Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі: головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форвард» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди,

Встановив :

ОСОБА_1 ( далі Позивач) звернулася до ПАТ «Банк Форвард» (далі Відповідач) з позовом про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди,за наступних обставин.

На підставі наказу № 16-31-К від 02.07.2014 р. Позивач була прийнята на посаду заступника начальника Одеського відділення № 2 Південної регіональної дирекції Управління регіонального розвитку Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Стандарт».

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Стандарт» було змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Банк Форвард». Державну реєстрацію змін проведено 07 жовтня 2014 року.

На підставі рішення, прийнятого Правлінням Банку (протокол № 22 від 13 травня 2015 р.) 15 травня 2015 року видано наказ № 371 «Про заходи із закриття Вінницького відділення № 1, Одеського відділення № 2 ПАТ «Банк Форвард» відповідно до якого було затверджено дату закриття Одеського відділення № 2 (м. Одеса, проспект Шевченка, 23) - 24 червня 2015 р.

Згідно з п. 16 зазначеного наказу від 15 травня 2015 року наказано Управлінню мережі відділень спільно з Управлінням по роботі з персоналом розглянути можливість переведення співробітників Одеського відділення № 2 на інші відділення Банку в строк до 24 червня 2015 року.

Однак, жодних дій щодо переведення співробітників Одеського відділення № 2 на інші відділення Банку в строк, зазначений в наказі керівництвом Банку здійснено не було.

Натомість керівництво Банку змусило Позивача в примусовому порядку подати заяву про звільнення із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України - за угодою сторін.

10 липня 2015 року на підставі наказу по особовому складу № 1053-К Позивача звільнено із займаної посади заступника начальника Одеського відділення № 2 Південної регіональної дирекції Управління регіонального розвитку Публічного акціонерного товариства «Банк Форвард» згідно п. 1 ст. 36 Кодексу законів про працю України за угодою сторін.

За викладених обставин Позивач вважає, що при звільненні була позбавлена гарантій, які передбачені для вивільнюваних працівників, зокрема, права на отримання вихідної допомоги та переважного права на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу та просить змінити формулювання причини звільнення з п.1 ст.36 КЗпП України(за угодою сторін) на п.1 ст.40 КЗпП України(у звязку зі змінами в організації виробництва і праці) та стягнути з Відповідача вихідну допомогу у розмірі середньомісячного заробітку.

Позивач також вважає, що внаслідок тривалого конфлікту між нею та Відповідачем їй було завдано моральної шкоди : постійно знаходилась в нервовому напруженні, вимушена була докладати зусиль для організації свого життя, оскільки вона є матірю двох неповнолітніх дітей та на даний час не може належним чином забезпечити потреби сімї, у звязку з чим просить стягнути з Відповідача моральну шкоду в розмірі 3000 грн.

Відповідач позов не визнав, надав суду письмові заперечення, в яких, зокрема зазначив, що твердження Позивача щодо позбавлення її гарантій, в тому числі невиплата вихідної допомоги, нездійснення Відповідачем жодних дій для переведення працівників Одеського відділення № 2 на інші відділення Банку не відповідають фактичним обставинам справи. Як зазначає Відповідач, Позивач неодноразово подавала заяви про її звільнення на підставі п.1 ст.36 КЗпП України (за угодою сторін) і також неодноразово їх відкликала, також у Позивача відсутні докази щодо примушування Позивача звільнитись за угодою сторін та завдання моральної шкоди. З урахуванням цих обставин Відповідач просить відмовити Позивачу в задоволенні позову в повному обсязі (а.с.30-33).

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони та їх представників, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

На підставі наказу № 16-31-К від 02.07.2014 р. Позивач була прийнята на посаду заступника начальника Одеського відділення № 2 Південної регіональної дирекції Управління регіонального розвитку Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Стандарт» згідно запису № 23 в трудовій книжці Позивача АС № 648246 (а.с.8-12).

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Стандарт» було змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство «Банк Форвард». Державну реєстрацію змін проведено 07 жовтня 2014 року.

На підставі рішення, прийнятого Правлінням Банку (протокол № 22 від 13 травня 2015 р.) 15 травня 2015 року видано наказ № 371 «Про заходи із закриття Вінницького відділення № 1, Одеського відділення № 2 ПАТ «Банк Форвард» відповідно до якого було затверджено дату закриття Одеського відділення № 2 (м. Одеса, проспект Шевченка, 23) - 24 червня 2015 р.

Згідно з п. 16 зазначеного наказу від 15 травня 2015 року наказано Управлінню мережі відділень спільно з Управлінням по роботі з персоналом розглянути можливість переведення співробітників Одеського відділення № 2 на інші відділення Банку в строк до 17 червня 2015 року (а.с.4-7).

Наказом № 1053-К від 10 липня 2015 року Позивач звільнена з посади за угодою сторін згідно п.1 ст.36 КЗпП України (а.с.13).

Позивач є матірю двох дітей : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 021623 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД № 309581 (а.с.15-16).

20.05.2015 року Позивач надала заяву про звільнення з посади з 03 липня 2015 року за угодою сторін (а.с.35).

22.06.2015 року Позивач відізвала свою заяву (а.с.36).

22.06.2015 року Позивач надала заяву про звільнення її з 17 липня 2015 року за угодою сторін (а.с.37).

09.07.2015 року Позивач відізвала вказану заяву (а.с.38).

09.07.2015 року Позивач надала заяву про звільнення її з посади з 10 липня 2015 року за угодою сторін (а.с.39).

Згідно розписки від 10.07.2015 року Позивач отримала трудову книжку АС № 648246 (а.с.40).

Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 (далі постанова Пленуму Верховного Суду) роз'яснено, що в разі домовленості між працівником і

власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 статті 36 КЗпП України (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Працівник не може бути звільнений за пунктом 1 статті 36 КЗпП України за угодою сторін, якщо одна зі сторін не дає згоди на припинення трудового договору за цим пунктом або не було досягнуто домовленості про дату звільнення. У цьому випадку трудовий договір може бути розірваний з ініціативи працівника або власника чи уповноваженого ним органу з інших підстав, передбачених КЗпП України, та з додержанням відповідно до встановлених для таких підстав звільнення вимог закону, наприклад статей 38-44 КЗпП України.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1991 р. якщо обставинам, які стали підставою звільнення, в наказі (розпорядженні) дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю.

Відповідно до ч. З статті 10 Цивільного Процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог, оскільки не встановлена неправильна юридична кваліфікація формулювання причини звільнення Позивача, оскільки звільнення Позивача відбулось на підставі її заяви та з зазначенням нею правових підстав звільнення, а саме : за угодою сторін.

Суд також враховує, що Позивачем неодноразово надавались заяви про звільнення з посади за угодою сторін, які потім відзивались Позивачем.

Законодавством не передбачена виплата вихідної допомоги у разі звільнення з підстав п.1 ст.36 КЗпП (ст.44 КЗпП України).

Позивачем не надано доказів щодо завдання їй діями Відповідача моральної шкоди.

Таким чином, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 44 Кодексу законів про працю, постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 р. № 9 , ст. ст..10,11,58,64,110,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

Вирішив :

В позові ОСОБА_1 до ПАТ «Банк Форвард» про зміну формулювання причини звільнення, стягнення вихідної допомоги та відшкодування моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя