ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/7288/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" грудня 2015 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

позивача ОСОБА_1;

представника відповідача Коршуна Т.О.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Кут» про визнання недостовірною інформації, її спростування та відшкодування моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1) звернувся до суду з позовом до Об'єдання співвласників багатоквартирного будинку «Кут» (далі по тексту - відповідач, ОСББ «Кут») про визнання недостовірною інформації, її спростування та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 та отримає житлово-комунальні послуги від ОСББ «Кут». У квітні місяці 2013 року відповідачем у ліфтових холах трьох під'їздів даного будинку було розміщено оголошення на листі паперу форматом А0 (841-1189 мм), у якому вказано, що позивач начебто має борг перед відповідачем біля 14 000 грн., чим на думку позивача розповсюдив недостовірну інформацію, яка принижує його честь і гідність, а тому просить суд визнати цю інформацію недостовірною, зобов'язати відповідача спростувати та стягнути моральну шкоду.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, вважав їх обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Представник відповідача проти задоволення вимог заперечив, вважав їх необґрунтованими та просив відмовити у їх задоволенні.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника відповідача, повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалось позивачем та представником відповідача під час її розгляду, у квітні 2013 року ОСББ «Кут» у трьох під'їздах будинку АДРЕСА_1 було розміщено оголошення відповідно до якого: «На сьогодні в суді розглядається справа проти злісного боржника, власника кв. НОМЕР_1 ОСОБА_1 на суму біля 14 000 грн.».

Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації.

Статтею 270 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі.

Згідно положень статті 277 ЦК України та роз'яснень, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі по тексту - Постанова Пленуму ВСУ) фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Разом із тим, згідно з викладеними у пп. 15 та 18 даної Постанові Пленуму ВСУ роз'ясненнями, юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

В свою чергу, недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

При цьому, згідно з положеннями ст. 277 ЦК України і ст. 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації.

Враховуючи те, що звернувшись з позовними вимогами щодо визнання недостовірною інформації стосовно того, що ОСОБА_1 має борг біля 14 000 грн., а матеріали справи, зокрема фотокопія розміщеного відповідачем оголошення, свідчить про розповсюджену останнім інформацію саме щодо перебування на розгляді у суді справи проти боржника ОСОБА_1, що не є тотожнім, суд дійшов висновку, що позивачем не доведено розповсюдження відповідачем заявленої позивачем як недостовірної інформації.

Окрім того, матеріали справи містять відповідні підтверджуючі докази (ухвала Дарницького районного суду м. Києва від 22 жовтня 2012 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року) перебування справи щодо стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги у судових інстанціях у заявлений позивачем період перебування оголошення у під'їздах будинку, зокрема протягом двох тижнів квітня 2013 року.

Щодо заявлених позивачами вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, судом встановлено наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. А згідно з п. 4 ч. 2 цієї статті моральна шкода полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Виключення, що не потребують доведення вини, визначені у ч. 2 вказаної норми.

За змістом п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Таким чином, відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

В силу вищезазначеного, суд дійшов висновку, що у відбувшихся судових засіданнях не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача за заявленими ним вимогами, завдання йому моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру діями чи бездіяльністю відповідача, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Виходячи з положень ст. 88 ЦПК України суд, відмовляючи в задоволенні цивільного позову, також відмовляє позивачу у стягненні з відповідача на його користь понесених ним і документально підтверджених судових витрат.

На підставі викладеного та керуючись стст. 15, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.