Справа № 536/1896/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2015 року Кременчуцький районний суд Полтавської області в складі: головуючого судді Клименко С.М.

за участю секретаря Кірікової В.С.

представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 та її представника адвоката ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в залі судових засідань в місті Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики посилаючись, що 15 січня 2012 року вона позичила відповідачу кошти в сумі 10 000 грн., які остання зобовязувалася повернути до 30 червня 2013 року з процентами за користування в сумі 15 000 грн. До обумовленої дати повернення коштів відповідач їх не повернула і до цього часу ухиляється від їх повернення.

Просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь борг за довогором позики в сумі 15 000 грн., інфляцію в сумі 1 851 грн, 3% річних в сумі 520,27 грн. та 943,60 грн. судових витрат.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 позов підтримав та просив задовольнити, про обставини та підстави якого пояснив так, як це викладено в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник адвокат ОСОБА_4 позов не визнали, просили відмовити в його задоволенні. Відповідач пояснила, що вона дійсно зверталася до ОСОБА_1 з проханням позичити їй кошти в сумі 10 000 грн., заповнила договір позики, але коштів остання їй так і не передала, а тому вважає, що договір позики між ними не був укладений.

Суд, заслухавши пояснення уповноваженого представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши матеріли справи і оцінюючи все в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

В відповідності до ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи, розяснює особам, які беруть участь у справі їх права і обовязки, попереджає про наслідки вчинення чи не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їх прав.

Так, в судовому засіданні встановлено, що в відповідності до ст1046 ЦК України, що за договором позики одна сторона, позикодавець, передає у власність другій, позичальникові, грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві грошові кошти і що договір позики є укладеним з моменту передання грошей, 15 січня 2012 року сторони уклали договір позики, згідно умов якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_3 кошти в сумі 10 000 гривень, які відповідач зобовязувалася повернути до 30 червня 2013 року в сумі 15000 грн., що підтверджується розпискою, яку сторони не оспорюють.

Всупереч вимогам ст.1049 України, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у такій самій кількості, яка йому була передана у строк та в порядку, що встановлені договором, відповідач кошти не повернула, чим порушила права та інтереси позивача, які необхідно поновити та згідно зі ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму, стягнути суму позики в розмірі 15 000 грн. та на підставі ст.625 ЦК України, що боржник, не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобовязання та боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу.

Крім цього, враховуючи положення ч.2 ст.625 ЦК України, що боржник, який прострочив виконання зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти в сумі 1 851 грн., що становить суму інфляції за весь період прострочення виконання зобовязань з 01 липня 2013 року по 27 серпня 2014 року, тобто за 422 днів, і три проценти річних від простроченої суми, що становить 520 грн. 27 коп., згідно наданого позивачем розрахунку, який судом перевірений та визнаний правильним.

Також в судовому засіданні встановлено, що всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, відповідач в підтвердження обставин, що позивач гроші їй не передавала, доказів не надала, а позивач їх заперечує, тому суд їх відхиляє.

Оскільки позов задоволено, то в відповідності до ст.88 ЦПК України, суд стягує понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. та за надання правової допомоги в сумі 700 грн., що підтверджено документально.

Керуючись ст.ст.10.11, 209, 60, 88, 214-216 ЦПК України, на підставі ст.ст.625,1046,1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 борг в сумі 15 000 (пятнадцять тисяч) грн., інфляцію в сумі 1 851 (одна тисяча вісімсот пятдесят одна) грн., 3 % річних в сумі 520 (пятсот двадцять) грн. 27 коп. і судові витрати в сумі 943 (девятсот сорок три) грн. 60 коп., а всього 18 314 (вісімнадцять тисяч триста чотирнадцять) грн. 87 коп.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд всіма учасниками процесу на протязі 10 днів з часу його проголошення.

У разі застосування ст.218 ЦПК України скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Суддя С. М. Клименко