Провадження №2/554/3449/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року Октябрський районний суд м.Полтави

в складі головуючого судді Чуванової А.М.

при секретарі Шевченко О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за спожитий природний газ посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_1 є споживачем природного газу та перебуває в договірних відносинах з позивачем по наданню послуг з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 та на абонента відкрито особистий рахунок №477843 для здійснення оплати. Відповідач зобов'язання щодо своєчасної сплати за надані позивачем послуги газопостачання належним чином не виконує, станом на 01.08.2015 року має заборгованість, тому ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» просить стягнути з відповідача виниклу заборгованість за спожитий природний газ в сумі 4148,90 гривень, суму інфляційних нарахувань 2193,43 гривень, 3% річних 276,35 гривень.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що заборгованість позивач розрахував з грудня 1996 року по 31.07.2015 року, жодних проплат від ОСОБА_1 не надходило за весь цей період. Дійсно в ухвалі суду про скасування судового наказу було зазначено, що відповідач не проживає за вказаною адресою, проте він повинен був повідомити позивача про зміну адреси, таких заяв від відповідача не надходило. З приводу витребування, долучення інших доказів (документів) по справі представник позивача не заявляв; наполягав на задоволенні позову саме до ОСОБА_1, який не подав заяву про зміну місця проживання. Просив позов задовольнити повністю.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав, пояснив, що він був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, квартира є державною власністю, але з 01.12.1997 року, як встановлено рішенням Київського районного суду м.Полтави від 15.11.2011 року, він там не живе після смерті дружини, у лютому 2012 року він виписався з квартири та зареєструвався до своєї цивільної дружини за адресою: АДРЕСА_2 з 17.02.2012 року. Він писав заяву позивачу про зміну свого місця проживання, просив закрити рахунок. Вважає, що позивачу слід відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за спожитий природний газ з користувача квартирою №75 по вул.Великотирнівська,31 в м.Полтава. З довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Полтавській області вбачається, що відповідач не значиться зареєстрованим в даній квартирі (а.с.13). Факт того, що ОСОБА_1 з 01.12.1997 року не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 підтверджується рішенням Київського районного суду м.Полтави від 15.11.2011 року. ОСОБА_1 відповідно до записів в його паспорті громадянина України знятий з реєстрації у вказаній квартирі та зареєстрований з 17.02.2012 року за іншою адресою: АДРЕСА_2, де і проживає.

В п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" встановлено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно з п. п. 11, 17 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року, у разі відсутності лічильників газу плата за послуги з газопостачання розраховується відповідно до встановлених законодавством норм споживання та цін на газ; розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк.

Відповідно до п. 29 вищевказаних Правил споживач зобов'язаний своєчасно та в повному розмірі вносити плату за надані послуги з газопостачання.

В п. 1 Типового договору про надання населенню послуг з газопостачання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 2246 від 09.12.1999 року встановлено, що виконавець зобов'язується безперервно надавати споживачеві, членам його сім'ї та іншим особам, зареєстрованим у квартирі, приватному будинку, послуги з постачання природного або скрапленого газу від групових резервуарних установок для побутових потреб, у тому числі для приготування їжі, підігріву води та опалення житлових приміщень, з гарантованим рівнем надійності, безпеки, якості та величиною тиску, а споживач зобов'язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами (цінами) у строки і на умовах, передбачених цим договором.

Згідно пояснень представника позивача та наданої картки абонента ОСОБА_1 (а.с.10) плата за послуги з газопостачання в період з грудня 1996 року по 31.07.2015 року нараховувалась, виходячи з кількості споживачів на 1 особу, плату споживач взагалі не вносив.

Поряд з цим, судом достовірно встановлено, що відповідач в квартирі не жив у вказаний позивачем розрахунковий період, та позивач не надав даних про реєстрацію в цій квартирі інших осіб.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 58-60, 61 ЦПК України обов'язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, належними та допустимими доказами. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

У порушення наведених норм процесуального закону, позивач, знаючи про існування рішення Київського районного суду м.Полтави (а.с.7- ухвала суду), не надав до суду переконливих доказів в обґрунтування своїх доводів щодо стягнення заборгованості за спожитий газ з ОСОБА_1, фактично не зробив розрахунків заборгованості, заявивши, що відповідач заборгував з грудня 1996 року.

Згідно Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

За таких обставин, суд, встановив, що ОСОБА_1 не проживаючи за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, не був споживачем послуг послуг з газопостачання ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» у вказаний вище період, та не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Наполягаючи на обґрунтованості позовних вимог, представник позивача вказував на те, що відповідач в порушення вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання не повідомив ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» про те, що змінив місце проживання, у зв'язку з чим газопостачання не було припинено, а відповідно, продовжувалось нарахування плати за ці послуги.

В п. 28 "Правил надання населенню послуг з газопостачання", затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року № 2246 в редакції постанови № 644 від 08.06.2001 року встановлено, що споживач зобов'язаний не пізніше ніж за 7 днів до дня звільнення приміщення або остаточного припинення газопостачання письмово повідомити газопостачальника та газотранспортну організацію про розірвання договору та розрахуватися за надані послуги з газопостачання.

Твердження відповідача щодо повідомлення ПАТ по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» про переїзд для проживання на іншу адресу представником позивача не спростовано, а про їх обґрунтованість свідчать надані суду: ухвала про скасування судового наказу, рішення суду від 15.11.2011 року, ксерокопія паспорту.

Слід також зазначити, що суд позбавлений можливості вирішити самостійно питання витребування даних про реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_1, залучення інших осіб в якості співвідповідачів, третіх осіб по справі відповідно до ст.ст.33, 34,60,137 ЦПК України.

Суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача та стягнення з відповідача ОСОБА_1 боргу.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3,10,11 60,212-215 ЦПК України, ст.ст.525,526,530 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Полтавагаз» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м.Полтави шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які беруть участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А.М.Чуванова