АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/250/15-ц Головуючий у І інстанції Третьякова І.В.
Номер провадження №22-ц/791/1578/15 Доповідач Семиженко Г.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області у складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Базіль Л.В.,

ОСОБА_1,

секретар Гуров Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Херсоні апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» таОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Одеської обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

у січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом з вимогами стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 500 гривень невиплаченої франшизи у відшкодування матеріальної шкоди та 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди, та про стягнення з Одеської обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь позивача страхового відшкодування в сумі 7095,99 гривні, відшкодування за рахунок обох відповідачів позивачу понесених судових витрат.

В обґрунтування позову посилався на те, що 13 липня 2014 року на автодорозі Херсон-Джанкой-Феодосія-Керч 11 км 700 м з вини ОСОБА_3, який управляв автомобілем марки RENAULT, державний номер НОМЕР_1, трапилася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої було здійснено наїзд на нерухомий автомобіль SKODA, державний номер НОМЕР_2, який в своє чергу від удару автомобіля відповідача зіткнувся з автомобілем позивача MITSUBISH, державний номер НОМЕР_3, та пошкодив його, постановою судді Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні вказаного правопорушення та притягнуто до адміністративної відповідальності, за висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Вэ-321 від 15 вересня 2014 року вартість спричиненої позивачу матеріальної шкоди становить 11341,82 гривні, на момент дорожньо-транспортної пригоди між ОСОБА_3 та Одеською обласною дирекцією Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»було укладено договір про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу, відповідно до полісу № AI/1259131 від 27 червня 2014 року страхова сума за заподіяну майну шкоду становить 50000 гривень та 500 гривень франшиза, 14 січня 2015 року страховою компанією позивачу було відшкодовано частину збитків виплатою страхового відшкодування в розмірі 3745,83 гривні, решту збитків не відшкодовано, що вважає неправомірним.

З ОСОБА_3 позивач просив стягнути 500 гривень невідшкодованої іншим відповідачем суми франшизи, та відшкодувати моральну шкоду 2000 гривень, яку він зазнав у звязку з пошкодженням власного автомобіля, який утримувався у ідеальному стані, що викликало у позивача почуття гордості, з пошкодженням авто позивач соромиться сідати за кермо, вимушений був змінити спосіб життя та нести додаткові витрати.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2015 року позовні вимоги задоволено, ухвалено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 500 гривень в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 2000 гривень у відшкодування моральної шкоди, 835,50 гривні в рахунок відшкодування судових витрат; з Одеської обласної дирекції Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 стягнуто 7095,99 гривні в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 1671 гривень в рахунок відшкодування судових витрат.

В апеляційній скарзі Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія»з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду поставлено питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не було надано автомобіль для додаткового огляду, судом першої інстанції при ухвалені рішення не було прийнято до уваги ремонтну калькуляцію № uip_8698 та звіт № 1937 від 04 серпня 2014 року, за якими вартість ремонту транспортного засобу MITSUBISHI, державний номер НОМЕР_3, разом з ПДВ становить 5095 гривень, 14 січня 2015 року страховою компанією на користь позивача із вирахуванням 20 % ПДВ та 500 гривень франшизи було перераховано 3745,83 гривні, окрім того судом першої інстанції ухвала про допущення представника позивача у якості особи, що надає правову допомогу не постановлялася, а тому витрати на правову допомогу із страхової компанії стягнуто безпідставно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, оскільки позивачем не надано доказів причинного звязку між зіткненням автомобіля ОСОБА_3 з автомобілем SKODA та пошкодженням автомобіля позивача, не доведено, що характер пошкоджень його автомобіля, час їх утворення та локалізація відповідають часу та могли бути отримані в момент зіткнення автомобілів ОСОБА_3 з автомобілем SKODA, не вирішено питання щодо призначення відповідної експертизи, висновок № Вэ-321 від 15 вересня 2014 року, на який посилався суд першої інстанції містить значні суперечності, не є належним доказом та складений лише через 2 місяці після ДТП, відповідальність ОСОБА_3 за полісом цивільно-правової відповідальності застраховано на суму 100000 гривень, а тому посилання позивача на положення ст. 1194 ЦК України є невірним, оскільки сума завданого збитку становить лише 11341,82 гривні, крім того позивачем не було надано доказів завдання моральної шкоди та якими діями ОСОБА_3 вона була завдана, відсутні також докази надання адвокатом правової допомоги та сплати таких послуг позивачем, а тому витрати на правову допомогу стягнуто безпідставно.

