АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5000/15 Справа № 183/6246/13-ц Головуючий у 1 й інстанції - Дубовенко І. Г. Доповідач - Глущенко Н.Г.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ 30 грудня 2015 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Пономарь З.М., Пищиди М.М.

за участю секретаря - Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, який в подальшому неодноразово нею було уточнено / т. 1 а. с. 2-5, 20-23, 181-185 /.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_3 посилалась на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 28.11.1974 року по 26.05.2010 року, від якого мають двох повнолітніх дітей.

Під час шлюбу в 1978 році вони з відповідачем придбали недобудований будинок з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 що розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м.

Власником цього будинку, згідно договору купівлі-продажу від 21.11.1978 року, зазначено відповідача.

В період шлюбу вони добудували будинок з господарчими будівлями АДРЕСА_1 та 27.11.2003 року отримали технічний паспорт на житловий будинок загальною площею 71,1 кв.м. та житловою площею 34,5 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами, а 04.02.2004 року - отримали свідоцтво про реєстрацію права власності на житловий будинок, які видані на ім'я відповідача.

З 2004 року шлюбні відносини з відповідачем припинили та не відновлювали, вели окреме господарство та сімейний бюджет, але продовжують проживати в спірному будинку.

Як вказує позивачка, між ними склалися неприязні стосунки, поділити будинок за обоюдною згодою вони не можуть у зв'язку з чим вона звернулась до суду з позовом в якому просила суд:

-розділити між нею та відповідачем спільне майно - будинок АДРЕСА_1 визнавши за кожним із них по ? частині;

-виділити їй та визнати за нею право власності на квартиру №2 (по варіанту №3 запропонованому висновками судово-будівельної експертизи № 938/939/940-14 від 20.10.2014 року) в будинку АДРЕСА_1 літ. «А-1», яка складається з: приміщення 1-1 (9,6 кв.м.), приміщення 1-5 (11,6 кв.м.), приміщення 1-6 (0,7 кв.м.), приміщення 1-7 (4,0 кв.м.), приміщення 1-8 (8,8 кв.м.), в тамбурі літ. «а»: приміщення 1-1 (2,9 кв.м.) - тамбур. Також виділити їй будови та споруди, що знаходяться на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 - ганок біля будинку літ. А-1, літня кухня літ. Б, сарай літ. Е, колодязі К1, зливна яма Я1, ? огорожі № 4, ? воріт № 5, ? хвіртки № 6, ? замощення І, ? огорожі № 8.;

-виділити ОСОБА_2 та визнати за ним право власності на квартиру № 1 (по варіанту № 3 запропонованому висновками судово-будівельної експертизи № 938/939/940-14 від 20.10.2014 року) в будинку АДРЕСА_1 літ. «А-1», яка складається з: приміщення 1-2 (10,6 кв.м.), приміщення 1-3 (7,4 кв.м.), приміщення 1-4 (15,5 кв.м.). Також виділити йому будови та споруди, що знаходяться на території домоволодіння за адресою: вул. Комарова, 106, м. Новомосковська - прибудова літ. б, ганок біля прибудови літ. б, гараж літ. Д, сарай літ. З, вбиральня літ. Ж, зливна яма Я, колодязі літ. К, ? огорожі № 4, ? воріт № 5, ? хвіртки № 6, ? замощення І, ? огорожі № 8; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошову компенсацію 1013 гривень за різницю в вартості виділених часток;

-покласти на неї зобов'язання зробити переобладнання: закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-2, приміщення 1-1 облаштувати кухнею, встановити перегородку на горищному приміщенні по лінії розділу житлового будинку;

-покласти на ОСОБА_2 зобов'язання зробити переобладнання: віконний проріз в приміщенні 1-3 переобладнати у дверний та встановити подвійний дверний блок, приміщення 1-2 облаштувати кухнею, пробити дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-3 та стягнути з відповідача на її користь судові витрати.

Відповідач позов не визнав.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20.03.2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 - задоволені.

Суд розподілив між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спільне майно - будинок АДРЕСА_1 визнавши за кожним із них право власності по 1/2 частині.

Суд виділив ОСОБА_2 квартиру № 1 площею 36,40 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 по варіанту № 3 розподілу будинку судової будівельно-технічної експертизи № 938/939/940-14 від 20.10.2014 року, забарвленому на додатку № 5 жовтим кольором: з наступними приміщеннями в житловому будинку літ.А: приміщення 1-2 (10,6 кв.м.), приміщення 1-3 (7,4 кв.м.), приміщення 1-4 (15,5 кв.м.), а також будівлі і споруди (додаток №6): прибудова літ. б, погріб літ. б, ганок біля прибудови літ. б, гараж літ. Д, сарай літ. З, вбиральня літ. Ж, зливна яма Я, колодязь літ. К, ? огорожі № 4, ? воріт №5, ? частина хвіртки № 6, ? замощення І, ? огорожі №8.

