Справа № 558/468/15-ц
номер провадження 2/558/168/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.

секретар судового засідання Хомяк О.О.,

з участю:

представник позивачки ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_2

представник співвідповідача ОСОБА_3 громадянка ОСОБА_4

представник співвідповідача ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5

представник співвідповідача ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського

району Рівненської області ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про визнання за нею в порядку спадкування за законом, після смерті батька ОСОБА_8, права на земельну частку (пай) 3,32 умовних кадастрових гектарів в агрофірмі імені ОСОБА_9, що на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області на підставі сертифікату серії РВ №020175, виданого 05.07.1996 року на імя ОСОБА_10 та права на земельну ділянку з цільовим призначенням для особистого селянського господарства загальною площею 3.03 гектара кадастровий номер :03:000:0412, що розташована на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області і належала ОСОБА_8 на підставі державного акту серії ЯД №252515 реєстраційний номер 01.08.592.00277.

Відповідачі по справі заперечують щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в частині спадкування нею права на земельну частку (пай) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, яка належала на підставі сертифікату ОСОБА_10. Відповідачі вважають, що ОСОБА_8 не прийняв спадщини після смерті своєї матері ОСОБА_10, тому, відповідно, позивачка ОСОБА_1 немає права спадкувати право на земельну частку (пай). В іншій частині позовних вимог, відповідачі не заперечують щодо їх задоволення.

В судовому засіданні представник позивачки адвокат ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав повністю, суду пояснив, що в частині набуття позивачкою ОСОБА_1 земельної ділянки, яка належала ОСОБА_8 на підставі державного акту, спадкування відбувається нею як спадкоємицею першої черги за законом. Відповідачі не заперечують щодо задоволення заяви в цій частині позовних вимог.

Щодо спадкування позивачкою ОСОБА_1 права на земельну частку (пай), яка належала ОСОБА_10 на підставі сертифікату, її представник вважає, що дані позовні вимоги також підлягають до задоволення. Так, на момент смерті своєї матері ОСОБА_10 у березні 1999 року, її син проживав разом з нею в одному будинку. Тому, керуючись чинним на той час законодавством України, ОСОБА_8, вступив у спадкування майном покійної матері шляхом володіння її майном. Крім того, ОСОБА_10, за життя все своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_8, даний заповіт є дійсним, зареєстрований у спадковому реєстрі. Згідно до письмової інформації відділу Держгеокадастру у Демидівському районі Рівненської області, ОСОБА_10 видавався сертифікат на земельну частку (пай) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області. Позивачка ОСОБА_1, у встановленому законом порядку, звернулася до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті свого батька ОСОБА_8, в засоби масової інформації нею було подано оголошення про втрату сертифікату та державного акту.

Представник відповідача ОСОБА_3, адвокат ОСОБА_5, суду пояснив, що підтримує позицію, викладену у письмовому запереченні на позовну заяву. Вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині спадкування ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, яка належала на підставі сертифікату ОСОБА_10. На його думку, ОСОБА_8 не проживав спільно зі своєю матірю на момент її смерті. В іншій частині позовних вимог, представник адвокат ОСОБА_5, не заперечує щодо їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3 громадянка ОСОБА_4, також позов визнала частково, вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині спадкування ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, яка належала на підставі сертифікату ОСОБА_10. В іншій частині позовних вимог, не заперечує щодо їх задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_3, громадянка ОСОБА_4 суду пояснила, що на момент смерті ОСОБА_10, її син ОСОБА_8 проживав окремо від неї, але був зареєстрований спільно з покійною матірю за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку по вулиці Широкій,25/2. ОСОБА_4 відомо про те, що покійна ОСОБА_10, за життя написала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_8. Вона підтвердила, що даний заповіт є законним, їй відомі обставини його складання.

ОСОБА_4 вказала, що у них вдома знаходиться сертифікат на земельну частку(пай) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району, який належав померлій ОСОБА_10.

