17.11.2015 Єдиний унікальний номер 205/5483/15-ц
Справа №2/205/2487/15
17 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючої судді Шавули В.С.
при секретарі Перцевій М.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Позивач 08 квітня 2015 року звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а.с. 2-3).
В обґрунтування позовних вимог вказав, що 05 серпня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр фінансових рішень» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19344140, відповідно до умов якого банк надав відповідачці кредит в сумі 5 460,00 грн., строком користування до 03 серпня 2012 року.
Позивач зазначив, що в порушення взятих на себе зобовязань відповідачка не виконує умови кредитного договору щодо своєчасного повернення сум отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами процентів у порядку і на умовах встановлених кредитним договором, у звязку із чим, за нею утворилась заборгованість.
Відповідно до Додатку №1 до договору відступлення права вимоги №1/15-ВПВПК від 08.05.2015 року, позивач набув права грошової вимоги до відповідачки в сумі 12 674,7 грн., з яких: основна сума боргу 3 412,72 грн., плата за управління кредитом 1 425,89 грн.; пеня 7 836,09 грн.
З огляду на фінансово-економічну кризу в країні, позивач списав заборгованість за пенею, а тому загальна сума заборгованості відповідачки становить 4 838,61 грн., з якої: основна сума боргу 3 412,72 грн., плата за управління кредитом 1 425,89 грн.
Посилаючись на викладені обставини, позивач просив суд стягнути із ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 19344140 від 05.08.2010 року на загальну суму 4 838,61 грн. та судові витрати по справі.
Позивач в особі свого представника за довіреністю ОСОБА_2, в судове засідання не зявився. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. До суду надав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі (а.с.30).
Відповідачка в судове засідання не зявилась. Про день, час та місце судового розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку. Про причини своєї неявки у судове засідання не повідомила. Письмових заяв про розгляд справи за своєї відсутності до суду не надходило. Крім того, до суду повернувся конверт з відправлення, що направлявся відповідачці із поштовою відміткою «за закінченням строку зберігання» (а.с.32-52).
Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
За ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених позовних ними вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу.
Підставою звернення позивача до суду є захист права сторони за майновим правовідношенням, що виникло в силу укладеного кредитного договору, на вимогу повернення грошових коштів у звязку із порушенням його виконання.
Суд, зясувавши обставини справи, перевіривши їх наданими доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
За змістом ст.14 ЦК України, цивільні обовязки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Поряд із засобами заохочення, виконання цивільних обовязків забезпечується відповідальністю, яка встановлена договором або актом цивільного законодавства. Будь-яка особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї.
Згідно ст.2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому, якщо кожна із сторін у зобовязанні має одночасно і права, і обовязки, вона вважається боржником у тому, що вона зобовязана вчинити на користь другої сторони, в одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.
В ході судового розгляду справи встановлено, що 05 серпня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр фінансових рішень» (правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 19344140, відповідно до умов якого банк зобовязався надати відповідачці кредит в сумі 5 460,00 грн., строком користування до 03 серпня 2012 року, із платою за управління кредитом в розмірі 5,00% від суми кредиту (а.с. 5).
ТОВ «Центр фінансових рішень» свої зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, - кошти ОСОБА_1 надав, про що свідчить платіжне доручення № І1939792 від 05.08.2010 року (а.с.8).
У відповідності до вимог ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.
Але, в порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобовязання не виконує, у зв'язку із чим, станом на 16.06.2015 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 4 838,61 грн., з якої: основна сума боргу 3 412,72 грн., плата за управління кредитом 1 425,89 грн.
Відповідно до вимог статті 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором.
Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню, внаслідок чого слід стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 4 838,61 грн.
Крім того, вирішуючи питання щодо судових витрат, в силу статті 88 ЦПК України, із відповідачки належить до стягнення на користь позивача сплачений ним судовий збір у сумі 243,60 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 527, 530, 610, 611, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 57-60, 88, 197, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс» заборгованість за кредитним договором № 19344140 від 05.08.2010 року в сумі 4 838,61 грн. (чотири тисячі вісімсот тридцять вісім грн. 61 коп.), з якої: основна сума боргу 3 412,72 грн., плата за управління кредитом 1 425,89 грн.
Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП: НОМЕР_1, на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 грн. (двісті сорок три грн. 60 коп.).
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу про апеляційне оскарження не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя В. С. Шавула