Суд виділив ОСОБА_3 квартиру № 2 площею 34,70 кв.м. в будинку АДРЕСА_1 по варіанту № 3 розподілу будинку судової будівельно-технічної експертизи № 938/939/940-14 від 20.10.2014 року, забарвленому на додатку №5 зеленим кольором: з наступними приміщеннями в житловому будинку літ.А: приміщення 1-1 (9,6 кв.м.), приміщення 1-5 (11,6 кв.м.), приміщення 1-6 (0,7 кв.м.), приміщення 1-7 (4,0 кв.м.), приміщення 1-8 (8,8 кв.м.); в тамбурі літ. а - приміщення 1-І (2,9 к.в.м) - тамбур; а також будівлі і споруди (додаток №6): ганок біля житлового будинку літ. А-1, літня кухня літ. Б, сарай літ. Е, колодязь К1, зливна яма Я1, ? огорожі № 4, ? воріт №5, ? частина хвіртки № 6, ? замощення І, ? огорожі №8.

Суд зобов'язав ОСОБА_2 зробити наступні переобладнання в житловому будинку АДРЕСА_1 відповідно до вимог ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН А.3.1-5-09 «Організація будівельного виробництва» зі змінами та доповненнями:

1.віконний проріз в приміщенні 1-3 переобладнати в дверний та встановити подвійний дверний блок;

2.приміщення 1-2 облаштувати кухнею;

3.пробити дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-3.

Суд зобов'язав ОСОБА_3 зробити наступні переобладнання в житловому будинку АДРЕСА_1 відповідно до вимог ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення», ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт», ДБН А.3.1-5-09 «Організація будівельного виробництва» зі змінами та доповненнями:

1.закласти дверний проріз між приміщеннями 1-1 та 1-2,

2.приміщення 1-1 облаштувати кухнею;

3.встановити перегородку в горищному приміщенні по лінії розподілу житлового будинку згідно додатку № 3 до висновку.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 розмір компенсації в сумі 1013 грн.

Також, суд стягнув з ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в розмірі 2043,06 грн.

Суд стягнув з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування судових витрат 1136,23 гривень, а також витрат за проведення судової будівельно-технічної експертизи в розмірі 4723,20 грн., а всього 5859,43 грн. / т. 1 а. с. 206-211 /.

З рішенням суду від 20.03.2015 року не погодився відповідач ОСОБА_2 і звернувся з апеляційною скаргою, де просить змінити це рішення, поділити будинок по варіанту №1 судової будівельно-технічної експертизи від 20.10.2014 року з виділенням йому квартири №2, а позивачці - квартири №1, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / т. 1 а. с. 215-218 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішень суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду, в частині поділу в натурі (виділення часток в натурі) спірного будинку та стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації та витрат за проведення експертизи - скасувати, та відмовити ОСОБА_3 в цих позовних вимогах, з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 28.11.1974 року, який розірвано 26.05.2010 року /т. 1 а.с. 6 зворот/.

Під час шлюбу 21.11.1978 року сторони, згідно договору купівлі-продажу, придбали незакінчений будівництвом жилий будинок (16% готовності) по АДРЕСА_1, що розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. і цей договір було оформлено на ім'я ОСОБА_2 /т. 2 а. с. 20-21/. В послідуючий час сторони добудували цей будинок і відповідачу ОСОБА_2 було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 04.02.2004 року згідно якого, йому на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 71,1 кв.м., житловою - 34,5 кв.м. /т. 2 а. с. 22-23/.

Сторони не заперечували, що спірний будинок було придбано та добудовано під час шлюбу, а тому, виходячи з цього та встановлених судом обставин, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що будинок АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю подружжя, частки в якому кожного із подружжя є рівними, визнавши за кожним із них право власності на ? частину будинку.

Цей висновок суду є правильним, оскільки відповідає встановленим обставинам та матеріалам справи і вимогам ст.ст. 60, 61, 69, 70 СК України, ст.ст. 355, 356, 357 ЦК України.

Щодо рішення суду в частині поділу в натурі (виділення часток в натурі) спірного будинку, то рішення в цій частині не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з відмовою в цих позовних вимогах, оскільки вони є передчасними.

Відповідно до ст. 71 СК України та ст. 364 ЦК України кожне із бувшого подружжя має право на поділ в натурі спільної сумісної власності подружжя.

