РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року

Київський районний суд м. Харкова

в складі головуючого судді: Дмитрієва О.Ф.,

при секретарі: Савицькій К.С.,

за участі позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Харківської міської ради Харківської області про визнання права користування житловим приміщенням, - , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права користування квартирою № 21 по вул.. Сумській,6 в м.Харкові. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що його мати ОСОБА_5 була наймачем, проживала та була зареєстрована в комунальній квартирі АДРЕСА_1. 02.03.2015 року ОСОБА_5 померла. Позивач був зареєстрований в спірній квартирі з 1980 року по 2006 рік. З 2006 року по 2009 рік він проживав за іншою адресою. Між тим з 2009 року позивач знову почав проживати в спірній квартирі зі своєю матір»ю, де і проживає по теперішній час.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили задовольнити.

Представник відповідача надав суду заперечення проти позову, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав,що виконавчим комітетом ХМР не приймалося рішення щодо надання спірної квартири позивачу, договір найму з ним не укладався та позивач зареєстрований за іншою адресою. Крім того померла мати позивача не зверталася до відповідних органів з питанням реєстрації позивача у спірній квартирі. .

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебували у родинних відносинах, як син та мати.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла 02.03.2015 року.

На підставі рішення Виконкому Київської районної ради м. Харкова № 348/1 від 16.12.2003 року ОСОБА_5 визнана наймачем трьох кімнатної житл. Пл.. 47.8 кв.м. у комунальній квартирі АДРЕСА_2 з сім»єю чотири особи: 1. наймач, 2. син- Буцький В.О., 3. невістка- Буцька Н.С., ОСОБА_6

Відповідно довідки з місця проживання про склад сім»ї та прописку № 1184 від 03.09.2015 ОСОБА_5 зареєстрована у комунальній квартирі АДРЕСА_1.

Згідно довідки Київського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період часу з 2009 року по теперішній час проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом встановлено, що позивач у розумінні ст. 64 ЖК України є членом сім'ї наймача спірної квартири.

Згідно зі ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно зі ст..11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Згідно ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше , як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до вимог ч.4 ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно ст. 64 ЖК України, члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем всіма правами і несуть всі обов'язки , що випливають з договору найму житлового приміщення. До членів сім»ї наймача відносяться подружжя наймача, їх діти і батьки. Якщо зазначені особи, перестали бути членами сім»ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщення, вони мають ті ж права і обов'язки, що і наймач.

Частиною 2 ст.65 ЖК України передбачено, що особи, що вселились в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України в п.15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" , наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Згідно з роз»ясненнями, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами, внесеними постановами Пленуму від 10.03.1989 року №2 та від 25.12.1992 року №3), при розгляді спорів про право користування житловим приміщенням осіб, які вселились до наймача, суд повинен з»ясувати порядок, установлений при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім»ї наймача, чи прописані вони у цьому жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім»ї, що проживають із ним, певний порядок користування житловим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім'ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселились, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали свою згоду.

Відповідно до ст. 824 ЦК України, у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах.

Судом встановлено, що позивач був вселений за усною угодою головним квартиронаймачем в спірну квартиру, проживає в ній по теперішній час, несе витрати по її утриманню, сплачує за комунальні послуги, у зазначеному житловому приміщенні не прописаний, але це приміщення є його постійним місцем проживання, а тому його вимоги про визнання права користування спірним жилим приміщенням є обґрунтованими, оскільки заміна наймача без участі первісного наймача закон передбачає у двох випадках - у разі смерті наймача та в разі вибуття його з житла. В даному випадку наймач квартири ОСОБА_5, яка була матір»ю позивача та вела з ним спільне господаоство померла.

Іншого шляху окрім звернення до суду за захистом порушеного права у позивача немає та позивач правильно у розумінні ст.16 ЦК України обрав спосіб захисту порушеного права.

Враховуючи викладені обставини справи та вимоги Закону, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 право користування квартирою за адресою: АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: