РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року Київський районний суд м. Харкова у складі: головуючого судді - Сенаторова В.М.

при секретарі - Явнюк К.Р., представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа: ОСОБА_3 про визнання договору поруки таким, що втратив чинність-

ВСТАНОВИВ:

Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, який уточнив та просив стягнути солідарно з відповідачів на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 27 592,08 доларів США, що еквівалентне сумі 357357,31 за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2014 р., 276 745,4 грн. та суму судового збору у розмірі 3654,00 грн.

В обгрунтування своїх вимог зазначив, що 10.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір М35-02-И, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 40 000,00 доларів США, строком користування до 10.11.2021 р. із сплатою 11.5% річних.

У звязку із невиконанням ОСОБА_3О зобовязань за кредитним договором у відповідача перед позивачем виникла прострочена заборгованість, яка станом на 16.10.2014 р. становить 634102,70 грн.

З метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань, взятих за кредитним договором було укладено договір поруки №П-35-О2-Й від 10.11.2006 р. між ОСОБА_4 та банком.

Відповідно до п.п.1.1. договору поруки №П-35-02-И від 10.11.2006 р. ОСОБА_4 зобовязується перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором.

У звязку із вищевикладеним, позивач просить стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь АТ « Банк « Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором та сплачений судовий збір.

17.03.2015 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ПАТ Банк Фінанси та Кредит, третя особа: ОСОБА_3, у якому він просить визнати договір поруки № П-35-02-И від 10/ХІ-2006 року, який був укладеним між ОСОБА_6 та банком « Фінанси та кредит», ТОВ, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство « Банк « Фінанси та Кредит», таким, що втратив чинність з 11.07.2009 року. В обгрунтуваня позову зазначив, що з 10.07.2009 року по 10.04.2011 року (22 місяці) та із 10.12.2012 року по 10.11.2014 року (22 місяці) включно боржник не виконував зобов'язання по кредитному договору.

Відповідно пункту 5.1 договору поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявить вимоги до поручителя.

21.11.2013 року йому було направлено вимогу за № 10020/4376 щодо забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 35-02-И від 10.11.2006 року. Тобто, банк порушив термін в шість місяців, протягом якого він зобов'язаний був заявити вимоги до поручителя, а тому, згідно пункту 5.1. договору поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року, порука, відповідно до статті 253 ЦК України, припиняється з 11.07.2009 року, і договір поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року втрачає чинність.

Представник АТ «Банк «Фінанси та Кредит», який діє на підставі довіреності ОСОБА_1 позовні вимоги за первісним позовом повністю підтримала, прохала задовольнити, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, направив до суду свого представника ОСОБА_2, що діє на підставі довіреності, який зустрічний позов пітримав та просив задовольнити, проти первісного позову заперечив.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечив.

Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

10.11.2006 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Філії «Слобожанське РУ» правонаступником якого є АТ «Банк «Фінанси та Кредит», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір М35-02-И, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 40 000,00 доларів США, строком користування до 10.11.2021 р. із сплатою 11.5% річних. /а.с. 6-8/

Згідно з п.п. 3.2., 4.3, 4.7 кредитного договору боржник зобов'язаний щомісяця, в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення заборгованості за виданими кредитними ресурсами у розмірі 223 долари США згідно із графіком зниження заборгованості, сплачувати проценти та комісійну винагороду.

Банк договірні зобовязання виконав належним чином, але всупереч вимогам договору та цивільного законодавства боржник свої зобовязання за кредитним договором не виконав належним чином. Оскільки боржник не здійснював своєчасне повернення сум отриманого кредиту, сплату сум, нарахованих за користуванням кредитними коштами процентів та комісії у встановлені кредитним договором строки, тому станом на 16.10.2014 р. у нього виникла прострочена заборгованість перед банком у сумі 634102,70 грн., яка згідно розрахунків від 16.10.2014 р. складається із:

- суми строкової заборгованості по основному боргу кредиту 17506,54 доларів США (що еквівалентне сумі 227434,37 грн. за офіційним курсом НБУ

станом на 16.10.2014 р.);

- суми простроченої заборгованості по основному боргу кредиту 4906,00 доларів США (що еквівалентне сумі 63539,79 грн. за офіційним курсом НБУ

станом на 16.10.2014 р.);

- суми строкової заборгованості по відсоткам 322,95 доларів США (що еквівалентне сумі 4182,67 грн. за офіційним курсом НБУ

станом на 16.10.2014 р.);

- суми простроченої заборгованості по відсоткам 4802,59 доларів США (що еквівалентне сумі 62200,48 грн. за офіційним курсом НБУ

станом на 16.10.2014 р.);

- суми простроченої заборгованості по щомісячній комісії - 7433,60 грн.

