірі, що є порушенням.

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними і наполягає на виплаті стипендії в більшому розмірі і поверненні недовиплачених сум за попередній вказаний час. На звернення позивача до відповідача з цим питанням фактично отримано відмову.

Вважає вказані дії відповідача протиправними і просив стягнути з університету не нараховану і не виплачену стипендію ОСОБА_2 за період з вересня 2014 року по січень 2015 року та зобов'язати відповідача з 01 березня 2015 року виплачувати йому стипендію в розмірі прожиткового мінімуму до закінчення ОСОБА_2 навчання в цьому навчальному закладі, задовольнивши позов у повному обсязі.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог прокурора Жовтневого району м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі заступник прокурора Дніпропетровської області посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та на неповен з'ясування обставин справи ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог позивача.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України визначено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону ухвалене у справі рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що наказом по ДНУ від 11 серпня 2014 року № 1528с ОСОБА_2 був зарахований з 01 вересня 2014 року до складу студентів першого курсу Дніпропетровського національного університету імені Олеся Гончара денної форми навчання за державним замовленням за напрямом (спеціальністю) «міжнародні відносини».

ОСОБА_2 належить до категорії студентів, які є дітьми шахтарів.

Неповнолітній ОСОБА_2 звернувся до прокуратури Жовтневого району м. Дніпропетровська з питанням порушення його прав з боку ДНУ імені О.Гончара стосовно не отримання ним передбаченого законом розміру стипендії, вказавши, що його батько має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 34 роки, а тому по закону він має право на отримання стипендії у розмірі прожиткового мінімуму, встановленому для працездатних осіб, але фактично з вересня 2014 року по січень 2015 року включно стипендія йому університетом виплачувалася в значно нижчому розмірі, що є порушенням. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними і наполягає на виплаті стипендії в більшому розмірі і поверненні не до виплачених сум за попередній вказаний час.

За нормою статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами І або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до пункту 3 статті 71 Закону України «Про вищу освіту» (у редакції від 01.07.2014р. № 1556-УІІ) розміри бюджетних призначень на підготовку фахівців з вищою освітою, а також на підготовку наукових і науково - педагогічних кадрів встановлюються у Державному бюджеті України на відповідний рік. Але з того часу, як з'явилася норма ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» відповідні кошти не передбачалися в законах «Про Державний бюджет на відповідний рік (у тому числі не було коштів в 2014 році і не передбачено їх і в 2015 році).

За нормою статті 51 Закону України «Про освіту», студенти мають гарантоване державою право на забезпечення стипендіями у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 5 статті 62 Закону України «Про вищу освіту» розмір академічної та соціальної стипендій, порядок їх призначення і виплати встановлюються Кабінетом Міністрів України. Такий Порядок затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004 року № 882 «Питання стипендіального забезпечення». Дніпропетровський національний університет імені Олеся Гончара листами від 14 червня 2013 року № 554/207, від 19 листопада 2013 року № 554/46-138 звертався з цього питання до Міністерства освіти і науки України.

Листом від 27 листопада 2013 року № 1/11-18300 на адресу університету Міністерство освіти і науки України дало відповідь, що навчальні заклади України керуються положеннями зазначеного Порядку, якими підвищена стипендія передбачена тільки для студентів з числа дітей шахтарів, що навчаються за гірничими спеціальностями. Такі видатки забезпечені коштами Державного бюджету. Зміни, які враховують вимоги ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», і які б були забезпечені коштами Державного бюджету, до Порядку призначення і виплати стипендій не внесені.

Листом Міносвіти і науки України від 24 червня 2010 року № 4.2-17/3043 зазначає, що при призначені стипендії вищі навчальні заклади керуються Порядком призначення і виплати стипендій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 липня 2004р. № 882 «Питання стипендіального забезпечення», в якому категорія студентів, батьки яких мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, не зазначена.

Згідно з пунктом 91 зазначеного Порядку стипендіатам, які постійно проживають на території населеного пункту або навчаються у вищому навчальному закладі, що розташований у населеному пункті, якому надано статус гірського, виплачується додаткова стипендія у розмірі 20 відсотків мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії відповідного типу навчального закладу. Ураховуючи викладене, дія пункту 91 цього Порядку поширюється лише на стипендіатів, які постійно проживають на території населеного пункту, якому надано статус гірського (незалежно від статуту населеного пункту, в якому розташований вищий навчальний заклад), або навчаються у навчальному закладі, що розташований у населеному пункті, якому надано статус гірського. На сьогоднішній день, будь-якого іншого механізму/порядку призначення, нарахування і виплати стипендій студентам, які є дітьми шахтарів, в Україні не має, крім Постанови Кабінету Міністрів України № 882 від 12 липня 2004 року, якою затверджений порядок нарахування і виплати стипендій студентам, які є дітьми шахтарів.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції послався на те, що позивачем не надано доказів неправомірності чи незаконності дій університету стосовно нарахування і виплати стипендії ОСОБА_2, утримання цих виплат чи нецільового використання вказаних коштів.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки суд, не з'ясував дійсні обставини справи, без перевірки доводів і заперечень сторін та без належної оцінки доказів. Зазначені порушення норм матеріального та процесуального права є підставою до скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 наказом № 1528с від 11.08.2014 року зараховано до складу студентів, прийнятих на навчання за державним замовленням до Дніпропетровського національного університету ім.. О.Гончара з 01.09.2014 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» передбачено, що особи, які навчаються у вищіх навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцеві бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку.