Однак, розглядаючи справу по суті та проводячи поділ в натурі (виділення часток в натурі) спірного будинку, суд першої інстанції не прийняв до уваги, що поділу підлягає лише те майно, яке знаходиться у власності на підставі прововстановлюючих документів.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, Свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 04.02.2004 року, ОСОБА_2 належить на праві власності будинок АДРЕСА_1 загальною площею 71,1 кв.м та житловою 34,5 кв.м /т. 2 а. с. 22/.

Згідно Технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 що виданий 27.11.2003 року КП «Новомосковське МБТІ», - загальна площа будинку теж 71,1 кв.м., а житлова - 34,5 кв.м., але в техпаспорті є відмітка МБТІ про те, що є розбіжності між проектом будинку та його фактичними розмірами: по проекту загальна площа будинку 62,09 кв.м., а житлова - 31,39 кв.м., а фактично загальна площа - 68,2 кв.м., а житлова - 45,1 кв.м. /т.2 а. с. 15-19/.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції не прийняв до уваги вищезазначені розбіжності в загальній та житловій площах спірного будинку і не запропонував сторонам усунути їх у відповідності до вимог чинного законодавства, шляхом звернення до відповідних органів та прийняття ними відповідних рішень.

Крім того, вирішуючи питання про поділ спірного будинку в натурі, суд першої інстанції керувався висновком №938/939/940-14 судової будівельно-технічної експертизи від 20.10.2014 року, згідно якого було проведено поділ в натурі будинку загальною площею 71,1 кв.м., житловою - 45,1 кв.м. /т. 1 а. с. 139-161/, тобто судом було поділено будинок, площа якого знаходиться за межами права власності ОСОБА_2

Як вбачається з матеріалів справи та вищезазначеного експертного висновку, як при розгляді справи в суді першої інстанції, так і проведенні судової експертизи, ні судом, ні експертом, не було прийнято до уваги вищезазначена невідповідність площ спірного житлового будинку.

Відповідно до ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу.

Між тим, розглядаючи справу по суті суд першої інстанції не дав належної оцінки експертному висновку №938/939/940-14 судової будівельно-технічної експертизи від 20.10.2014 року, як і не з'ясував, чи відповідає цей висновок ЗУ «Про судову експертизу» та іншим нормативним актам.

Зокрема, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що визначивши варіанти поділу будинку в натурі на дві окремі квартири, експертом не було вказано про можливість обладнання в спірному будинку для іншого співвласника кухні, ванної кімнати, туалету, оскільки спірний будинок має такі зручності, а отже кожний із співвласників має на них право, тобто фактично ні судом, ні експертом не було з'ясовано головне питання - чи є технічна можливість здійснити поділ будинку в натурі на дві окремі квартири з відповідними переобладнаннями у відповідності з вимогами чинного законодавства.

Крім того, даючи висновки про можливість поділу будинку в натурі експертом не було дано висновок щодо облаштування необхідних інженерних комунікацій за кожним запропонованим варіантом кожному із співвласників (каналізація, водопостачання, електропостачання і таке інше).

Суд першої інстанції розглядаючи справу не прийняв до уваги, що оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки житлового будинку та нежитлових будівель яка відповідає розміру і вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівель. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану житлового будинку, перетворення в результаті переобладнання житлових приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо).

Для з'ясування вищезазначених обставин, що мають суттєве значення для справи, потрібні спеціальні знання у галузі будівництва, а тому вони можуть бути з'ясовані лише під час проведення відповідної експертизи.

У зв'язку з вищезазначеними недоліками та суперечностями судом апеляційної інстанції було роз'яснено сторонам, що ці питання можуть бути вирішені при проведенні відповідної експертизи (додаткової чи повторної), однак останні не заявили клопотання про проведення такої. Крім того, проведення відповідної експертизи можливе лише після усунення сторонами розбіжностей в загальній та житловій площах спірного будинку у відповідності до вимог чинного законодавства, шляхом звернення до відповідних органів та прийняття ними відповідних рішень.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині поділу в натурі (виділення часток в натурі) будинку АДРЕСА_1 не може залишатись в силі і підлягає скасуванню з відмовою ОСОБА_3 в цих її позовних вимогах, як передчасних.

Оскільки, рішення суду в частині поділу будинку в натурі підлягає скасуванню, то не може залишатись в силі та підлягає скасуванню і рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової компенсації в сумі 1013 грн. і витрат за проведення експертизи в сумі 4723,20 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309 ЦПК України, колегія суддів ,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2015 року, в частині поділу в натурі (виділення часток в натурі) будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровської області та стягнення з ОСОБА_2 грошової компенсації в сумі 1013 грн. і витрат за проведення експертизи в сумі 4723,20 грн., - скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 в її позовних вимогах до ОСОБА_2 про поділ в натурі (виділення часток в натурі) будинку АДРЕСА_1 Дніпропетровської області.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: