Номер провадження: 22-ц/785/9363/15
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Желєзнова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення матеріального збитку та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року,

встановила:

У червні 2013 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому з врахуванням уточнень у вересні 2015 р. остаточно просив стягнути з відповідачки на його користь: 1) матеріальні збитки у сумі 3 904,85 грн.; 2) відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000,00 грн.; 3) витрати на проведення експертизи у сумі 1 033,20 грн., витрати на повідомлення відповідача про проведення експертизи у сумі 80,52 грн. та судовий збір.

ОСОБА_4 у позові посилався на те, що 16.04.2013 р. ОСОБА_5 ударами рук, ніг, тяжким предметом умисно пошкодив належний йому автомобіль. Вина ОСОБА_6 у пошкоджені належного йому майна підтверджена матеріалами кримінального провадження, яке було закрито у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення тільки за сумою матеріального збитку. Розмір завданої матеріальної шкоди підтверджується висновком судової експертизи.

Неправомірними діями ОСОБА_6 йому завдано також моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у звязку з пошкодженням його майна, зміні звичного ритму життя та планів. Відшкодування моральної шкоди становить 5 000 грн..

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити його у повному обсязі за викладених у позові підстав.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Посилався на відсутність доказів вини ОСОБА_6.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 22.09.2015 р. у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено у повному обсязі.

ОСОБА_4, посилаючись на ухвалення рішення при невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове рішення по суті його позовних вимог.

Представник апелянта у судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_5 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. Його представник у судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилався на те, що рішення є законним та обґрунтованим. Суд першої інстанції правильно встановив відсутність підстав для покладення на ОСОБА_5 обовязку з відшкодування майнової та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи в повному обсязі у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними (а. с. 159 161).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам діючого законодавства (ст. ст. 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 11, 60, 179, 213 ЦПК України). Доводи апеляційної скарги не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів.

Встановлено, що 16.03.2103 р. належному позивачу автомобілю було завдано механічних пошкоджень. ОСОБА_5 заперечує свою вину у завданні шкоди позивачу. Відповідно до постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 26.04.2013 р. (а. с. 56) кримінальне провадження було відкрито не відносно конкретної особи, а за фактом пошкодження чужого майна за заявою ОСОБА_4, в якій він просив прийняти міри до ОСОБА_5 у звязку з пошкодженням останнім належного йому автомобіля. У звязку з тим, що ст. 194 КК України передбачає умисне пошкодження чужого майна, що заподіяло шкоду у великих розмірах, на суму яка в двісті пятдесят і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, а завданий ОСОБА_4 збиток складає 7 008 грн., що не є шкодою у великих розмірах, склад кримінального правопорушення передбаченого ст. 194 КК України відсутній.

Копії матеріалів кримінального провадження по зверненню ОСОБА_4 за ознаками ст. 194 КК України (а. с. 50 57) містять тільки пояснення потерпілого ОСОБА_4. Пояснень ОСОБА_5 з приводу завдання шкоди ОСОБА_4 вони не містять.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження ОСОБА_4 звернувся із заявою до міліції - 24.04.2013 р., тобто через вісім днів після завдання шкоди. На підтвердження розміру матеріальної шкоди надав рахунок-фактуру № Т13-004765-МРЦ від 22.04.2013 р. (а. с. 55). Однак, на момент завдання шкоди характер пошкоджень автомобіля зафіксовано не було.

Відповідно до листа Малиновського РВ ГУМВС України в Одеській області від 25.06.2014 р. № 31/21/-302 (а. с. 121) в ході кримінального провадження за заявою ОСОБА_4 не була встановлена вина ОСОБА_5 у завдані шкоди належному позивачу автомобілю.

Із наданого позивачем відеозапису на диску (а. с. 8) вбачається, що якась фізична особа завдає удар ногою по належному позивачу автомобілю. Однак, цю особу у встановленому порядку не ідентифіковано.

Свідок з боку позивача - ОСОБА_7 підтвердив завдання фізичною особою механічних пошкоджень належному позивачу автомобілю. Однак, з його пояснень також не можна дійти беззаперечного висновку про завдання шкоди саме ОСОБА_5, оскільки свідок пояснив, що може б і впізнав особу, яка завдала пошкоджень, якщо він її б побачив. Але цього не відбулося.

За правилами встановленим ст. ст. 1166, 1167 ЦК України шкода, завдана неправомірними діями майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», з подальшими змінами та доповненнями, шкода заподіяна майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Оскільки матеріали справи не містять доказів, на підставі яких на відповідача беззаперечно можна покласти обовязок з відшкодування шкоди, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову.

Доводи апелянта про помилковість висновку суду щодо відсутності доказів вини ОСОБА_5 у завданні шкоди не відповідають обставинам справи, а тому не приймають колегією суддів до уваги.

За викладених вище обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_4, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останнього у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 22 вересня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3