Справа № 390/1156/15-ц
Провадження № 2/390/461/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" серпня 2015 р. Кіровоградський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Пасічника Д.І.,

при секретарі Кулик К.І.,

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про розірвання угоди та стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ :

Позивачка звернулася до суду із позовом до ОСОБА_4, про розірвання угоди та стягнення коштів, в якому просить розірвати укладену між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 угоду нотаріально посвідчену 19 квітня 2011 року заявою ОСОБА_4, стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 відшкодування збитків у звязку з істотними порушенням ним умов договору в розмірі 60000 грн. та судові витрати в розмірі 600 грн., а всього 60600 грн.

Свої вимоги мотивувала тим, що 19 квітня 2011 року ОСОБА_3 уклала з ОСОБА_5 угоду, яку вони посвідчили нотаріально у вигляді заяви від ОСОБА_4 про те, що він, уклавши 14 квітня 2010 року з ОСОБА_6 договір оренди належної йому на підставі державного акту, отримав від ОСОБА_3 орендну плату за користування його земельною ділянкою одноразово, за період до 19 квітня 2060 року - в сумі 60 000 грн. при умові, що належну йому від ОСОБА_7 щорічну орендну плату буде отримувати ОСОБА_3. При цьому ОСОБА_5 взяв на себе зобов'язання в разі зняття мораторію на продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, по першій вимозі ОСОБА_3 переоформити земельну ділянку на неї або вказану нею особу. На протязі 2011 - 2014 років ОСОБА_3 отримувала, як це передбачено зазначеною вище угодою, щорічну орендну плату в розмірі 6322 грн., спочатку від ОСОБА_7 CO., а після того як він загинув 10.12.2013 року - від його спадкоємців. Однак, нещодавно ОСОБА_3 дізналась, що 27.04.2015 року ОСОБА_5 уклав новий договір оренди належної йому земельної ділянки з ОСОБА_8 та зареєстрував його в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Таким чином, ОСОБА_5 всупереч досягнутим між ними домовленостям та укладеному договору, в порушення виданої ним та нотаріально посвідченої заяви уклав новий договір оренди земельної ділянки без розірвання та припинення договору оренди укладеного 14.04.2010 року з ОСОБА_7 У зв'язку з викладеними вище обставинами ОСОБА_3 позбавлена можливості в подальшому отримувати орендну плату (відшкодування виплаченої нею суми в 60 000 грн.) від спадкоємців ОСОБА_7 CO., оскільки оренда земельної ділянки зареєстрована тепер за іншим орендарем, з яким у неї немає ніяких відносин та домовленостей.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, надав пояснення по суті справи.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, заперечував проти задоволення позову, надав заяву відповідно до якої просив застосувати строки позовної давності, надав пояснення по суті справи.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши доводи сторін в їх сукупності, вважає що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 квітня 2010 року ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_6 уклали договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області належної ОСОБА_4 на підставі Державного акту КР № 119256, кадастровий номер № :02:000:0273 площею 17,41 га, на 10 років, що підтверджується договором оренди землі від 14.04.2010 року.

Відповідно до заяви ОСОБА_4 посвідченої приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу в Кіровоградській області встановлено, що 19.04.2011 року ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_3 орендну плату за земельну ділянку сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області належної ОСОБА_4 на підставі Державного акту КР № 119256, кадастровий номер № :02:000:0273 площею 17,41 га, виданого Бобринецькою райдержадміністрацією 28.02. 2007 року Бобринецького району, Кіровоградської області, зареєстрованого в Книзі записів Державних актів на право приватної власності на землю за № 2, в сумі 60000 гривень, і будь-яких матеріальних (фінансових ) претензій до ОСОБА_3 до 19 квітня 2060 року не матиме. Дозволяє ОСОБА_3, до зняття мораторію на дію Закону України про продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення, отримувати орендну плату від приватного підприємця ОСОБА_6. В разі зняття мораторію на розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, по першій вимозі ОСОБА_3 переоформити вказану земельну ділянку на неї, або на вказану нею особу. Всі платежі, які виникнуть в процесі переоформлення вказаної земельної ділянки у приватну власність, сплачує ОСОБА_3.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.05.2015 року встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_8 уклали договір оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення, що знаходиться на території Павлогірківської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області належної ОСОБА_4 на підставі Державного акту КР № 119256, кадастровий номер № :02:000:0273 площею 17,41 га, строком на 49 років, з правом пролонгації.

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року в задоволені позову ОСОБА_9 до ОСОБА_10, ОСОБА_11, про розірвана договору оренди землі відмолено, оскільки договір оренди землі укладений 14 квітня 2010 року між ОСОБА_4 та ФОП «Карбан Сергій Олександрович» є припиненим у звязку зі смертю сторони договору ФОП «Карбан Сергій Олександрович».

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області від 23.12.2014 року рішення Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 26 вересня 2014 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, не визнання або оспорювання, крім цього ст.16 ЦК України зазначає, що кожна особа має право звернутися за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і одним із способів такого захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Відповідно до ст. 60 ЦПК, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. При цьому, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Представник відповідача просив застосувати строки позовної давності, посилаючись на те, що позивачка пропустила строку позовної давності, та поновити не просила. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що строки позовної давності не пропущені, оскільки в заяві ОСОБА_4, не було встановлено та вказано строків повернення коштів. При цьому, суд приймає вказану заяву в якості належного та допустимого доказу отримання відповідачем від позивачки 60000 гривень, та вважає заяву представника відповідача такою що не підтверджена належними, допустимими та достатніми доказами, про те що відповідач вказану заяву не підписував та кошти не отримував.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що відповідач ОСОБА_4 отримав від позивачки 60000 грн., що підтверджується заявою ОСОБА_4 від 19.04.2011 року посвідченої приватним нотаріусом Новоукраїнського районного нотаріального округу, а тому грошові кошти підлягають поверненню як безпідставно набуте майно.

Крім того позивач просить розірвати укладену між позивачем та відповідачем нотаріально посвідчену угоду ОСОБА_4 від 19.04.2011 року, з заяви випливає, що вона підписана лише ОСОБА_4, а тому вказана заява не є договором, оскільки договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. З вказаної заяви неможливо встановити волевиявлення сторін угоди на її укладання, та умови угоди, встановити зміну або припинення яких саме прав та обовязків передбачається цією угодою. За вказаних обставин суд не може погодитися з позицією позивачки про те що між нею та ОСОБА_4 укладалася усна угода, укладення якої підтверджується цією заявою, а відтак і вимога про її розірвання не може бути задоволена судом.

Таким чином, позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про розірвання угоди та стягнення коштів, слід задовольнити частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому приходить до висновку про стягнення ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі 600 гривень.

На підставі викладеного, відповідно дост.ст. 15, 16, 215, 256-268, 1212-1215 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 4, 11, 15, 208, 256, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4, про розірвання угоди та стягнення коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 безпідставно набуте майно, а саме грошові кошти в розмірі 60000 (шістдесят тисяч) гривень.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір в розмірі 600 (шістсот) гривень.

У задоволені іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через Кіровоградський районний суд Кіровоградської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя «підпис»

З оригіналом згідно

Суддя Кіровоградського районного суду

Кіровоградської області ОСОБА_12