У Х В А Л А

"17" грудня 2015 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області Жарікова О. В. , розглянувши позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ДСП Агрофірми «Гвіздівці» про стягнення заборгованості, -

В С ТА Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду звернулась Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2, ДСП Агрофірми «Гвіздівці» про стягнення заборгованості.

Як вбачається з позовної заяви та додатків до неї, 01.07.2013 року між ФОП ОСОБА_1 та ДСП Агрофірма «Гвіздівці» було укладено договір №1 на виконання робіт.

Відповідно до п.1.1 Договору, предметом договору є надання Виконавцем послуг по збиранню врожаю зернових культур на площах Замовника комбайнами виконавця.

10.07.2013 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Відповідно до п.1.1. названого Договору, поручитель поручається перед кредитором за виконання обовязку ПСП Агрофірма «Гвіздівці».

Відповідно до п.3.1. Договору, поручитель зобовязаний у разі порушення боржником обовязку за основним договором, самостійно виконати зазначений обовязок боржника перед кредитором на підставі письмової вимоги кредитора в строк 30 календарних днів шляхом сплати коштів в сумі 1000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.3 ГК України, під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб'єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Відповідно до ст.1 ГК України, цей Кодекс визначає основні засади господарювання в Україні і регулює господарські відносини, що виникають у процесі організації та здійснення господарської діяльності між суб'єктами господарювання, а також між цими суб'єктами та іншими учасниками відносин у сфері господарювання.

Відповідно до ст.12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, та з інших підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник в результаті здійснення господарської діяльності, отже даний спір підлягає розгляду господарським судом за правилами встановленими Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до ст.115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала. Ухвала суду разом із заявою та всіма додатками до неї надсилаються позивачеві.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.7 закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

Позивачем сплачено судовий збір в сумі 1621,25 грн., згідно квитанції №ПН4878 від 15.12.2015 року.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 115 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ДСП Агрофірми «Гвіздівці» про стягнення заборгованості повернути позивачу.

Повернути Фізичній особі-підприємцю ОСОБА_1 понесені судові витрати на сплату судового збору у розмірі 1621,25 грн., згідно квитанції №ПН4878 від 15.12.2015 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3