Справа № 603/784/15-ц
Провадження № 2/603/297/2015
У Х В А Л А

"17" грудня 2015 р. м.Монастириська

Суддя Монастириського районного суду Тернопільської області Галіяна І. М. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва тимчасової споруди,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Монастириського районного суду Тернопільської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва тимчасової споруди.

Відповідно до автоматизованого розподілу зазначена справа передана на розгляд судді Галіяну І.М. (справа №603/784/15-ц, провадження №2/603/297/2015).

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі, головуючим у справі суддею Галіяном І.М. заявлено самовідвід з тих підстав, що один з відповідачів ОСОБА_3 працювала в Монастириському районному суді Тернопільської області на посаді керівника апарату суду, що може викликати сумнів в обєктивності та неупередженості при вирішенні вказаної справи.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 20 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у обєктивності та неупередженості судді.

Ознайомившись з матеріалами цивільної справи, суд вважає, що заявлений відвід слід задовольнити з наступних підстав.

В силу змісту ст. 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру.

Згідно ст. 55 Конституції України, кожен має право будь-якими не забороненим законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

17.07.1997 року Україна ратифікувала зазначену Конвенцію і Протоколи 1, 2, 4, 7, 11, чим визнала її дію в національній правовій системі, а також обовязковість рішень Європейського суду з прав людини, які стосуються тлумачення та застосування норм Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод».

Щодо безсторонності суду при розгляді справ, Європейський суд з прав людини висуває дві вимоги: по-перше, бути субєктивно вільним від упередженості чи зацікавленості у результаті розгляду справи, по-друге, бути обєктивно безстороннім тобто суд повинен гарантувати виключення будь-якого обґрунтованого сумніву стосовно його безсторонності. Щоб задовольнити ці вимоги, суд повинен відповідати субєктивному і обєктивному тесту: безсторонність для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися субєктивним тестом, тобто на підставі особистого переконання окремого судді в даній справі, і за обєктивним тестом, тобто зясування, чи має суддя гарантії, достатні для виключення будь-якого законного сумніву стосовно його безсторонності.

Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини від 09.11.2006 року в справі Білуха проти України, наявність безсторонності визначається в тому числі і тим, чи забезпечує суд умови, за яких були б неможливі сумніви у його безсторонності.

Окрім цього, як зазначив Європейський суд, професійні або персональні звязки між суддею і стороною у справі, або адвокатом сторони у справі також може спричинити сумніви у безсторонності (Pescador Valero v. Spain (ОСОБА_6 проти Іспанії), §27; Tocono and Profesorii Prometeisti v.Moldova (Токоно і Професорії Прометеїшті проти Молдови), §31; Micallef v.Malta (Мікалефф проти Мальти) (ВП), §102). Навіть непрямі фактори можуть бути взяті до уваги (Petur Thor Sigurdn v.Iceland (ОСОБА_7 Сігурдссон проти Ісландії), §45).

Беручи до уваги ст. 61 Рекомендації CM/Rec (2010) 12 Комітету ОСОБА_8 Європи державам-членам щодо суддів: незалежність, ефективність та обов'язки, яку схвалено Комітетом ОСОБА_8 Європи 17.11.2010 року на 1098 засіданні заступників міністрів, а також враховуючи вищенаведене, суд вважає, що заяву про відвід головуючому судді слід задовольнити з метою виключення підстав та мотивів сторін у справі для сумніву в безсторонності, уникнення в подальшому при розгляді справи сумнівів у обєктивності, а також упередження скарг, образ та відводів в адресу судді.

Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 116 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи. У випадках, встановлених пунктами 3 і 4 частини першої цієї статті, справа передається до суду, найбільш територіально наближеного до цього суду.

Оскільки після задоволення відводу судді від участі в розгляді цивільної справи в Монастириському районному суді Тернопільської області неможливо утворити новий склад суду для її розгляду (судді Монастириського районного суду Тернопільської області Іванчук В.М. та Гудкова Ю.Г. заявили самовідводи по даній цивільній справі і самовідводи судом прийняті), цивільну справу в порядку визначення її підсудності належить передати до одного із найбільш територіально наближених до нього суду, яким є Бучацький районний суд Тернопільської області.

Керуючись ст.ст. 20, 23, 24, 25, 116 208-210 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти самовідвід судді Галіяна Ігоря Михайловича у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про знесення самочинного будівництва тимчасової споруди.

Цивільну справу в порядку визначення її підсудності у звязку з неможливістю утворити новий склад суду в Монастириському районному суді Тернопільської області передати на розгляд до Бучацького районного суду Тернопільської області, як одного з найбільш територіально наближених суду.

Копії цієї ухвали суду невідкладно надіслати сторонам у справі для відома.

Ухвала в частині вирішення заяви про самовідвід судді апеляційному оскарженню не підлягає, оскільки це не передбачено ст. 293 ЦПК України.

Суддя ОСОБА_9