В судовому засіданні при апеляційному розгляді справи сторони свої процесуальні позиції підтримали, при цьому позивач та його представник просили суд задовольнити їх клопотання про збільшення позовних вимог до 12247,47 гривні з врахуванням визначеної висновком експертизи вартості відновлювального ремонту автомобіля в 16493,3 гривні.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з таких підстав.

Спірні правовідносини сторін врегульовано положеннями Законів України "Про страхування", «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", нормами ЦК України, які регулюють питання страхування та відшкодування шкоди, при цьому колегія суддів виходить з принципу відшкодування майнової шкоди у повному обємі, який встановлений у ст. 1166 ЦК України, за рахунок заподіювача шкоди та за рахунок виплати страхового відшкодування, визначеного належним чином.

Ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності визначено забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Згідно п. 22.1 ст. 22 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

В ст. ст. 28, 29 вказаного Закону приведено визначення шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу, з евакуацією транспортних засобів з місця дорожньо-транспортної пригоди, у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Як вбачається з матеріалів справи постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 12 серпня 2014 року ОСОБА_3 визнано винним у порушенні Правил дорожнього руху, результатом чого стало пошкодження автомобіля позивача, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 відповідно до полісу № АІ/1259131 була застрахована Приватним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» з лімітом відповідальності за майнову шкоду 50000 гривень, сторонами у справі не заперечується факту настання страхового випадку за вказаним договором страхування, на момент розгляду справи апеляційним судом спірними моментами є належний розмір страхового відшкодування, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3, відшкодування судових витрат.

За висновком № Вэ-321 експертного автотоварознавчого дослідження від 15 вересня 2014 року, який покладено в основу рішення суду, збитки позивача від пошкодження його автомобіля становлять 11341,82 гривні, відповідно до звіту № 1937 фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 з оцінки транспортного засобу вартість матеріального збитку, завданого автомобілю позивачу в результаті ДТП, становить 5095 гривень, згідно страхового акту № ОЦ/123/450/14/0480 від 12 січня 2015 року Публічним акціонерним товариством «Українська пожежно-страхова компанія» на рахунок позивача 14 січня 2015 року перераховано страхове відшкодування в розмірі 3745,83 гривні, 26 січня 2015 року між адвокатом ОСОБА_6 та ОСОБА_4 було укладено договір про надання правової допомоги, за яким останнім було сплачено 3705,2 гривні (а.с. 10-33, 49, 61, 86, 115-132, 158-159, 162, 180).

При апеляційному розгляді справи було призначено судову автотоварознавчу експертизу, за її висновком вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача на момент проведення експертизи 29 жовтня 2015 року становить 16493,3 гривні, на момент дорожньо-транспортної пригоди 13 липня 2014 року становить 13018,34 гривні. Оцінюючи висновок даної експертизи колегія суддів вважає його належним чином обґрунтованим та послідовним, який не спростовує, а підтверджує вимогу позивача та висновок суду першої інстанції щодо стягнення належного розміру страхового відшкодування, цей розмір не перевищує передбачений у страховому полісі ліміт відповідальності, виплачене ж страховою компанією страхове відшкодування є заниженим та не відповідає завданим позивачу збиткам - витратам, які він мусить понести для відновлення пошкодженої речі.

Вина відповідача ОСОБА_3 у даній дорожньо-транспортній пригоді, наслідком якої стало пошкодження автомобіля позивача, знайшла своє підтвердження у судовому засіданні, суд у відповідності до положень ст. ст. 1166, 1167 ЦК України підставно поклав на даного відповідача відповідальність за матеріальну шкоду в розмірі невідшкодованої страховою компанією франшизи, та моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях позивача від неправомірного та небезпечного пошкодження належного йому автомобіля, необхідності змінити сталий уклад життя, нести витрати на коштовний ремонт автомобіля.

На даній стадії цивільного процесу збільшення позовних вимог суперечить нормам процесуального права, оскільки у відповідності до ч. 1. ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заявлене клопотання сторони позивача задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційних скарг щодо неправомірності відшкодування витрат позивача на правову допомогу не відповідає положенням ст. ст. 79, 84, 88 ЦПК України та суперечить розясненням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові N 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки представник позивача був реально допущений до участі у справі та надавав правову допомогу.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» як сторони, яка оспорювала правильність стягнення судом першої інстанції страхового відшкодування, що спонукало позивача заявити клопотання про проведення судової експертизи та нести відповідні витрати при розгляді справи апеляційним судом, належить стягнути на користь позивача понесені ним витрати по проведенню судової експертизи.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не містять посилання на обставини чи норми права, які б могли буди підставами для їх задоволення, скарги слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія», ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 20 квітня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_4 3095 гривень у відшкодування судових витрат, понесених при апеляційному розгляді справи.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, на неї протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_7

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_8

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1