Провадження № 2/344/4181/15
У Х В А Л А

27 жовтня 2015 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області

в складі: головуючої судді: Домбровської Г.В.

при секретарі c/з: ОСОБА_1,

за участю позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (надалі «Позивач») звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_3 (надалі «Відповідач») про стягнення з ОСОБА_3 на його користь завдану йому моральну шкоду в сумі 20 000,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3, в судове засідання повторно не зявилася, явку уповноваженого представника до суду не забезпечила, про причини неявки суду не сповістила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином (шляхом публікації оголошення про час та дату судового засідання в засобах масової інформації).

В судовому засіданні 07 жовтня 2015 року ухвалою суду відмовлено ОСОБА_4 щодо участі в даній цивільній справі в якості представника ОСОБА_3, оскільки наданий ним на підтвердження своїх повноважень документ (довіреність від 30 вересня 2014 року, посвідчена ОСОБА_5, радником з консульських питань Посольства України у Великобританії) не відповідає вимогам чинного законодавства України, оскільки її не зареєстровано в Єдиному реєстрі довіреностей.

Так, відповідно до пункту 1.2 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України, Міністерства закордонних справ України від 27 грудня 2004 року № 142/5/310, вчинення нотаріальних дій покладається на консульських посадових осіб (далі консул), які працюють в дипломатичних представництвах та консульських установах України.

Консулами вчиняються такі види нотаріальних дій: 1) посвідчуються правочини (договори, заповіти, довіреності та ін.), крім іпотечних договорів, договорів про відчуження та заставу житлових будинків, квартир, дач, садових будинків, гаражів, земельних ділянок, іншого нерухомого майна, що знаходиться в Україні (підпункт 1 пункту 1.3 Положення про порядок учинення нотаріальних дій в дипломатичних представництвах та консульських установах України).

Відповідно до пункту 2.1 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року № 111/5, обов'язковій реєстрації у Єдиному реєстрі підлягають довіреності (у тому числі їх дублікати), посвідчені в нотаріальному порядку, та довіреності на право розпорядження майном, посвідчені посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів, а також відомості про припинення їх дії.

Враховуючи вищевикладене, та те, що відповідно до вимог чинного законодавства України на консульських посадових осіб, які працюють в дипломатичних представництвах та консульських установах України покладено обовязок вчинення нотаріальних дій, а посвідчення довіреності є нотаріальною дією, відповідно до вимог пункту 2.1 Положення про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 28 грудня 2006 року № 111/5, довіреність на імя ОСОБА_4 від 30 вересня 2014 року, посвідчена ОСОБА_5, радником з консульських питань Посольства України у Великобританії, повинна бути зареєстрована у Єдиному реєстрі довіреностей.

В той же час, матеріалами справи підтверджується та самостійно визнано ОСОБА_4 та обставина, що довіреність на імя ОСОБА_4 від 30 вересня 2014 року, посвідчена ОСОБА_5, радником з консульських питань Посольства України у Великобританії, не зареєстрована у Єдиному реєстрі довіреностей, а, відтак, вказана довіреність не може вважатися належним документом на підтвердження повноважень ОСОБА_4 на представництво інтересів ОСОБА_3 в даній цивільній справі.

Частиною 4 статті 169 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Відтак, виходячи зі змісту частини 4 статті 169 та частини1 статті 224 ЦПК України, а також того, що Відповідач про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду не подала, зважаючи на заяву Позивача, в якій він не заперечував проти винесення заочного рішення, з огляду на подання Позивачем достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, Суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи.

Враховуючи достатність доказів, керуючись ст.ст. 224, 225, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

У Х В А Л И В :

Провести заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, у відсутності відповідача.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Домбровська Г.В.