Провадження № 2/537/1202/2015
Справа № 537/3703/15-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02.09.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Мурашової Н.В. за участю секретаря Шаповал М.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Кременчук цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Кременчуцької міської ради , за участю третьої особи ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на 4/9 частини квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого 13.02.2015 року ОСОБА_3
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належала 1/3 частина квартири АДРЕСА_2. ОСОБА_4, померла 06.09.2012 року. ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_1М є спадкоємцями першої черги після померлої ОСОБА_4, які прийняли спадщину в установленому законом порядку, кожний по 1/9 частки квартири. 13.02.2015 року помер ОСОБА_3 та ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги після померлого ОСОБА_3, оскільки постійно проживав зі спадкодавцем. Проте Приватний нотаріус Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину померлого ОСОБА_3 на частину вказаної квартири, з посиланням на відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити.
Представник Кременчуцької міської ради в судове засідання не зявився, хоча повідомлявся належним чином про місце і час розгляду справи.
Третя особа ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, подала письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її участі.
Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача, на підставі наявних у справі доказів.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши докази подані сторонами, встановив наступне.
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло видане 27.03.2003 року УЖКГ виконкому Кременчуцької міської Ради народних депутатів - ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належала кожному по 1/3 частини квартира АДРЕСА_3.
Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 21.05.2015 року за ОСОБА_5, ОСОБА_1 визнано за кожним право власності на 1/9 частку квартири АДРЕСА_4, в порядку спадкування після померлої 06.09.2012 року ОСОБА_4

Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень підтверджено, що 5/9 частини квартири АДРЕСА_5 ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу, частини квартири, виданий 31.07.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_7

Довідкою ТОВ «Добробит» №559/36 від 02.04.2015 року, підтверджено, що в квартирі АДРЕСА_3 на момент смерті ОСОБА_3 мав зареєстроване постійне місце проживання лише ОСОБА_1.

18.02.2015 року помер ОСОБА_3 Цей факт підтверджено свідоцтвом про смерть серія І-ВЛ №490446, видане відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дергачівського районного управління юстиції у Харківській області.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджено свідоцтвом про народження серія І-КЕ №475317, видане Кременчуцьким відділом ЗАГС.

Постановою про відмову у вчинення нотаріальної дії від 14.08.2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про спадщину померлого ОСОБА_3, яке складається з 4/9 частини квартири АДРЕСА_3, з підстав відсутності правовстановлюючих документів.

При вирішенні справи суд керувався такими вимогами закону.

В п. 3.1. інформаційного листа №24-753/04-13 від 16.05.2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування дано роз'яснення, що Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України, чинного на час виникнення права власності, та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

Нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 01 липня 2004 року Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину.

Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1223 ЦК України, передбачено, що, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до норм ст.1268 ЦК України садкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 єдиний спадкоємець, який прийняв в установленому законом порядку спадщину померлого ОСОБА_3, яка складається з 4/9 частини квартири АДРЕСА_3. А тому йому належать усі права та обовязки спадкодавця на момент відкриття спадщини, в тому числі і право власності на нерухоме майно.

Незважаючи на наведене нотаріус відмовив ОСОБА_1 видати свідоцтво про спадщину померлого ОСОБА_3, яка складається із зазначеної 4/9 частини квартири, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадщину померлого ОСОБА_3 підлягають задоволеню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.392, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Кременчуцької міської ради за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 4/9 частину квартири АДРЕСА_6 в порядку спадкування після померлого 13.02.2015 року ОСОБА_3.

Відповідачем може бути подано заяву про перегляд заочного рішення на протязі 10 днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів після отримання копії цього рішення.

Суддя Крюківського районного суду

м. Кременчука Полтавської області ОСОБА_8