Суддя Горчакова О. І.
Справа № 644/7047/15-ц
Провадження № 2/644/2161/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Орджонікідзевський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судовим засіданням судді Горчакової О.І.,

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_1,

позивачів: ОСОБА_2

ОСОБА_3;

представника позивачів ОСОБА_4

відповідачів: територіальна громада Харківської міської рада надав заперечення;

ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» - надав пояснення;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Орджонікідзевського районного суду міста Харкова в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади Харківської міської рада, ПАТ «Харківський тракторний завод ім.. ОСОБА_5» «Про визнання права власності»,-

в с т а н о в и в:

До Орджонікідзевського районного суду міста Харкова надійшов вказаний позов (а.с.1-4).

Позивачі прохали визнати за ними право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовували тим, що на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ВАТ «ХТЗ» від 19.10.2000 року, їм ОСОБА_2 та ОСОБА_3, була надана квартира АДРЕСА_2, загальною площею 41,5 кв.м. В січні 2001 року, вони вселились у вказану квартиру. ЖЕД ВАТ «ХТЗ» надала будівельні матеріали і позивачі зробили ремонт. З того часу і по теперішній час позивачі мешкають в даній квартирі.

Позивачі вважають, що оскільки всі обовязки, які виникають із договору найму житлового приміщення та Правил користування житловим приміщенням, затверджених Постановою КМУ від 01.10.1992 року виконуються виключно позивачами, то вони мають право набути право власності на вказану квартиру за набувальною давністю.

Позивачі у судове засідання зявились. Надали пояснення, аналогічні викладеним у позові. Підтвердили, що спірну квартира АДРЕСА_3, вони отримали на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ВАТ «ХТЗ» від 19.10.2000 року. На запитання суду відповідали, що ордер на спірну квартиру не видавався: що вони зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 кв. 18,19 і ці кімнати є вже їх власністю; в спірній квартирі не зареєстровані.

Відповідач, Харківська міська рада, в особі свого представника подала до суду заперечення проти позову. Позовні вимоги не визнали. Вказали, що скористатися правом власності на чуже майно на підставі набувальної давності може особа, якщо вона:

-заволоділа майном добросовісно, тобто на законних підставах, володілець не знав та не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи у звязку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали жодного сумніву у правомірності стосовно нобутого майна;

-продовжує володіти ним відкрито та безпреривно;

-продовжує володіти ним протягом установленого терміну ( в нашому випадку 10 років);

Виходячи з положень ст. 390 ЦК України, недобросовісний набувач є особа, яка знала або могла знати, що вона володіє майном незаконно. Як вбачається з позовної заяви позивачі вселялись до вказаної квартири на підставі спільного рішення адміністрації та профкому ВАТ «ХТЗ» від 19.10.2000 року, тобто їм достеменно відомо чиєю власністю вони користуються. А отже, положення ст. 344 ЦК України до позивачів не може бути застосовано.

ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе» надав письмові пояснення, вказав, що квартира № 50, яка знаходиться за адресою: м. Харків вул. Миру 18, не являється власністю Відповідача. Рішенням Орджонікідзевської районної ради м. Харкова від 22.03.2001 року АТ «ХТЗ» передало будинок № 18, який знаходиться за адресою: м. Харків вул. Миру 18, в комунальну власність територіальної громади Орджонікідзевського району м. Харкова.

Судом установлено:

19.10.2000 року рішенням адміністрації та профкому ВАТ «ХТЗ» ОСОБА_2 та ОСОБА_3 була надана квартира АДРЕСА_2 загальною площею 41,5 кв.м. (а.с.15).

Установлено, відповідно до довідки виданої Комунальним житловоексплутаціним підприємством № 2 Виконавчого комітету Орджонікідзевської районної ради м. Харкова, що на житловій площі квартири АДРЕСА_2, ніхто не прописаний, квартира не приватизована (а.с.50).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 15 вересня 2008 року № 8-08-290474, ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 мають на праві спільно сумісної власності приміщення квартири спільного заселення, яка розташована за адресою: вул. Академіка Філіппова 56 кв. 18,19 у будинку готельного типу (а.с.60)

Згідно інформаційної довідки, наданої з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, відомості відносно квартири АДРЕСА_2 у вказаних реєстрах відсутні (а.с.68).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Статтями 1 та 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб інтересів держави.

Згідно ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення та інші.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стаття 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Суд, вислухавши сторони, їх представників та дослідивши матеріали справи, перевіривши докази, представлені сторонами на виконання вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України і які вони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення заявлених вимог, з'ясувавши фактичні обставини справи, - приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Підстави набуття права власності в порядку ст. 344 ЦПК чітко регламентовані, з чого вбачається, що в ході розгляду справи позивач повинен довести: законність обєктом володіння; добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність (тобто строк володіння). При цьому, право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Таким чином, оскільки право власності на квартиру, розташовану по вул. Миру буд. 18 в м. Харкові не зареєстровано, суд не вважає доведеним позивачем факт набуття ним права власності за набувальною давністю. До того ж, згідно до п.3 Постанови Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в правах про захист права власності та інших речових прав», право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). При цьому неправильно обраний спосіб захисту права власності чи іншого речового права, не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, повернення позовної заяви чи залишення її без руху, а в певних випадках, за таких обставин може бути відмовлено в позові. Позов про визнання права власності заявлений до територіальної громади Харківської міської ради та ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе», які нібито є власниками спірної квартири. Проте, з наданого заперечення Харківської міської ради та пояснювальної ПАТ «Харківський тракторний завод ім. С. Орджонікідзе», не вбачається, що вони є власниками квартира АДРЕСА_3. При цьому згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Звернення до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно повинно мати місце при наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Керуючись ст.ст. 5, 16, 344 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 60, 215-218 ЦПК України,-

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до територіальної громади Харківської міської рада, ПАТ «Харківський тракторний завод ім.. ОСОБА_5» відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Орджонікідзевський районний суд міста Харкова шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі проголошення резолютивної частини рішення суду, то апеляційна скарга подається з моменту отримання повного рішення суду.

Суддя: О.І. Горчакова