На момент вступу ОСОБА_2 до навчального закладу, його батько ОСОБА_5 мав стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 34 роки, що підтверджується довідкою ВП «Шахта Стаханова» від 19.06.2014 року.

Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, а також протягом трьох років після здобуття загальної середньої освіти особи, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" закони України та інші нормативно-правові акти, прийняті до набрання чинності цим Законом, до приведення їх у відповідність із цим Законом діють у частині, що не суперечить цьому Закону.

Разом з тим, чинним Порядком призначення і виплати стипендії "Питання стипендіального забезпечення", затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 882 від 12.07.2004 року, окремо не передбачена виплата соціальних чи академічних стипендій особам, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років, у тому числі і у підвищеному розмірі. До цього нормативного акту неодноразово вносились зміни та доповнення, однак у відповідність до Закону України "Про підвищення престижності шахтарської праці" він не приведений.

Законом України "Про державний бюджет на 2014 рік" зупинялася дія ряду інших законів або зазначалось, що видатки на виконання деяких законів визначаються Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного бюджету України, у той же час Закон України "Про підвищення престижності шахтарської праці" до цих переліків, передбачених прикінцевими положеннями законів про державний бюджет на відповідний рік, не входив, тобто його дія не зупинялася і Кабінету Міністрів України не делегувалося право визначати розміри передбачених ним видатків. Відсутність бюджетного фінансування на ці видатки не може бути підставою для невиплати зазначених коштів.

Положення "Порядку призначення виплати стипендій", затвердженого Постановою КМУ від 12 липня 2004 року № 882, щодо розміру стипендій не можуть бути застосовані до даного випадку, оскільки пізніше прийнятим законом "Про підвищення престижності шахтарської праці", який має вищу юридичну силу по відношенню до зазначеної постанови, встановлено інший більш високий рівень стипендії для категорії студентів з числа дітей шахтарів.

Виходячи із конституційного принципу верховенства права, при встановленні конкретного розміру пільги Кабінет Міністрів, не вправі його встановлювати у меншому розмірі, ніж це визначено нормою закону.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги прокурора в частині стягнення з Дніпропетровського національного університету ім.. О.Гончара не нарахованої та невиплаченої стипендії за період з вересня 2014 року по січень 2015 року у розмірі 2 379, 41 грн. на користь ОСОБА_2 підлягають задоволенню.

Що стосується позовних вимог про зобов'язання Дніпропетровського національного університету ім.. О.Гончара виплачувати ОСОБА_2 з 01.03.2014 року стипендію в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, до закінчення ним навчання, то вони задоволенню не підлягають, виходячи із наступного.

Законом України від 28 грудня 2014 року «Про внесення змін до Бюджетного кодексу України щодо реформи міжбюджетних відносин» (ст. 26) встановлено, що норми і положення статті 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» застосовуються у порядку та розмірах, встановлених Кабінетом Міністрів України, виходячи з наявних фінансових ресурсів державного і місцевого бюджетів та бюджетів фондів загальнообов'язкового державного соціального страхування.

Судове рішення є наслідком чинного правового регулювання. Воно не може обмежувати законодавчий органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

На підставі ст.. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з доповненнями, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 121, 60 грн.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду не може залишатися в силі і, на підставі ст.309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача.

Керуючись ст.ст. 303, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заступника прокурора Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04 червня 2015 року скасувати.

Позовні вимоги прокурора Жовтневого району м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з Дніпропетровського національного університету ім.. Олеся Гончара на користь ОСОБА_2 не виплачену стипендію за період з вересня 2014 року по січень 2015 року у розмірі 2 379, 41 грн. (дві тисячі триста сімдесят дев'ять гривень сорок одну копійку)

Стягнути з Дніпропетровського національного університету ім.. Олеся Гончара на користь держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

В іншій частині позовних вимог прокурора Жовтневого району м.Дніпропетровська в інтересах ОСОБА_2 відмовити.

Рішення апеляційного суду чинне з моменту проголошення та може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий: М.П.Волошин

Судді: Е.Л.Демченко

Т.Р.Куценко