У х в а л а

іменем україни

24 грудня 2015 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня

2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», третя особа - ОСОБА_3, про визнання недійсним кредитного договору, посилаючись на те, що 19 червня 2012 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір. Цільове призначення кредиту: придбання автомобіля марки Фольксваген, модель Гольф Плюс.

Зазначав, що визначення гривневого кредиту в еквіваленті до іноземної валюти призводить до дисбалансу майнових інтересів сторін договору, оскільки фактично валютні ризики повністю покладаються на нього (позичальника).

Указуючи, що у зв'язку зі зміною курсу долара США, збільшився і розмір його зобов'язань за кредитним договором, просив визнати недійсним пункт 1.3.1 загальних умов кредитування, що є додатком до кредитного договору; визнати недійсним графік погашення кредиту за кредитним договором від 19 червня 2012 року № 50004870, кредитний договір

від 19 червня 2012 року № 50004870, та договір застави транспортного засобу від 21 червня 2012 року № 50004870.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня

2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва

від 13 жовтня 2015 року, в задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України).

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті

203 цього Кодексу.

Установлено, що 19 червня 2012 року між сторонами укладено кредитний договіріз цільове призначенням - придбання автомобіля марки Фольксваген, модель Гольф Плюс.

Сума кредиту за вказаним договором 170 413 грн 49 коп., що становить еквівалент суми кредиту 21 096 доларів США.

Строк кредиту складає 60 місяців.

Процентна ставка: 9,9 %.

Перший внесок позивачем зроблено в розмірі 7 032 доларів США.

У договорі сторони погодили, що всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до п. 1.3 загальних умов кредитування.

Також сторонами без будь-яких застережень підписаний графік погашення кредиту.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що при укладанні оспорюваного кредитного договору позичальник добровільно погодився на його укладення, а також погодився з тим, що платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до п. 1.3 загальних умов кредитування Підписавши загальні умови кредитування позичальник підтвердив, що компанія належним чином ознайомила його із інформацією, передбаченою

ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_4 відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

А.В.Маляренка