Справа № 457/870/15-ц
провадження №2/457/482/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2015 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Василюк Т.В.

з участю секретаря Луцької І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Трускавці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям, стягнення аліментів та відшкодування плати за навчання, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до Трускавецького міського суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу між подружжям, стягнення аліментів та відшкодування плати за навчання. Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 23.02.1995 року між нею та відповідачем було зареєстовано шлюб відділом ДРАЦС Дрогобицького району реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 99. Від шлюбу в них є повнолітня донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час навчається на контрактній основі на 2 курсі у Варшавському університеті фінансів та управління. Сімейне життя між ними не склалося, що в кінцевому результаті призвело з 2007 року до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Починаючи з 2007 року до 2013 року (моменту вступу дочки на навчання у Варшавському університеті фінансів та управління) вони проживали окремо, вона з донькою у м. Дрогобичі, а ОСОБА_4 у м. Трускавець. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надавав та не надає, участі у вихованні дочки не приймає, вона самостійно не в змозі утримувати доньку. Відповідач має нерегулярний дохід, працюючи на заробітках. Крім того, нею оплачено за навчання доньки ОСОБА_3 у Варшавському університеті фінансів та управління за 2 семестри в сумі 24945 грн. (станом на момент написання позовної заяви згідно курсу НБУ становив 5,87 грн. за 1 польський злотий). Відтак просить суд шлюб розірвати, стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно, а також стягнути з відповідача 24945 грн. додаткових витрат на навчання.

Представник позивачки у судовому засіданні позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, вважав його підставним та таким, що підлягає задоволенню.

Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував, оскільки справді близько трьох років вони з дружиною проживають окремо. Однак заперечив проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1000 грн. щомісячно, а також стягнення з нього 24 945 грн. додаткових витрат на навчання. Суду пояснив, що він ніде не працює, здійснює догляд за хворим батьком, деякий час перебував на обліку у центрі зайнятості. Також, пояснив що він раніше працював офіційно та не офіційно і постійно надавав кошти на утримання дочки в залежності від можливості, але не менше 500 грн. на місяць. Тому дружина і не зверталась раніше за стягненням аліментів, окрім того, він подарував дружині свою квартиру, яка після повноліття дочки мала перейти до неї. Через відсутність доходів, може сплачувати 100 грн. щомісячно на утримання дочки.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення із наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між сторонами 23.02.1995 року було зареєстровано шлюб відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис № 99, що стверджується свідоцтвом про шлюб І-СГ № 262909 (а.с. 5). В сторін є спільна повнолітня дитина донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження І-СГ № 137624 (а.с. 6). Сторони фактично припинили шлюбні відносини з 2012 року. Подружнє життя у сторін не склалося, спільних інтересів у них немає, сторони тривалий час не підтримують подружніх відносин, шлюб існує лише формально.

Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.

Судом встановлено, що шлюб між сторонами фактично розпався, сторони не підтримують подружніх відносин, відновлення сім'ї неможливе та суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до переконання, що вимоги позивачки є доведеними та такими що підлягають задоволенню.

Що стосується позовної вимоги про стягнення аліментів, то суд при розгляді вказаної вимоги виходить з наступного.

Відповідно до довідки № 167/2015/Орс/Р від 04.03.2015 року ОСОБА_3, 15.07.1997 року, зарахована на магістерське навчання стаціонарної форми на факультет психології у Вищій школі фінансів і управління у Варшаві (а.с. 42-43).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу та право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно з ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, зокрема те, що дитина має задовільний стан здоров'я, повністю знаходиться на утриманні матері. Суд також враховує стан здоровя відповідача, що є задовільним та те, що він не має постійного заробітку, деякий час перебував на обліку у центрі зайнятості, однак є працездатним. Відповідач не надав суду доказів, що в нього на утриманні є інші діти та непрацездатні утриманці, хоча і надавав пояснення про те що здійснює догляд за хворим батьком.

Суд вважає, що з урахуванням вказаних обставин з відповідача відповідно до вимог ст. 200 СК України слід стягнути у користь позивачки аліменти на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до суду і до закінчення ОСОБА_3 навчання, але не пізніше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, що буде відповідати вимогам розумності та справедливості.

Позивачка також просила стягнути з відповідача 24 945 грн. додаткових витрат на навчання, які нею сплачено за навчання доньки ОСОБА_3 у Варшавському університеті фінансів та управління за 2 семестри, та що підтверджується відповідними квитанціями від 29.05.2014 року (а.с. 38-39) та від 02.06.2014 року (а.с.40-41).

Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, вказаний обов'язок утримання дитини покладений на обох батьків та є однаковим для них обох.

Відповідно до ст. 185 СК України (яка знаходиться у главі 15 Сімейного кодексу України та якою передбачено обов'язок матері, батька утримувати дитину та його виконання) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Дане положення статті 185 СК України стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається даною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв'язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку.

Отже, вищезазначені позовні вимоги ОСОБА_1 в частині її позовних вимог про стягнення додаткових витрат оплати за навчання за період 1 курсу до досягнення нею повноліття, так і після досягнення нею повноліття, за своєю суттю не відносяться до вимог про компенсацію додаткових витрат на дитину, пов'язаних з розвитком певних її здібностей або потребами, а обумовлені саме затратами на навчання дитини, понесеними позивачем до звернення до суду з даним позовом.

Аналізуючи матеріали справи суд вважає, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що навчання дочки позивачки у вказаному нею навчальному закладі викликане саме особливими обставинами, суду не надано. Крім того, позивачкою та її представником не зазначено, у зв'язку з розвитком яких саме здібностей позивач змушена влаштовуватися в зазначений навчальний заклад.

До особливих обставин, з якими законодавець пов'язує стягнення додаткових витрат на дитину відносяться ті обставини, що пов'язані з розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом.

Сам факт продовження навчання дочки, сина у вищому навчальному закладі є підставою для стягнення аліментів на утримання дочки, сина після досягнення ними повноліття в порядку ст. 199 СК України, однак не є особливою обставиною, яка породжує обов'язок відповідача брати участь у додаткових витратах на дочку чи сина,які досягли повноліття, в порядку ст. 185 СК України.

Відповідно до правової позиції викладеної у постанові Верховного Суду України від 24.12.2014 року по справі №6-186ц14 Відповідно до частини 1 статті 185 Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 6 Сімейного кодексу України). Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу, яка зокрема передбачає обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (ст.ст. 199, 200, 201 Сімейного кодексу України). Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обовязку сплати аліментів, обовязку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що у задоволенні позовної вимоги про стягнення з відповідача 24945 грн. додаткових витрат на навчання слід відмовити.

Суд вірить здобутим доказам, бо вони нічим не спростовані і не викликають сумніву в своїй об'єктивності, грунтуються на законі.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 110,112,115, 180, 185, 199, 200 СК України, ст.ст. 208, 213-215, 223 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який зареєстрований 23.02.1995 року у відділі ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис №99.

Стягувати з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання, починаючи з 05.08.2015 року і до припинення нею навчання, але не пізніше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

В решті позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Трускавецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_5