- пені за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту, відсоткам та комісії 269311,80 грн. /а.с. 10-17/

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Згідно вимог ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України у встановлений строк.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами ч.1 ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Згідно із п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про врегулювання суперечок, які виникають з кредитних правовідносин» у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої ст. 533 ЦК.

Стосовно зустрічних позовних вимог суд зазначає наступне.

10.11.2006 р. між ОСОБА_4 та банком було укладено договорів поруки № П-35-О2-И, з метою забезпечення виконання ОСОБА_3 зобов'язань, взятих за Кредитним договором

Відповідно до п.п.1.1. Договору поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 р. ОСОБА_4 зобовязується перед банком відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором.

Відповідно до вимог ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов'язана вчинити на користь другої сторони певну дію. Припинення зобов'язання на вимогу однієї сторони допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно із ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, відшкодування збитків.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Звертаючись з зустрічним позовом позивач ОСОБА_4 стверджує, що банк порушив термін в шість місяців, протягом якого він зобов'язаний був заявити вимоги до поручителя, а тому, згідно пункту 5.1. договору поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року, порука, відповідно до статті 253 ЦК України, припиняється, і договір поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року втрачає чинність.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про врегулювання суперечок, які виникають з кредитних правовідносин» встановлено, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Крім того, згідно до п. 5.1 договору поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором не заявить вимоги до поручителя.

3 10.07.2009 року боржник припинив виконувати зобов'язання по кредитному договору. Тобто кредитовавець повинен був звернутися до поручителя протягом наступних 6 місяців.

ОСОБА_4 21.11.2013 року було направлено вимогу за № 10020/4376 щодо забезпечення виконання зобов'язань по кредитному договору № 35-02-И від 10.11.2006 року. Тобто, банк порушив термін в шість місяців, протягом якого він зобов'язаний був заявити вимоги до поручителя, а тому, згідно пункту 5.1. договору поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року, порука, відповідно до статті 253 ЦК України, припиняється з 11.07.2009 року.

Враховуючи обставини по справі та те, що відповідач не виконує своїх зобов'язань за договором кредиту, суд вважає позовні вимоги АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині стягнення заборгованості з відповідача ОСОБА_3 обґрунтованими та такими, що знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та підлягаючими задоволенню в повному обсязі. Відповідачем також не надано будь-яких доказів на спростування розрахунку позивача або розрахунок, який він вважає вірним. Позовні вимоги ОСОБА_4 щодо визнання договору поруки припиненим суд вважає за необідне задовольнити у повному обсязі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів стягуються понесені судові витрати позивачем по оплаті судового збору.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 10,11,60, 88,130,174, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 509-526, 610-612, 625, 629,1046-1054 ЦК України, Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства про врегулювання суперечок, які виникають з кредитних правовідносин», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» -задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1; паспорт: ЕК №404681,виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській обл. 09.04.1997р.; зареєстроавний за адресою: Луганська обл.,

АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» суму заборгованості за кредитним договором № М35-02-И від 01.11.2006 року в загальному розмірі 27592,08 доларів США (що еквівалентне сумі 357357,31 за офіційним курсом НБУ станом на 16.10.2014 року) та 276745,4 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1; паспорт: ЕК №404681,виданий Сєвєродонецьким МВУМВС України в Луганській обл. 09.04.1997р.; зареєстроавний за адресою: Луганська обл.,

АДРЕСА_1) на користь Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» сплачені витрати за сплату судового збору у розмірі 3654,00 гривні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 - задовольнити у повному обсязі.

Визнати договір поруки № П-35-02-И від 10.11.2006 року, який був укладеним між ОСОБА_4 та Акціонерним товариством « Фінанси та кредит» припиненим.

Стягнути з Акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_4 витрати за сплату судового збору у розмірі 243,60 гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя -