УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні конструктивними елементами будинку, заборону здійснення реконструкції нежитлових приміщень, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні конструктивними елементами будинку, заборону здійснення реконструкції не житлових приміщень, задоволено.

09 листопада 2015 року відповідач ОСОБА_1, в особі представника адвоката ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 05 лютого 2015 року.

В якості підстав для скасування заочного рішення вказує те, що судом було розглянуто цивільну справу у відсутність відповідача ОСОБА_1 та він не був присутній в судовому засіданні. Позивачем не було доведено, що нежитлове приміщення, яке належить ОСОБА_1 використовується мешканцями будинку як допоміжне приміщення. Також, судом не враховане те, що 15 листопада 2012 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт з реконструкції не житлового приміщення по пр. Леніна/вул. Миру в м. Запоріжжі. 19 липня 2013 року Інспекцією було видано декларацію про готовність обєкту до експлуатації.

За вищезазначених обставинах, представник ОСОБА_3 вважає рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року таким, що порушує права ОСОБА_1, а тому просить суд скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 заяву про перегляд заочного рішення підтримали, просять суд скасувати заочне рішення суду та призначити справу до розгляду в загальному порядку з підстав, які викладені у заяві.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_4 в судовому засіданні просить суд заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, посилаючись на її безпідставність та необгрунтованість.

Вивчивши матеріали цивільної справи, заслухавши пояснення учасників процесу, суд вважає, що заява про перегляд заочного рішення підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України (лист від 01 травня 2007 року „Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах) зі змісту ст. 232 ЦПК випливає, що скасування заочного рішення судом, що його ухвалив, можливе у випадку встановлення судом двох обставин: відповідач не з'явився в судове засідання, в якому ухвалено заочне рішення, та не повідомив про причини неявки з поважних причин; докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК.

Обґрунтовуючи заяву про перегляд заочного рішення представник ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_3 не посилається на поважність причин неявки ОСОБА_1 в судові засідання, зазначає тільки ту обставину, що відповідач не був присутній в жодному судовому засіданні.

При цьому судом неодноразово надсилалися повістки на адресу відповідача: м. Запоріжжя, вул. Балка Поповка, 273, яка також зазначена у заяві про перегляд заочного рішення.

Також, в матеріалах справи міститься заява ОСОБА_1 від 23 грудня 2014 року (а.с. 25), відповідно до якої відповідач просив перенести розгляд справи, що був призначений на 24 грудня 2015 року на інший час, у звязку із зайнятістю його представника.

Суд вважає, що у разі неможливості явки до суду представника відповідача, в судове засідання мав можливість зявитися сам ОСОБА_1, оскільки не звертався до суду з заявою про поважність причин своєї неявки, або залучення до участі по справі іншого представника, проте в судове засідання 24 грудня 2014 року відповідач ОСОБА_1 не зявився і в подальшому, знаючи про наявність справи у суді, не здійснив жодних дій, спрямованих на забезпечення явки до судового засідання або особисто, або свого представника.

Відповідно до розяснень Верховного Суду України (лист від 01 травня 2007 року „Практика ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах) другу умову слід розуміти таким чином, що відповідач у своїй заяві про перегляд заочного судового рішення посилається на такі обставини та на такі докази на їх підтвердження, що якби вони були відомі суду при ухваленні заочного рішення, суд прийшов би до іншого висновку, ухвалив би принципово інше рішення.

Суд вважає, що зазначені у заяві представником заявника ОСОБА_1 обставини не можуть вплинути на суть винесеного рішення, оскільки всупереч вимогам ст. ст. 229, 232 ЦПК України заявник не послався на жоден доказ, який має істотне значення для правильного вирішення справи.

З пояснень заявника та його представника, які були надані у судовому засіданні вбачається, що ОСОБА_1 та його представник не заперечують факту реконструкції відповідачем несучої стіни (конструктивного елементу) житлового будинку 155/13, по пр. Леніна/вул. Миру в м. Запоріжжі у стані, який існував до облаштування окремого виходу з нежитлових приміщень № 18, 19 цокольного поверху будинку 155/13, по пр. Леніна/вул. Миру в м. Запоріжжі на вул. Миру, але вважають, що вказана реконструкція відбувалася законно на підставі дозвільних документів. Проте, заявник не спростовує доводи позивача та висновок суду щодо відсутності згоди співвласників на проведення реконструкції конструктивних елементів будинку.

Посилання заявника на декларацію про готовність обєкту до експлуатації, виданою Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Запорізькій області, суд вважає безпідставним, з огляду на положення Закону України „Про обєднання співвласників багатоквартирного будинку та Рішення Конституційного Суду України № 4-рп від 02 березня 2004 року.

Оскільки обставини, на які посилається заявник, не мають істотного значення для правильного вирішення справи та суду не надані докази, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, а також не було встановлено поважність причин неявки в судове засідання відповідача ОСОБА_1, суд вважає, що підстави для скасування заочного рішення відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 231 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою залишити заяву без задоволення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення слід залишити без задоволення.

Водночас, суд також розясняє, що відповідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 209, 210, 231-232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 05 лютого 2015 року - залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Відповідно до ст. 231 ЦПК України у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 22 грудня 2015 року.

Повний текст ухвали виготовлено 25 грудня 2015 року.

Суддя: К.В. Гашук