Справа №: 398/2050/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" вересня 2015 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого - судді Ковальової О.Б.

при секретарі - Дудченко О.Ю,

за участю представників: позивача - адвоката ОСОБА_1,

органу опіки та піклування Олександрійської РДА- ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_4 цивільну справу за позовом ОСОБА_5, до ОСОБА_6, де третя особа - орган опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області,

про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з позовом, де просить позбавити ОСОБА_6 батьківських прав стосовно малолітніх дітей - доньок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Позов мотивує тим, що на підставі рішення суду в серпні 2011 року в відділі ДРАЦС Олександрійського району Олександрійського МРУЮ було розірвано шлюб.

Від шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: доньок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3, які проживають з нею.

Відповідач фактично з 2007 року проживає окремо, допомоги на утримання дітей не надає, в зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів. Рішенням суду від 18.12.2007 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання дітей.

Відповідач не виконує обов'язку по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться розвитком та станом здоров'я дітей, не дбає про їх інтереси, будь -яких перешкод в цьому вона йому не чинить.

Крім того, станом на березень 2015 року він має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 23 926,51 грн.

Орган опіки та піклування Олександрійської РДА визнав за доцільне позбавити ОСОБА_6 батьківських прав відносно його малолітніх дітей: доньок ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Посилаючись на п.2, 4 ч.1 ст.164, 165 СК України просить позовні вимоги задовольнити.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, з підстав зазначених в позові, пояснивши, що вони не проживають разом з 2007 року. З 2011 року вона перебуває в фактичних шлюбних відносинах з ОСОБА_4, який забезпечує дітей, створює їм належні умови для життя та навчання, вони разом ведуть домашнє господарство. Батьку ніхто не чинить перешкод в спілкуванні з дітьми. Але був такий факт, що він взимку 2014 року прийшов п'яним, тому вона не впустила його в будинок. Вважає, що відповідач не бажає працювати. Восени 2014 року відповідач взяв дітей та купив їм необхідне, про це вона написала розписку. Мати відповідача або бабуся дітей живе поряд з ними, діти ходили туди та спілкувались з нею та батьком, який приходив до неї. Не заперечує того факту, що дійсно була між ними домовленість по будинку, де вона проживає з дітьми, але відповідач не з'явився до державного виконавця в визначений день та це питання вони не вирішили до кінця. Вона повідомила дітей, що звернулась до суду, щоб позбавити батька батьківських прав та приблизно півроку не дозволяє спілкуватись дітям з батьком. Протягом року отримує держану допомогу як малозабезпечена сім'я, яка складає 4 700 грн. в місяць.

Представник позивача також підтримав позов з підстав зазначених в ньому.

Відповідач пояснив, що винаймає будинок, який доглядає безплатно. Стосунки між ними погіршились після того, як прийшла донька ОСОБА_8 та повідомила, що ОСОБА_11 б'є ОСОБА_10, пригощає його пивом та слабоалкогольними напоями, в зв'язку з чим він написав скаргу. Потім позивачка повідомила, що вони хочуть поїхати в Росію та просила, щоб він переоформив будинок на неї. Діти до весни 2015 року приходили до бабусі, де він спілкувався з ними, цікавився життям дітей, робив разом з ними уроки, давав їм гроші на підручники та в столову, потім вони почали йому казати, що мама не пускає їх до бабусі. З літа 2014 року він не працює, постійного заробітку не має. Восени 2014 року позивачка написала список необхідних речей для дітей та він скупився дітям десь на 5000 грн. Тепер діти йому кажуть про те, що мама їм забороняє спілкуватись з ним. Взимку 2015 року у них була домовленість про те, що він відпише позивачці 1/2 частину будинку, де вона проживає з дітьми, в рахунок заборгованості по аліментам.

Представник третьої особи - просить позов задовольнити, пояснивши, що на засідання комісії були подані документи щодо позбавлення відповідача батьківських прав, в зв'язку з тим, що батько півроку не цікавиться життям та здоров'ям дітей та не платить аліменти, а також заслуховувалась думка дітей. На засіданні комісії батько також заперечував проти позбавлення його батьківських прав та давав такі ж самі пояснення як в суді. Вважає, що виникнення заборгованості по сплаті аліментів не може бути підставою для позбавлення батька батьківських прав, а в судовому засіданні позивач підтвердила, що десь півроку не дозволяє дітям спілкуватись з відповідачем, але відповідач не звертався до них з заявою про те, що вона чинить йому перешкоди в спілкуванні з дітьми.

Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги не підлягають задоволенню. Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно частин 2 та 3 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно із ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6, є батьками неповнолітніх дітей: ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_5, що підтверджується копіями свідоцтва про народження (а.с. 8 -9).

В 2011 році шлюб між сторонами розірвано, за згодою батьків діти залишилися проживати з матір'ю.

Батько дітей після розірвання шлюбу проживає окремо від позивачки та дітей, крім того з 2007 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання дітей.

Позбавлення батьківських прав є, з одного боку, засобом захисту прав дитини, а з другого - заходом впливу на батьків, які неналежним чином виконують свої батьківські обов'язки стосовно дитини. Позбавлення батьківських прав можливе виключно на підставі рішення суду. Частиною 1 ст.164 СК України встановлено вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Зокрема, п. 2 ч. 1 ст.164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

За змістом роз'яснень, викладених у п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовкою до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Отже, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ст. 18 Конвенції батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частинами 2 та 3 статті 27 Конвенції передбачено, що батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію.

З огляду на вказані положення міжнародних актів, рішення суду повинно відповідати інтересам дитини, яка потребує піклування обох батьків і яку можливо позбавити родинних стосунків з батьком лише в крайньому випадку, з метою забезпечення її інтересів.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач в позові послалась на те, що відповідач не виконує обов'язку по вихованню та утриманню дітей, не цікавиться розвитком та станом здоров'я дітей, не дбає про їх інтереси, будь -яких перешкод в цьому вона йому не чинить; а також станом на березень 2015 року він має заборгованість по сплаті аліментів в сумі 23 926,51 грн.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що восени 2014 року відповідач взяв дітей та купив їм все необхідне десь на суму 5 000 грн., про це вона написала розписку. Мати відповідача або бабуся дітей живе поряд з ними, діти постійно ходили туди та спілкувались з нею та батьком, який приходив до своєї матері. Приблизно півроку вона не дозволяє спілкуватись дітям з батьком. Не заперечує того факту, що дійсно була між ними домовленість по будинку, де вона проживає з дітьми, але відповідач не з'явився до державного виконавця в визначений день та це питання вони не вирішили до кінця.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що відповідач спілкувався з дітьми до того часу, поки позивачка не заборонила дітям спілкуватись з батьком та батько не приймає ніяких заходів, щоб в подальшому спілкуватись з дітьми, а тому він не в достатній мірі спілкується з дітьми; а також встановлено, що позивачка проживає з іншим чоловіком, а тому відповідач фактично не приходив додому до дітей, але він бажає приймати участь у їх вихованні та утриманні.

Позивачка в судовому засіданні послалась на те, що однією з причин позбавлення відповідача батьківських прав є і забезпечення їх безперешкодного виїзду за кордон при необхідності, при якому вона змушена буде отримувати дозвіл відповідача на такий виїзд, такі доводи суд визнає безпідставними, оскільки доказів тому, що відповідач чинить такі перешкоди в виїзді дітей, відсутні, а крім того ця обставина не є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав.

Олександрійська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування надала висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_6, 02.071980 року народження щодо його неповнолітніх дітей, у зв'язку з тим, що батько не займається утриманням та вихованням дітей, проживає окремо, має великий борг по аліментам, не цікавиться їх життям, навчанням та здоров'ям, самоусунувся від їх забезпечення, не надає батьківської любові, чим порушує передбачені законодавством України обов'язки батьків (а.с.25, 26)

При цьому, суд не приймає як належний доказ позбавлення батьківських прав висновок комісії з питань захисту прав дитини при Олександрійській РДА від 08.04.2015 року, оскільки цей висновок є недостатньо мотивованим, комісія з питань захисту прав дитини дійшла висновку щодо позбавлення ОСОБА_6 батьківських прав без урахування думки відповідача з цього питання, який проти позбавлення його батьківських прав також заперечував, та не зазначила в висновку чому його доводи не прийняті до уваги, а дані, які були взяті за основу при дачі такого висновку не в повній мірі відповідають дійсним обставинам.

Як свідчать матеріали справи, комісія не з'ясовувала умови життя батька, його ставлення до дітей, наявність інших обставин, що мають істотне значення при вирішенні питання про позбавлення батьківських прав.

Позивач посилається на те, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, зокрема, обов'язку по вихованню та утримання дітей, не здійснює жодних дій спрямованих на їх виконання, але в подальшому позивач підтвердила ту обставину, що вона десь вже півроку не дозволяє дітям спілкуватись з батьком.

Таким чином, позивач сама чинить перешкоди в спілкуванні дітей з батьком.

При цьому, суд вважає, що відповідач не в повній мірі виконує батьківські обов'язки, оскільки не відвідує батьківські збори та не цікавиться його навчанням та життям в школі, але свідомого нехтування ним своїми обов'язками не встановлено.

Згідно з положеннями ч.2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні спору між батьками, зокрема, і про позбавлення батьківських прав.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси (ч.3 ст.171 СК України ).

Неповнолітня донька сторін - ОСОБА_8 у судовому засіданні суду пояснила, що любить і батька. і маму, але якщо вони захочуть виїхати, то батько не дасть їм на це згоди та він не платить аліменти, тому позбавляють його батьківських прав. Раніше мама дозволяла їм ходити до батька, а десь рік тому заборонила їм ходити до нього. Вони бачились у бабусі, яка проживає поряд з ними, де спілкувались з батьком, а коли почався суд, то мама заборонила їм ходити до бабусі. Батька бачать майже щодня, але з ним тільки вітаються. Не було такого, щоб батько ображав її, але не привітав її на день народження. Батько в цьому році пропонував їм поїхати в місто, щоб скупитись до школи, але вона відмовилась, так як мама вже скупилась.

Неповнолітній син ОСОБА_9 також підтвердив, що спілкується з батьком, коли приходив до бабусі. Влітку він поїхав в табір на відпочинок, а коли повернувся, то мама не дозволяє йому відвідувати бабусю. Мама йому пояснила, що треба позбавити батька батьківських прав, бо коли він буває п'яним, то може прийти та забрати їх до себе, а також він знає, якщо батько не дасть дозвіл, то вони з мамою не зможуть виїхати за кордон. Раніше вони з батьком ходили на рибалку, а зараз не ходять разом, так як він з мамою, вітчимом та з сестрами їздять відпочивати всі разом.

Думка дітей в даному випадку не може бути врахована судом, оскільки діти батька люблять, а встановлені обставини справи свідчать про те, що позбавлення відповідача батьківських прав не буде відповідати інтересам дитини та діти посилаються в своїх поясненнях на ті обставини, які їм вказала мама, а саме те, що якщо батька не позбавлять батьківських прав, то він не дасть згоди і вони не зможуть виїхати за кордон, або на те, що він зможе їх забрати від мами.

За довідками ВДВС Олександрійського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6 має заборгованість по аліментах.

Проте, згідно пояснень сторін, відповідач до 2014 року сплачував аліменти, а заборгованість виникла з 2014 року, але як пояснили сторони в судовому засіданні, відповідач не має постійного місця роботи, а в кінці року отримавши кошти за оренду земельного паю в сумі 5000 грн. витратив їх на дітей. Крім того, сторони мали намір домовитись про те, що відповідач передасть позивачці 1/2 частину будинку, де проживає зараз позивачка з дітьми, в рахунок погашення заборгованості по аліментах.

Таким чином, наявність заборгованості по аліментах при відсутності доказів про ухилення відповідача від їх сплати не є достатньою підставою для позбавлення батьківських прав відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК україни.

Відповідач висловлює наміри надалі докласти зусиль для належного виховання та матеріального утримання дітей.

За таких обставин, суд вважає, що не встановлено достатніх підстав, щоб вважати, що відповідач ухиляється від виховання та утримання своїх дітей, та ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, то підстав для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат по сплаті судового збору не вбачається.

Керуючись ст., ст. 11, 59, 60, 88, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_6, де третя особа - орган опіки та піклування Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області, про позбавлення батьківських прав - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Кіровоградської області через Олександрійський міськрайонний суд, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: