У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Закропивного О.В.,

Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_4 позичила у нього грошові кошти у розмірі 1 918 300 грн строком користування до 17 квітня 2012 року, про що написала розписку. У встановлений строк ОСОБА_4 борг не повернула, від добровільного виконання своїх зобов'язань відмовляється, тому позивач просив задовольнити позов.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2013 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у розмірі 1 918 300 грн, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2014 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення міськрайонного суду визнано неподаною та повернуто.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції та передати справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Повертаючи апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2013 року, суд апеляційної інстанції виходив із того, що вимог ухвали суду про залишення апеляційної скарги без руху відповідачем не виконано.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2014 року ОСОБА_4 надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали, шляхом подання апеляційної скарги, яка повинна відповідати вимогам ст. 295 ЦПК України, та сплати судового збору у розмірі 1 827 грн.

Копію ухвали суду було направлено Київському СІЗО для вручення засудженій ОСОБА_4 для відома 3 березня 2014 року, яку отримано уповноваженою особою ОСОБА_5 17 березня 2014 року.

Станом на 14 квітня 2014 року вимоги ухвали ОСОБА_4 не виконані.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що вимоги зазначеної ухвали ОСОБА_4 не виконані, а тому скарга підлягає поверненню.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 також не зазначає доводів, які б свідчили про виконання нею вимог ухвали, проте містяться відомості про те, що нею були направлені звернення до місцевого суду щодо отримання копії судового рішення та надіслання на адресу суду апеляційної інстанції відповідних клопотань про поновлення строку та звільнення від сплати судового збору, але після отримання ухвали про повернення апеляційної скарги.

Таким чином, правильними є висновок про те, що відповідачем не були виконані вимоги ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Зазначені висновки відповідають матеріалам справи, з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається порушення норм процесуального права, тому колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 14 квітня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

О.В. Закропивний

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко