№2/756/469/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Тітова М.Ю.

за участю секретаря Воінової А.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про поділ майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», про поділ майна подружжя. Свої вимоги обґрунтовує наступним, а саме 02.08.03 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. 27.09.2011 року рішенням Оболонського районного суду м. Києва шлюб між ними розірваний. За час шлюбу, а саме 02.10.2006 року, вони придбали квартиру під АДРЕСА_2, що знаходиться в будинку під АДРЕСА_2, розташованому по АДРЕСА_2. Продаж вчинено за 614000 грн. Договір купівлі-продажу зазначеної спірної квартири було посвідчено Чернокур О.М., приватним нотаріусом Київського нотаріального округу. Зазначена квартира складається з 3-х жилих кімнат загальною площею 69,80 кв. м. Після розірвання шлюбу домовленості між ними про порядок поділу спірної квартири не досягнуто. 02.10.2006 року її матір ОСОБА_4 продала належну їй на праві приватної власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1. Продаж вчинено за 378826 грн., що було еквівалентом 75015,05 долларів США. Отримані від продажу квартири грошові кошти її матір подарувала їй, які в той же день вона витратила для часткової оплати за купівлю спірної квартири. Кошти, яких не вистачало для придбання спірної квартири, вони з відповідачем вирішили отримати в кредит. Оскільки на час придбання спірної квартири вона не працювала, кредит вирішили оформити на відповідача. Так, 02.10.2006 року між відповідачем та ПАТ «УкрСиббанк» було укладено договір про надання споживчого кредиту №9-98Т/09-2006И про отримання споживчого кредиту в сумі 65000 доларів США 00 центів, що дорівнює еквіваленту 328250 гривень на день укладання договору. Вартістю спірної квартири вона вважає її вартість на день купівлі в доларовому еквіваленті, а саме 121584,16 долари США. Водночас, вона вважає що їй на праві особистої приватної власності в спірній трикімнатній квартирі належить частка розміром 61,70 %, що в грошовому еквіваленті становить 971638,13 грн. Такий розмір частки в спірній квартирі, на її думку обумовлений розміром її особистого внеску як джерела походження частини грошових коштів під час купівлі цієї спірної квартири. Інша частка квартири розміром 38,30 %, що в грошовому еквіваленті 603189,92 грн. є спільним сумісним майном.

Просить суд відповідно до ст.ст. 57, 60, 61,69,70,71 СК України в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею право власності на 80,85 % (8085/10000) частку квартири АДРЕСА_2 в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за відповідачем право власності на 19,15 % (1915/10000) частку квартири АДРЕСА_2

В подальшому позивач просила визнати за нею право особистої приватної власності на 61,70% квартири, визнати спільною сумісною власністю подружжя 38,30% квартири, в порядку поділу майна визнати за кожним з них право власності на 19,15% квартири.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному обсязі, просили його задовольнити.

Відповідач просив у задоволенні позову відмовити та поділити майно порівно.

Третя особа про місце та час судового розгляду повідомлялася належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

02.08.03 між сторонами укладено шлюб.

02.10.2006 року відповідачем відповідно о договору купівлі-продажу придбано квартиру АДРЕСА_2 за 614000 грн.

Крім того, між відповідачем та третьою особою 02.10.06 укладено договір про надання споживчого кредиту №9-9ST/09-2006И, за яким банк надав відповідачу кредит в розмірі 65000 доларів США, що еквівалентно 328250 грн. до 02.10.27 року від 10,3% річних.

Також, 02.10.2006 року між відповідачем та третьою особою було укладено договір іпотеки, відповідно до якого було передано в іпотеку квартиру АДРЕСА_2 для забезпечення виконання зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту.

Позивач уклала 02.10.06 з третьою особою договір поруки, за яким вона зобов'язалася перед банком відповідати за виконання відповідачем зобов'язань з кредитним договором.

Слід зазначити, що 02.10.06 мати позивача ОСОБА_4 продала квартиру АДРЕСА_4 в Києві за 378826 грн., що є еквівалентом 75015 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Будь-яких доказів дарування грошових коштів та в якому саме розмірі позивачем надано не було.

Свідок ОСОБА_4 підтвердила пояснення позивача щодо обставин придбання квартири, однак суд до її показів відноситься критично, оскільки вона є рідною матір'ю позивача та й інші докази суду надані не були.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно дог ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Таким чином, враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що спірна квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності та підлягає рівному поділу по ? частині квартири кожному.

Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати в розмірі 2265,48 грн.

З викладеного, ст.ст. 1-15,59-66, 88, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити частково.

Провести поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) та ОСОБА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_2): визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

У задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 2265,48 грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: М.Ю. Тітов