Провадження № 22-ц/783/7959/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Кабаля І.І., Шумської Н.Л.,

секретаря Юзефович Ю.І.,

з участю представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ПАТ АКБ «Львів» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Транспорт» до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваною ухвалою позовну заяву ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Транспорт» до Публічного акціонерного товариства Акціонерно-комерційний банк «Львів» повернуто позивачу в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи, та відмовлено у відкритті провадження в частині вимог до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними та застосування відповідних наслідків, та розяснено право звернення до суду за місцем проживання ОСОБА_2 в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи, за територіальною підсудністю, та до господарського суду, в частині вимог до юридичної особи Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними та застосування відповідних наслідків.

Повернуто ОСОБА_2 3677,70 грн. сплаченого судового збору, згідно квитанції №12270F1C80 від 07 жовтня 2015 року.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2, зазначає, що звернувся в Галицький районний суд м. Львова з позовом до відповідача в порядку позовного провадження на підставі ч. 1 ст. 225 ЦК України. До позовної заяви ним було долучено клопотання про призначення судово-психіатричної експертизи у позовному провадженні, відповідно до якого, на підставі ст. 145 ЦПК України, суд зобовязаний призначити експертизу. В оскаржуваній ухвалі вказано, що він звернувся до суду з позовною заявою, проте, починаючи з другого абзацу описової частини ухвали, суддя цитує статті ЦПК України, які регулюють розгляд справ в порядку окремого провадження, зокрема ст. 234 ЦПК України, та посилаючись на цю статтю, повертає йому позов як позивачу, та зазначає, що йому необхідно звернутись за місцем проживання для визнання його недієздатним. Крім цього, суд не звернув увагу на ряд позовних вимог, а саме: «визнати недійсним договір поруки від 22 січня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів», ТзОВ «ОСОБА_2 Транспорт» та ОСОБА_2 із договорами про внесення змін № 1 та № 2; визнати недійсним договір застави від 30 серпня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 з наступними внесеними 27 березня 2015 року змінами за № 1; визнати недійсним договір застави від 03 вересня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2; визнати недійсним договір застави від 26 квітня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2; визнати недійсним договір застави від 01 лютого 2012 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 з наступними внесеними 26 грудня 2012 року змінами за № 1; застосувати правові наслідки недійсності правочинів; виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про заставу рухомого майна». Судом не взято до уваги посилання на ч. 1 ст. 225 ЦК України, відповідно до якої правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним саме за позовом цієї особи. Наголошує на тому, що він є дієздатною фізичною особою, яка вчинила правочин у момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, тому звернувся до суду у позовному провадженні. Жодних заяв в порядку окремого провадження ним не подавалось, вимоги про визнання його обмежено дієздатним чи недієздатним ніким не заявлялось. В оскаржуваній ухвалі відсутні посилання на статтю ЦПК України, яку було застосовано як підставу для повернення позову та безпідставно було протрактовано позовну заяву як заяву про визнання особи недієздатною в порядку окремого провадження. Незаконними діями суду його позбавлено права на звернення за захистом своїх прав та інтересів. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника ПАТ АКБ «Львів» - ОСОБА_4, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково.

Згідно з вимогами ст. 55 Конституції України, ст. 3 ЦПК України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 15, 16 ЦК України передбачено, що кожній особі гарантовано право на захист у суді свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, та захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно статей 126, 129 Конституції України судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а також однією з засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо повернення заяви позивачеві (заявникові), відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Частиною 1 пунктами 1, 4 ст. 311 ЦПК України передбачено, що підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи і порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Вимогами ст. 122 ЦПК України встановлено умови для відкриття провадження по цивільній справі та підстави для відмови у відкритті провадження по справі.

Повертаючи ОСОБА_2 та ТзОВ «ОСОБА_2 Транспорт» позовну заяву в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи, та відмовляючи у відкритті провадження в частині вимог до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними та застосування відповідних наслідків, і розяснюючи право звернення до суду за місцем проживання ОСОБА_2 в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи, за територіальною підсудністю, та до господарського суду, в частині вимог до юридичної особи Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними та застосування відповідних наслідків, - суд першої інстанції послався на те, що позовна заява в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи розглядається в порядку окремого провадження на підставі ст. ст. 234, 236 ЦПК України, решта вимог в порядку господарського судочинства.

Проте повністю погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна з огляду на наступне.

Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї матеріалів, 08 жовтня 2010 року ОСОБА_2 та ТзОВ «ОСОБА_2 Транспорт» звернулися в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочину недійсним та застосування відповідних наслідків вищезазначеним позовом, в якому просять відповідно до ст. 145 ЦПК України (в тому числі окремим клопотанням) призначити у справі судовопсихіатричну експертизу ОСОБА_2 за його місцем проживання; витребувати у відповідача повний розрахунок виплат ТзОВ «ОСОБА_2 Транспорт» стосовно оспорюваних правочинів за період з 2011 року до предявлення позову до суду; допитати в якості свідка батька позивача ОСОБА_2 ОСОБА_5; визнати недійсним кредитний договір № 66 від 03 жовтня 2011 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «ОСОБА_5 Транспорт» з додатковими договорами № 66/1 від 27 січня 2012 року, № 66/2 від 07 лютого 2013 року, № 66/3 від 29 березня 2013 року, № 66/4 від 30 серпня 2013 року, № 66/5 від 31 грудня 2014 року; визнати недійсним договір застави від 03 жовтня 2011 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «ОСОБА_5 Транспорт» з договором про внесення змін № 1 від 27 березня 2015 року; визнати недійсним договір застави майнових прав від 03 жовтня 2011 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «ОСОБА_5 Транспорт»; визнати недійсним договір застави від 27 січня 2012 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «ОСОБА_5 Транспорт»; визнати недійсним договір поруки від 22 січня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів», ТзОВ «ОСОБА_5 Транспорт» та ОСОБА_2 із договорами про внесення змін № 1 та № 2; визнати недійсним договір застави від 30 серпня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 з наступними внесеними 27 березня 2015 року змінами за № 1; визнати недійсним генеральний договір кредитної лінії від 03 вересня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «ОСОБА_2 Транспорт»; визнати недійсним договір застави від 03 вересня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2; визнати недійсним договір застави від 26 квітня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2; визнати недійсним кредитний договір № 24 від 26 квітня 2013 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ТзОВ «ОСОБА_2 Транспорт»; визнати недійсним договір застави від 01 лютого 2012 року, укладений між ПАТ АКБ «Львів» та ОСОБА_2 з наступними внесеними 26 грудня 2012 року змінами за № 1; застосувати правові наслідки недійсності правочинів та повернути сторони у первісний стан, стягнувши різницю між сумою отриманого кредиту та виплатою, яка становить 367768,76 грн.; виключити з державного реєстру обтяжень рухомого майна записи про заставу рухомого майна автомобілів, вказаних у договорі застави від 27 січня 2012 року, договорі застави від 30 серпня 2013 року, договорі застави від 03 жовтня 2011 року; договорі застави від 03 вересня 2013 року; договорі застави від 26 квітня 2013 року, договорі застави від 01 лютого 2012 року.

Будь яких доказів того, що позивач ОСОБА_2 ставить вимогу в порядку окремого провадження - про обмеження його цивільної дієздатності, визнання недієздатним, в матеріалах справи немає. Тому посилання судді на те, що позовна заява в частині вимог про призначення судово-психіатричної експертизи повинна розглядатися в порядку окремого провадження на підставі ст. ст. 234, 236 ЦПК України за місцем проживання ОСОБА_2, є безпідставною.

Також невірно районним судом відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження в частині його вимог до Публічного акціонерного товариства Акціонерно комерційний банк «Львів» про визнання правочинів недійсними та застосування відповідних наслідків, оскільки він звернувся в суд з такими, а саме - визнання недійсними договорів поруки та застави, укладених з ним - як фізичною особою.

Проте суддя районного суду на зазначені порушення норм процесуального права уваги не звернув та постановив незаконну ухвалу.

За таких підстав ухвала суду першої інстанції не може залишатися в силі, а підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 305 ч. 2, 307 ч. 1 п. 4, 311 ч. 1 п.п. 1, 4; 313, 314 ч. 1 п. 2, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Галицького районного суду м. Львова від 09 жовтня 2015 року скасувати і направити матеріали позовної заяви до суду першої інстанції зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та в силу ст. 324 ЦПК України оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Кабаль І.І.

ОСОБА_6