Також ОСОБА_4 пояснила, що після смерті ОСОБА_10, її син ОСОБА_8 забрав корову, інші речі, які належали його матері, та продав. На момент смерті ОСОБА_10, її син ОСОБА_8 проживав окремо від неї з іншою жінкою. Відповідач по справі, ОСОБА_3, не звертався до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті його матері ОСОБА_10Також, їй невідомо, чи звертався із такою заявою до нотаріуса ОСОБА_8. Представник ОСОБА_4 підтвердила, що у ОСОБА_8, крім дочки ОСОБА_1, є ще одна дочка ОСОБА_11. Раніше вона проживала у ІНФОРМАЦІЯ_1, а на даний час перебуває за кордоном.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області сільський голова ОСОБА_7 підтримав позицію представників відповідача ОСОБА_3З та визнав позовні вимоги частково. Сільський голова вважає, що не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині спадкування ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, яка належала на підставі сертифікату ОСОБА_10. В іншій частині позовних вимог, не заперечує щодо їх задоволення. Зі слів ОСОБА_7, перед своєю смертю ОСОБА_8 приходив до нього та говорив про те, що його дочка ОСОБА_1 погано його доглядає.

Допитана в судовому засіданні ОСОБА_12 пояснила, що вона проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вона не знаходиться у родинних відносинах зі сторонами по справі, стосунки у них нормальні. З покійною ОСОБА_10, свідок була у дружніх відносинах.

Зі слів свідка ОСОБА_12, невістка ОСОБА_4П за життя доглядала ОСОБА_10, так як остання хворіла та була лежача. На момент смерті ОСОБА_10, її син ОСОБА_8 з нею в будинку по вулиці Широкій в селі Вовковиї Демидівського району не проживав. Хто був прописаний з ОСОБА_10 на момент її смерті, вона сказати не може, можливо внук ОСОБА_13.

Свідок ОСОБА_12 вказала про те, що позивачка ОСОБА_1 не доглядала та не цікавилася життям свого батька ОСОБА_8.

Також свідок ОСОБА_12 пояснила, що після смерті ОСОБА_10, її син ОСОБА_8 забрав з будинку належні їй речі, а саме шафу та інші меблі. Свідку відомо, що ОСОБА_10 отримала сертифікат на земельну частку (пай) в селі Вовковиї Демидівського району. Обставини складання ОСОБА_10 заповіту їй невідомі.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що позивач по справі ОСОБА_1 є двоюрідною сестрою її чоловіка, а відповідач по справі ОСОБА_3З є її свекром. Відносини зі сторонами по справі у неї нормальні.

Так, навесні 1999 року, після смерті ОСОБА_10, вона, як невістка, почала проживати в будинку по вулиці Широкій,25/2 в селі Вовковиї Демидівського району Рівненської області. На момент смерті баби ОСОБА_10, її син ОСОБА_8 з нею в даному будинку не проживав, але був у ньому зареєстрований. Вже після смерті матері, ОСОБА_8 повернувся в даний будинок та почав там проживати.

Також, після смерті ОСОБА_10, її син ОСОБА_8, продав корову, меблі та інші речі, які належали його покійній матері.

Свідкові відомо про те, що у ОСОБА_10 був сертифікат на земельну частку (пай) і що за життя вона написала заповіт, яким своє майно заповіла синові ОСОБА_8.

Свідок вважає, що дочка ОСОБА_1 неналежним чином доглядала свого батька ОСОБА_8 Його до смерті доглядала вона та її свекруха ОСОБА_4

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що позивачка ОСОБА_1 є її рідною дочкою, відносини з нею нормальні. Із відповідачем по справі ОСОБА_3З вона не спілкується, будь яких відносин не підтримує. Померлий ОСОБА_10З був її чоловіком, шлюб між ними розірваний.

Зі слів свідка, на момент смерті своєї матері ОСОБА_10, ОСОБА_8 проживав спільно з нею та був зареєстрований в будинку по вулиці Широкій в селі Вовковиї Демидівського району. Хто почав фактично володіти майном ОСОБА_10 після її смерті, свідку невідомо.

