Апеляційний суд Кіровоградської області
№ 22-ц/781/225/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кучеренко О. П.
Доповідач Суровицька Л.В.
УХВАЛА

Іменем України

14.01.2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючої судді - Суровицької Л.В.,

суддів - Авраменко Т.М., Черненка В.В.

секретар - Гусак А.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ТОВ «Влада-Агро», треті особи - Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, Олександрівська сільська рада, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які прибули в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «Влада-Агро», треті особи - Реєстраційна служба Новоукраїнського районного управління юстиції Кіровоградської області, Олександрівська сільська рада про визнання договору оренди землі недійсним та скасування державної реєстрації.

Зазначав, що в порядку спадкування за заповітом після смерті його бабусі ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, він одержав у власність земельну ділянку, що розташована на території Олександрівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області.

За життя ОСОБА_3 03 березня 2015 року між нею та ТОВ «Влада-Агро» було укладено договір оренди вказаної земельної ділянки. Договір оренди був нотаріально посвідчений секретарем Олександрівської сільської ради Добровеличківського району. Проте в договорі в посвідчувальному написі секретаря сільської ради відсутні відомості про порядковий номер вказаної нотаріальної дії.

Крім того, договір оренди землі зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у Реєстраційній службі Новоукраїнського районного управління юстиції 18 березня 2015 року, тобто вже після смерті орендодавця та скріплено печаткою реєстратора Реєстраційної служби Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області.

Оскільки не було додержано процедури нотаріального посвідчення договору оренди землі, реєстрація договору відбулась з порушенням закону, просив суд визнати недійсним договір оренди землі від 03 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Влада-Агро», скасувати державну реєстрацію права оренди в Державному реєстрі речових прав на земельну ділянку НОМЕР_1, площею 6,20 га (а.с.2-5).

Ухвалою суду від 11 листопада 2015 року до участі у справі в якості третьої особи залучено - Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.46).

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.83-84).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про задоволення позову (а.с.105-106).

В судовому засіданні апеляційної інстанції представники позивача підтримали доводи апеляційної скарги, а представник відповідача заперечив проти них і просив рішення суду залишити без змін.

Представники третіх осіб, які належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибули. Олександрівська сільська рада надала письмову заяву про розгляд справи у відсутності її представника.

Відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає із таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_3 належала на праві власності земельна ділянка площею 6,2004 га, що розташована на території Олександрівської сільської ради Добровеличківського району Кіровоградської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

03 березня 2015 року між ОСОБА_3, як орендодавцем та ТОВ «Влада-Агро», як орендарем, було укладено договір оренди землі строком на 10 років, який зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18 березня 2015 року за № 9080081.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла (а.с.8).

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 10 вересня 2015 року, власником вказаної земельної ділянки після смерті ОСОБА_3 є її внук - ОСОБА_2 (а.с.9).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Пунктом 39 договору оренди землі від 03 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Влада-Агро», передбачено, зокрема, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи не є підставою для зміни або розірвання договору (а.с.14).

У позовній заяві як підстави для визнання вказаного договору оренди землі, позивач зазначав порушення вимог щодо його нотаріального посвідчення, державну реєстрацію договору оренди після смерті орендодавця та порушення встановленого законом порядку його реєстрації.

Відповідно до ст.13 Закону України «Про оренду землі» ( редакції, чинній на час його укладення) договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний

використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та

вимог земельного законодавства.

Договір оренди землі може бути визнаний недійсним в судовому порядку з підстав зазначених у ст. 15 Закону України «Про оренду землі» та відповідних статтях ЦК України .

Підставою недійсності правочину є недодержання його стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу саме в момент вчинення правочину (ч. 1 ст. 215 ЦК України) .

Правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення (ч.1 ст.236 ЦПК України).

Відповідно до ст.14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за

бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Згідно ч.1 ст.209 ЦК України правочин, який вчинений у письмовій формі, підлягає нотаріальному посвідченню, лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Як роз'яснено у п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про те, що оспорюваний позивачем договір оренди землі не був нотаріально посвідчений, у договорі відсутня умова про те, що договір за бажанням однієї або обох сторін посвідчується нотаріально.

Та обставина, що секретар сільської ради посвідчила підпис орендодавця своїм підписом, як посадова особа і скріпила печаткою без реєстрації цієї дії і без зазначення її порядкового номеру, не є підставою для визнання договору оренди землі, оскільки сторонами дотримана передбачена законом форма письмового договору.

Згідно з вимогами частини третьої статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За змістом частини першої статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов.

Частиною першою статті 20 Закону України "Про оренду землі" (далі - Закон) у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що укладений договір оренди землі підлягає державній реєстрації.

Відповідно до статті 18 цього Закону договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Отже, учасники правочину, дійшовши згоди щодо всіх істотних умов договору оренди землі, складають і підписують відповідний письмовий документ, надаючи згоді встановленої форми.

Разом із тим цивільні права та обов'язки, на досягнення яких було спрямоване волевиявлення учасників при укладенні спірного договору, набуваються після відповідної державної реєстрації.

Статтею 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" у редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Волевиявлення є важливими чинником, без якого неможливо вчинення правочину, що узгоджується зі свободою договору, установленою статтею 627 ЦК України.

Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, в якому фіксуються правові наслідків.

Реєстрація договору є адміністративним актом, тобто елементом зовнішнім щодо договору.

Як свідчать матеріали справи право оренди на підставі договору оренди землі від 03 березня 2015 року, укладеного між ОСОБА_3 та ТОВ «Влада-Агро» зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно у Реєстраційній службі 18 березня 2015 року за № 9080081, тобто після смерті орендодавця.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що реєстрація договору оренди земельної ділянки після смерті орендодавця, волевиявлення на укладення якого він виявляв у момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа, не є підставою для визнання договору недійсним у порядку, визначеному частиною третьою статті 203 та частиною першою статті 215 ЦК України.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України у постанові від 18 грудня 2013 року у справі № 6-127цс13.

Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 35064925 від 18 березня 2015 року та печаткою якою скріплено договір оренди землі, підтверджується, що державна реєстрація права оренди здійснена Реєстраційною службою Добровеличківського районного управління юстиції Кіровоградської області, тобто органом за місцем знаходження земельної ділянки (а.с.11).

За таких обставин доводи позовної заяви про порушення порядку державної реєстрації договору оренди землі, є безпідставними.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції (ч.1 ст.303 ЦПК України).

Зазначення представником позивача в поясненнях та в апеляційній скарзі такої підстави для визнання оспорюваного договору оренди землі недійсним, як наявність на час укладення договору оренди землі від 03 березня 2015 року додаткової угоди до договору оренди землі від 01 листопада 2011 року, укладеної між ОСОБА_3 та ТОВ «Влада -Агро», про те, що договір є удаваним, не може бути предметом розгляду в апеляційному порядку, оскільки чинним процесуальним законодавством апеляційний суд не наділений правом розгляду спору з тих підстав, які не заявлялись в суді першої інстанції.

Суд першої інстанції повно і всебічно з'ясував обставини справи, дав їм належну правову оцінку та прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Доводи апеляційної скарги такого висновку суду не спростовують.

Рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону. В межах доводів апеляційної скарги підстав для його зміни або скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.1 ч.1 ст.307, ст.ст.308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча суддя Л.В.Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

В.В.Черненко