Справа № 500/6444/15-ц
Провадження № 2/500/3063/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Присакар О.Я.,
при секретарі Сирбу Г.В.,
за участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Ізмаїла цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі продажу, -
Позивач звернувся до суду з позовними вимогами, якими просить визнати дійсним договір № 2605 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_1, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_8, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі 01 грудня 1997 року, мотивуючи тим, що вищевказана квартира належить ОСОБА_8 18.03.2009 року ОСОБА_8 був складений заповіт, згідно якого вона заповіла усе її майно ОСОБА_2 21.01.2015 року ОСОБА_8 померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з квартири АДРЕСА_2. При зверненні до приватного нотаріуса для видачі свідоцтва на спадщину за заповітом, позивачу було відмовлено, у звязку із тим, що договір купівлі продажу квартири, яка успадковується, посвідчений Одеською товарною біржею 01.12.1997 року за № 2605 за участю неповнолітніх осіб. Відповідно до законодавства України, у тому числі і ЗУ «Про товарну біржу» 1991 року, що діяло на момент посвідчення договору, неповнолітні та малолітні особи не могли бути членами товарної біржі.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягає на їх задоволенні.
Відповідачі в судове засідання не зявились, про розгляд справи були повідомлені відповідно до вимог ч. 5 ст. 75 ЦПК України, заяв про відкладення справи або слухання справи за їх відсутністю не направляли, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача.
Вислухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору № 2605 купівлі-продажу нерухомого майна від 01.12.1997 року, укладеного між ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_8, ОСОБА_8 належить квартира АДРЕСА_1.
Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 398355 від 22.01.2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, ОСОБА_8 померла 21.01.2015 року.
Після смерті ОСОБА_8 згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить квартира № 2, яка розташована за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Нахімова, 417.
Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.
Відповідно ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.
Відповідно до заповіту, посвідченого 18.03.2009 року державним нотаріусом Ізмаїльської державної нотаріальної контори ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за № 3-1296, ОСОБА_8 заповіла усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу ОСОБА_10 з заявою про прийняття спадщини, що підтверджено відповідною нотаріально посвідченою заявою, тобто вважається таким, який фактично прийняв спадщину.
Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області ОСОБА_10 від 24.07.2015 року за № 336/02-14 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у звязку із тим, що договір купівлі продажу квартири, яка успадковується, посвідчений Одеською товарною біржею 01.12.1997 року за № 2605 за участю неповнолітніх осіб. Відповідно до законодавства України, у тому числі і ЗУ «Про товарну біржу» 1991 року, що діяло на момент посвідчення договору, неповнолітні та малолітні особи не могли бути членами товарної біржі.
Як вже встановлено судом, ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна № 2605 від 01.12.1997 року, посвідченого представництвом Одеської товарної біржі в м.Ізмаїлі, але нотаріально посвідчений не був.
Правові підстави для реєстрації вказаної угоди підтверджені технічною документацією Ізмаїльського МБТІ, а саме технічним паспортом на квартиру АДРЕСА_1, виданим 02.03.2007 року комунальним підприємством «Ізмаїльське міжміське бюро технічної інвентаризації» та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 45253711 від 07.10.2015 року.
На теперішній час вказаний договір не оскаржений та не скасований, а одна із сторін за договором ОСОБА_8 померла 21.01.2015 року.
З оглядом на вищевказане, враховуючи, що сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, суд відповідно до вимог статті 47 ЦК УРСР (1963 року), визнає вищевказаний договір дійсним. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення договору не вимагається.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 1220, 1222, 1269 ЦК України, ст. 47 ЦК УРСР (1963 року), суд,
Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дійсним договору купівлі продажу задовольнити.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 2, яка розташована по вул. Нахімова, 417 в м. Ізмаїл Одеської області, укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_3, яка діяла в інтересах неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, який діяв від імені ОСОБА_8, посвідчений представництвом Одеської товарної біржі в м. Ізмаїлі Одеської області та зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 2605 від 01 грудня 1997 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_11