У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Мартинюка В.І.,
Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, про визнання свідоцтва недійсним, усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, у якому зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер його батько - ОСОБА_11, якому на праві власності належав житловий будинок по АДРЕСА_1.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2008 року визнано недійсними заповіт від 03 грудня

2001 року, відповідно до якого ОСОБА_11 заповів вказаний будинок своїй дружині - ОСОБА_7, та свідоцтво про право власності за заповітом від 08 серпня 2002 року, видане ОСОБА_7 За позивачем суд визнав право власності на ј частини спірного будинку.

З липня 2008 року ОСОБА_7 перешкоджає йому потрапити на подвір'я та у будинок, не дає можливості зареєструвати право власності на будинок, неодноразові звернення до правоохоронних органів та заходи запобігання та громадського впливу виявилися безрезультатними. Просив:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії

НОМЕР_1, видане ОСОБА_7 21 січня 2015 року;

- скасувати рішення від 21 січня 2015 року № 18745428 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1;

- визнати недійсною реєстрацію місця проживання ОСОБА_8,

ОСОБА_9 у будинку по АДРЕСА_1;

- визнати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 такими, що втратили право користування спірним будинком;

- зобов'язати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не чинити йому перешкод у заміні дверних замків у будинку, гаражах та господарських будівлях;

- зобов'язати відповідачів виселитися з житлового будинку та знятися з реєстраційного обліку в будинку.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року у позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року скасовано, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга має бути задоволена частково.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги судами не дотримано.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_11 (а. с. 51).

Після його смерті з заявами про прийняття спадщини звернулися син спадкодавця - ОСОБА_6 та дружина - ОСОБА_7

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 липня 2008 року визнано недійсним заповіт від 03 грудня 2001 року, згідно з яким ОСОБА_11 заповів усе своє майно, у тому числі і будинок по АДРЕСА_1 дружині - ОСОБА_7 Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 08 серпня 2002 року, видане ОСОБА_7 Визнано за ОСОБА_6 право власності на ј частини житлового будинку по АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_11 (а. с. 7−9).

21 січня 2015 року Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області ОСОБА_7 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на Ѕ частини житлового будинку по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після чоловіка - ОСОБА_11, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 28).

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_6 в уточненій позовній заяві просив:

- визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії

НОМЕР_1, видане ОСОБА_7 21 січня 2015 року;

- скасувати рішення від 21 січня 2015 року № 18745428 про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно - житловий будинок по АДРЕСА_1;

- визнати недійсною реєстрацію місця проживання ОСОБА_8,

ОСОБА_9 у будинку по АДРЕСА_1;

- визнати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 такими, що втратили право користування спірним будинком;

- зобов'язати ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не чинити йому перешкод у заміні дверних замків у будинку, гаражах та господарських будівлях;

- зобов'язати відповідачів виселитися з житлового будинку та знятися з реєстраційного обліку в будинку (а. с. 41−44).

Відмовляючи у позові про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого ОСОБА_7 21 січня 2015 року, та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_7, суд першої інстанції керувався тим, що згідно зі ст. 545 ЦК Української РСР від 1963 року (що діяла на момент виникнення спірних правовідносин), якщо заповіт визнано недійсним, то спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений спадщини, одержує право спадкування на загальних підставах. Оскільки заповіт від 03 грудня 2001 року рішенням суду визнано частково недійсним, ОСОБА_7 набула право на спадкування за законом як дружина спадкодавця та спадкоємець першої черги за законом, тому підстав для визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину та скасування державної реєстрації права власності на спірне нерухоме майно немає.

Стосовно незаконності реєстрації в спірному будинку, зобов'язання знятися з реєстраційного обліку, вимоги про визнання такими, що втратили право користування спірним житлом, виселення, суд першої інстанції зазначив, що вказані особи є членами сім'ї відповідача, вселилися в будинок за життя спадкодавця та з дозволу відповідача як власника частини будинку, з тому підстав для задоволення цієї частини позову теж немає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки до участі у справі відповідачами не залучені орган реєстрації місця проживання та орган державної реєстрації нерухомості, не уточнено правові підстави для позбавлення відповідачів права на проживання у будинку відповідно до ст. 16 ЦК України та

ст. 11 ЦПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Дотримання вказаного принципу є надзвичайно важливим при розгляді справ, оскільки він гарантує, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме змогу забезпечити захист своїх інтересів.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Позивач просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом серії НОМЕР_1, видане ОСОБА_7 21 січня 2015 року на 1/2 частини спірного будинку, та скасувати рішення від 21 січня 2015 року № 18745428 про його державну реєстрацію. Оскільки у зазначеному свідоцтві зазначено про право на Ѕ частини спірного будинку за позивачем, суду першої інстанції необхідно було уточнити позовні вимоги позивача, чи мова іде про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину у цілому чи у частині.

Вимоги ОСОБА_6 щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, судом не розглянуті.

Позовні вимоги про зобов'язання відповідачів усунути перешкоди у здійсненні позивачем права користування та розпорядження майном, можливості замінити дверні замки в будинку, гаражах та господарських будівлях є взаємопов'язаними з питаннями власності та правових підстав проживання відповідачів і похідні від них також не розглянуті.

Судом першої інстанції не роз'яснено сторонам їх обов'язок надати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень.

При розгляді справи суди не звернули увагу, що відповідачі ОСОБА_8 та ОСОБА_9 зареєстровані у спірному будинку після набуття ОСОБА_6 права власності на Ѕ його частини і не з'ясували, чи відбулося вселення і реєстрація зазначених осіб з дотриманням вимог законодавства.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації.

Ні орган, уповноважений реєструвати місце проживання, ні орган реєстрації нерухомого майна до участі в справі як відповідачі не залучені. Тобто судом першої інстанції неправильно встановлено коло учасників процесу та не залучено їх до участі у справі, не з'ясовано усіх обставин у справі, що вплинуло на правильність ухваленого рішення.

Згідно з п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд під час проведення попереднього судового засідання вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, та відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача.

Суд з урахуванням наведеного повинен вчинити дії, які від нього вимагає положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Суд касаційної інстанції враховує, що апеляційний суд в силу своїх повноважень, передбачених цивільно-процесуальним законодавством, позбавлений можливості залучити до участі у справі належного відповідача на стадії апеляційного провадження.

Разом з тим зазначає, що норми цивільного процесуального закону не виконані, позивачу не роз'яснено право на залучення до участі в справі співвідповідачів, а також уточнення позовних вимог, що передбачено у ч. 2 ст. 31 ЦПК України. За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними й обґрунтованими, а тому відповідно до ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 333, 336, 338, 343, 344, 345, 347, 349 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 20 липня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
Ю.Г. Іваненко
В.І. Мартинюк
О.М. Ситнік