Свідок також пояснила, що за життя, ОСОБА_10З приходив до неї та харчувався, а також показував їй заповіт своєї матері. ОСОБА_8 хотів оформити даний заповіт, але його племінник ОСОБА_13 забрав даний документ у нього. У ОСОБА_8, крім дочки ОСОБА_1, є ще дочка ОСОБА_11, яка проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Дослідивши пояснення представника позивача, представників співвідповідачів, свідків, оцінивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до задоволення зі слідуючих підстав.

Відповідно до ст.213 Цивільного процесуального кодексу України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Так, судом встановлено, що 26 лютого 2015 року в селі Вовковиї Демидівського району Рівненської області помер громадянин ОСОБА_8. На момент його смерті, до складу його сімї входили його брат (співвідповідач по справі ОСОБА_3) та його племінник, дружина племінника, дочка племінника та два сини його померлої дружини (а.с.7,9).

28 липня 2015 року приватним нотаріусом Демидівського районного нотаріального округу Рівненської області за реєстровим номером № 57744688, було заведено спадкову справу №10/2015 щодо спадщини , яка відкрилася 26.02.2015 року внаслідок смерті ОСОБА_8. Спадкоємцем за законом на майно померлого ОСОБА_8 є позивачка ОСОБА_1 (а.с.16,26,27,71-90).

Згідно із інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру(заповіти/спадкові договори) №41063921 від 28.07.2015 року, за життя померлий ОСОБА_8 заповітів не залишав, спадкових договір не укладав(а.с.14).

Норми ч.2 ст.1223 Цивільного кодексу України вказують на те, що у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу.

Письмові докази по справі ( особистий паспорт позивачки СР 385396 від 30.07.1998 року, свідоцтва про народження 1-ГЮ №451832 від 05.08.1978 року, свідоцтва про одруження 1-ГЮ № №001589 від 08.01.1998 року,) підтверджують, що позивачка ОСОБА_1 є дочкою померлого ОСОБА_8 (а.с.4,17,18). При цьому, суд робить висновок, що у осіб, які проживали із ОСОБА_8 на момент його смерті (рідний брат співвідповідач по справі ОСОБА_3) та його племінник, дружина племінника, дочка племінника та два сини його померлої дружини (а.с.7,9), відсутні підстави для спадкування майна померлого, так як згідно до ч.1 ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Позивачка ОСОБА_1 як дитина померлого ОСОБА_8, відповідно до ч.1 ст.1261 Цивільного кодексу України, має право на спадкування у першу чергу на майно свого батька. Дослідженням копії спадкової справи №10/2015 від 28.07.2015 року щодо майна померлого ОСОБА_8 встановлено, що інші спадкоємці не зверталися до нотаріуса із заявами щодо прийняття спадщини ОСОБА_8 (а. с. 71-90).

З метою встановлення кола спадкоємців на майно померлого ОСОБА_8, судом, за місцем реєстрації проживання його дочки ОСОБА_16, було скеровано заяву представника позивача про залучення її до цивільної справи як третьої особи. Будучи належним чином повідомленою щодо розгляду цивільної справи про визнання права власності на спадкове майно свого батька ОСОБА_8, ОСОБА_16 не заявила суду про свою участь у справі (а.с.103,123-126).

Згідно до письмового листа №03-10/007 від 01.09.2015 року, виданого відділом Держгеокадастру у Демидівському районі Рівненської області встановлено, що громадянину ОСОБА_8 видавався державний акт на право власності на земельну ділянку загальною площею 3,03 гектари( серія ЯД №252515, реєстраційний номер 01.08.592.00277) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району, про що в «Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі» зроблений відповідний запис №327 від 10.11.2008 року. Нормативна грошова оцінка вищевказаної земельної ділянки станом на 01.01.2015 рік становить 77 183 гривні(а.с.20,25).

В газеті «Вісник Демидівщини» від 31.07.2015 року, надруковано оголошення про визнання недійсним втраченого державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №252515 від 10.11.2008 року на імя ОСОБА_8 (а.с.28).

Відповідно до норм статей 1217,1225 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємця на загальних підставах,із збереженням її цільового призначення.

Таким чином, суд робить висновок щодо наявності у позивачки ОСОБА_1,як спадкоємиці за законом першої черги, права на спадкування земельної ділянки загальною площею 3,03 гектари на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району, яка належало її покійному батькові ОСОБА_8 на підставі державного акта серія ЯД №252515 від 10.11.2008 року, реєстраційний номер 01.08.592.00277.

Крім того, судом встановлено, що 31.03.1999 року в селі Вовковиї Демидівського району Рівненської області померла громадянка ОСОБА_10 (а.с.7).

Норми ч.2 ст.212 Цивільного процесуального кодексу України вказують на те, що законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Відповідно до прикінцевих та перехідних положень діючого Цивільного кодексу України від 1.01.2004 року, його норми застосовуються до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності (тобто після 1 січня 2004 року). Відповідно до пункту №1 Постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, до правовідносин щодо прийняття ОСОБА_8 спадщини своєї матері ОСОБА_10, яка померла 31 березня 1999 року, необхідно застосовувати норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Згідно до письмової довідки голови ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області №1188 від 24.09.2015 року, копії свідоцтва про смерть серії І-ГЮ№179812 від 27.08.2015 року та копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №3 від 27.08.2015 року, на момент смерті громадянки ОСОБА_10, до складу її сімї входив син ОСОБА_8 та внук (а.с.7,8,11).

Також, судом встановлено, що згідно до інформаційних довідок зі спадкового реєстру №41461912 та №41461953 від 10.09.2015 року, спадкові справи щодо майна померлої ОСОБА_10 не заводилися, свідоцтва про право на її спадщину не видавалися, спадкові договори нею не укладалися (а.с.12,13).

Судом досліджено дублікат заповіту від 11.03.1997 року, який зареєстрований в спадковому реєстрі за №58052444 від 12.10.2015 року (а.с.10,54,134,). Так, 11.03.1997 року, громадянка ОСОБА_10 усе своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_8.

Наданий представником відповідача ОСОБА_3, громадянкою ОСОБА_4 письмовий оригінал заповіту від 11.03.1997 року, також підтверджує фактичні обставини про те, що ОСОБА_10 усе своє майно заповіла своєму синові ОСОБА_8 (а.с.142).

Надані представником відповідача ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області копія журналу нотаріальних дій ОСОБА_6 сільської Ради за 1983-2002 роки, копія квитанції про сплату позивачкою ОСОБА_1 державного мита за видачу дублікату заповіту, підтверджують фактичні дані щодо дотримання нею та посадовими особами сільської Ради встановленого порядку реєстрації заповіту громадянки ОСОБА_10 від 11.03.1997 року та видачі його дублікату (а.с.135- 140).

Таким чином, суд робить висновок про те, що спадкоємство майна померлої ОСОБА_10 здійснюється за заповітом, згідно з нормами ст.534 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

Син померлої ОСОБА_10, громадянин ОСОБА_10З, у відповідності до ст.ст. 524,526,534,549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, як спадкоємиць за заповітом, визнається таким, що прийняв спадщину померлої матері, так як фактично вступив у володіння її спадковим майном. Так, згідно до письмової довідки голови ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівіненської області №1188 від 24.09.2015 року, на момент смерті громадянки ОСОБА_10, до складу її сімї входив син ОСОБА_8 (а.с.7,8). Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_12 у своїх поясненнях вказали про те, що ОСОБА_8 після смерті матері ОСОБА_10 продав належну їй корову, шафу, меблі та інші речі. Не заперечувала вказаних фактичних обставин і представник відповідача ОСОБА_3 громадянка ОСОБА_4

Надані представниками відповідачів та дослідженні судом письмові довідки сільського голови ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області №1599 від 20.11.2015 року, №1960 від 20.11.2015 року та №1961 від 20.11.205 року, підтверджують фактичне проживання на момент смерті ОСОБА_10, відповідача ОСОБА_3, його сина ОСОБА_13 у житловому будинку №25, квартира №2 по вулиці Широкій в селі Вовковиї Демидівського району та проживання без реєстрації ОСОБА_8, на момент смерті його матері ОСОБА_10, у житловому будинку №12 по вулиці Вишневій у селі Вовковиї (а.с.100-102). Дані докази не спростовують встановлені в суді обставини щодо прийняття громадянином ОСОБА_10З, як спадкоємцем за заповітом, у відповідності до ст.ст. 524,526,534,549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, спадщини померлої матері щляхом фактичного володіння її спадковим майном.

Згідно до письмового листа №03-10/006 від 01.09.2015 року, виданого відділом Держгеокадастру у Демидівському районі Рівненської області встановлено, що громадянці ОСОБА_10 видавався сертифікат серії РВ №020175 на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів в агрофірмі імені ОСОБА_9 на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району, про що в «Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Демидівською районною державною адміністрацією Рівненської області» зроблений відповідний запис №1155 від 05.07.1996 року. Вартість земельної частки (паю) станом на 01.01.2015 рік становить 77 183 гривні(а.с.19,23).

В газеті «Вісник Демидівщини» від 31.07.2015 року, надруковано оголошення про визнання недійсним втраченого сертифікату на земельну частку (пай) серії РВ №020175 від 05.07.1996 року на імя ОСОБА_10 (а.с.29).

Представником відповідача ОСОБА_3, громадянкою ОСОБА_4, суду було надано оригінал сертифікату на земельну частку (пай) серії РВ №020175 від 05.07.1996 року, копію якого долучено до матеріалів цивільної справи (а.с.141). Судом встановлено, що вищевказаний сертифікат на земельну частку (пай) виданий на імя ОСОБА_10.

Таким чином, суд робить висновок про те, що на момент відкриття спадщини ОСОБА_8 (26.02.2015 року), йому належало право за заповітом на спадкове майно громадянки ОСОБА_10, в тому числі і на земельну частку (пай) на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, яка належала його померлій матері згідно сертифіката на земельну частку (пай) серії РВ №020175 від 5.07.1996 року.

Згідно з нормами ст.1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Таким чином, в судовому засіданні дослідженні докази, які підтверджують фактичні обставини спадкування позивачем ОСОБА_1, як спадкоємицею першої черги, прав та обовязків спадкодавця ОСОБА_8 щодо права на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів в агрофірмі імені ОСОБА_9 на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області.

У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 повідомив суду про те, що позивач ОСОБА_1 не наполягає на стягненні з відповідачів судових витрат по справі.

Вважаючи на норми ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо принципу диспозитивності цивільного судочинства (розпорядження особами, які беруть участь у справі, своїми правами на власний розсуд), суд не стягує з відповідачів, на користь позивача ОСОБА_1, судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1258, 1259, 1261, 1268,1269, прикінцевими та перехідними положеннями Цивільного кодексу України, нормами ст.ст. 524,526,534,549 Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області про визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно за законом , а саме на земельну ділянку з цільовим призначенням для особистого селянського господарства загальною площею 3.03 гектара кадастровий номер :03:000:0412, що розташована на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області і належала ОСОБА_8 на підставі державного акту серії ЯД №252515 реєстраційний номер 01.08.592.00277.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на спадкове майно за законом , а саме право на земельну частку (пай) розміром 3,32 умовних кадастрових гектарів в агрофірмі імені ОСОБА_9, що на території ОСОБА_6 сільської Ради Демидівського району Рівненської області, яка належала померлій ОСОБА_10 на підставі сертифікату серії РВ №020175, виданого 05.07.1996 року.

Рішення може бути оскаржене до судової палати у цивільних справах апеляційного загального суду Рівненської області через Демидівський районний суд шляхом подання в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Д.В.Мельник