Номер провадження: 22-ц/785/1464/15
Головуючий у першій інстанції Огренич І.В.
Доповідач Ващенко Л. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Ващенко Л.Г.

суддів - Вадовської Л.М., Плавич Н.Д.

при секретарі - Коноваленко Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника Одеської міської ради на рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2004 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 і ОСОБА_3 /правонаступники ОСОБА_4 до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2004 року ОСОБА_4звернувся із позовом про визнання права власності на самочинно збудоване жиле приміщення у АДРЕСА_1.

Позов обгрунтовано тим, що ОСОБА_4., на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.1977 року придбав незавершене будівництвом домоволодіння /37,7% готовності/ на АДРЕСА_1 і з часу придбання зазначеного домоволодіння зареєстрований та проживає у ньому разом із членами своєї родини. У період з 1990 року по 2004 рік ОСОБА_4, внаслідок самочинного будівництва, збільшив жиле приміщення, а також збудував прибудови, господарські споруди, гаражі та сараї.

Посилаючись на те, що самочинно збудовані ним приміщення у житловому будинку і прибудови відповідають будівельним та санітарним нормам, сусіди не заперечують проти визнання за ним права власності на самочинно збудовані об'єкти нерухомого майна, ОСОБА_4просив позов задовольнити.

Представник відповідача Київської районної адміністрації Одеської міської ради (далі-Київська РА/ не приймав участі у судовому засіданні у суді першої інстанції.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2004 року позов задоволено: суд визнав за ОСОБА_4.право власності на самочинно збудовані будівлі на АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4помер.

18.11.2014 року, Одеська міська рада (далі-ОМР), посилаючись на те, що рішення суду порушує її права, подала апеляційну скаргу на рішення суду, яка прийнята до провадження апеляцінйого суду.

В апеляційній скарзі представник ОМР просить рішення суду скасувати, постановити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на незаконність рішення суду, неповне з'ясування дійсних обставин справи, порушення судом вимог ст. 376 ЦК України.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.04.2015 року до участі у справі у якості правонаступників ОСОБА_4 залучені його сини: ОСОБА_3 і ОСОБА_2.(а.с.100-102).

У засіаданні колегії суддів: позивачі ОСОБА_2.і ОСОБА_3 скаргу не визнали; представник відповідача Київської РА скаргу підтримав.

Представник ОМР у засідання колегії суддів не з'явився. Рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі ст. 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України.

За змістом ст. 309 ч.1 п. п. 3, 4 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам, порушення судом норм матеріального або процесуального права.

Правонаступники ОСОБА_4, які підтримали позов, просили визнати за ними право власності на самочинно збудований житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, які розташовані у АДРЕСА_1 з підстав ст. ст. 331, 376 ЦК України у редакції 2004 року (а.с.3,4,60,100,101,109-111).

Між сторонами виникли правовідносини з права власності на нерухоме майно, які регулюються ЦК України.

Встановлено, що за договором від 10.03.1958 року, ОСОБА_8 у безстрокове користування передана земельна ділянка НОМЕР_1 площею 512 м2 для будівництва житлового будинку на АДРЕСА_1 (а.с.6,123-125).

11.12.1967 року, за договором купівлі-продажу, ОСОБА_4 придбав у ОСОБА_8незакінчений будівництвом будинок 37,2% готовності за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.131,132).

У період з 1990 року по 2004 рік, ОСОБА_4., без погодженої у встановленому законом порядку технічної документації та без належного дозволу компетентних органів, здійснив самочинне будівництво і збільшив жиле приміщення на 44%, крім того, самочинно збудував прибудови, туалет, душову, гаражі та сараї (а.с.3,4,22-25).

Внаслідок самочинного будівництва, житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами займає земельну ділянку площею 945 м2, що на 433 м2 перевищує площу земельної ділянки, яка була надана для будівництва житлового будинка відповідно до рішення Приморської районної ради депутатів трудящих №265 від 19.04.1957 року (945-512=433, а.с.11, 22 зворот, 123-125).

Станом на вересень 2004 року /час звернення ОСОБА_4із позовом до суду/, земельна ділянка площею 512 м2 або площею 945 м2, у встановленому законом порядку, у власність ОСОБА_4не передавалась.

Станом на грудень 2015 рік зазначена земельна ділянка є власністю територіальної громади м. Одесі в особі ОМР.

Відповідно до ст. 331 ч. 2 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно /житловий будинок, будівлі, споруди тощо/ виникає з моменту завершення будівництва /створення майна/. Якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації, а якщо право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До нерухомих речей належать, зокрема, об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Право власності на нерухомі речі підлягає державний реєстрації (ст. 182 ч. 1 ЦК України).

Закінчений реконструкцією або будівництвом об'єкт нерухомості підлягає прийняттю в експлуатацію, при цьому, експлуатація неприйнятих об'єктів забороняється (ст. 18 Закону України "Про основи містобудування").

Будівля обо споруда вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи неналежно затвердженого проекту (ст. 376 ч.1 ЦК України).

Всупереч ст. ст. 29, 30-1 Закону України "Про планування і забудову територій", а також ст. 5 Закону України "Про основи містобудування" та ст.ст. 1,4,9 Закону України "Про архітектурну діяльність", - ОСОБА_4, як забудовник, у встановленому законом порядку, не отримав дозволу на виконання технічної документації на проведення будівельних робіт, не отримав дозволу на виконання робіт з будівництва та реконструкції нового об'єкта й не здав в експлуатацію самочинно збудоване ним у період з 1990 по 2004 роки нерухоме майно у вигляді житлового будинка з надвірними будівлями та спорудами за адресою:АДРЕСА_1.

Оскільки самочинно збудоване нерухоме майно, у встановленому законом порядку, не здавно в експлуатацію і не здійснена його державна репєстрація, у ОСОБА_4не виникло право власності на спірне майно.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що самочинне будівництво здійснено на частині земельної ділянки /площею 433 м2/, яка, у 1957 році, у встановленому законом порядку, під будівництво зазначеного будинка не виділялась.

Таким чином, всупереч ст. ст. 125, 126 ЗК України, ОСОБА_4 здійснив самочинне будівництво на частині земельної ділянки /площею 433 м2/, яка не виділялась у користування, без дозволу власника земельної ділянки - ОМР.

Наведене свідчить про те, що право власності ОСОБА_2. і ОСОБА_3. /правонаступники ОСОБА_4./ на самочинно збудоване нерухоме майно не підлягає захисту судом і тому колегія суддів відмовляє у позові за необгрунтованістю позову.

Оскаржуване рішення суду впливає на права та обов'язки Одеської міської ради, власника спірної земельної ділянки.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про задоволення позову, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові правонаступникам ОСОБА_4

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч.1 п. п. 3, 4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника Одеської міської ради - задовольнити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 08 жовтня 2004 року - скасувати.

Відмовити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 /правонаступники ОСОБА_4 у позові до Київської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності на самочинно збудований житловий будинок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення.

Рішення апеляційного суду може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України із розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області Л.Г. Ващенко

Л.М. Вадовська

Н.Д. Плавич