Категорія Доповідач Копаничук С. Г.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2015 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючої: Копаничук С.Г.

Суддів: Рибчинського В.П., Іванюка М.В.

при секретарі: Топольській В.О.

за участю позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства власників гаражів №2 про захист цивільного права, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вінницького міського суду від 18 листопада 2015 року про відмову у виправленні помилки у виконавчому документі, -

В с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про внесення виправлень до виконавчого документа, посилаючись на те, що при оформлені виконавчого листа №212/13513/12, виданого Вінницьким міським судом 17.07.2013 року, допущено помилку в тому, що у виконавчому листі не зазначено абзац перший резолютивної частини рішення суду від 21.02.2013 року, а саме: «Визнати, що станом на 06.04.2002 року органи управління товариством власників гаражів 2 не були сформовані у відповідності до чинного законодавства», а також не зазначено про стягнення з товариства власників гаражів 2 на користь держави судового збору в розмірі 107,30 грн.

Ухвалою Вінницького міського суду від 18.11.2015 року в задоволенні заяви ОСОБА_2 про виправлення помилки у виконавчому листі №212/13513/12, виданого Вінницьким міським судом 17.07.2013 року - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить вказану ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу з цього питання. Вказав, що виконавчий лист має повністю відповідати змісту резолютивної частини рішення, що судом не було дотримано при оформлені виконавчого документа. Суд дійшов помилкового та передчасного висновку про повне виконання рішення суду, на виконання якого був виданий вищевказаний виконавчий лист. Крім того, суд також не дослідив його доводів щодо неналежності та неправомірності представництва ТВГ №2.

Заперечуючи проти апеляційної скарги, ТВГ №2 вважають ухвалу суду законною, а доводи скарги безпідставними.

Заслухавши доповідача, осіб, що беруть участь в справі, перевіривши матеріали справи, ухвалу суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.369 ЦПК України вбачається, що виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження».

Згідно п.п.1, 2, 4 ч.1 ст.18 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції чинній на час видачі виконавчого листа) у виконавчому документі зазначаються назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище та ініціали посадової особи, що його видали; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; резолютивна частина рішення.

Відповідно до ч.3 ст.368 ЦПК України виконавчі документи про стягнення судового збору надсилаються судом до місцевих органів державної податкової служби.

Зі змісту ч.ч. 2, 4 ст.369 ЦПК України вбачається, що суд, який видав виконавчий лист, може за заявою стягувача виправити помилку, допущену при його оформленні або його видачі. Суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа.

Судом встановлено, що заочним рішенням Вінницького міського суду від 21.02.2013 року визнано, що станом на 06.04.2002 року органи управління ТВГ №2 не були сформовані у відповідності до чинного законодавства; скасовано рішення зборів ТВГ №2 від 06.04.2002 року, статут редакції від 14.01.2004 року, склад уповноважених, затверджених списком від 09.12.2006 року; визнано відсутність правомочності органів управління ТВГ №2 з 06.04.2002 року; за наявності в ТВГ №2 власної технологічної електромережі, якою до гаражів власників подається електроенергія, користувачів нею визнати споживачами, що відповідатиме термінам і визначеним вжитим «Правилами користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ від 22.08.2002 року №928; стягнуто з товариства власників гаражів №2 на користь держави судовий збір в розмірі 107, 30 грн. (а.с.77-78). За заявою стягувача ОСОБА_2, 17.02.2013 року останньому було видано виконавчий лист для звернення до державної виконавчої служби в частині: скасування рішення зборів ТВГ №2 від 06.04.2002 року, статут редакції від 14.01.2004 року, склад уповноважених, затверджених списком від 09.12.2006 року; визнання відсутністю правомочності органів управління ТВГ №2 з 06.04.2002 року; за наявності в ТВГ №2 власної технологічної електромережі, якою до гаражів власників подається електроенергія, користувачів нею визнати споживачами, що відповідатиме термінам і визначеним вжитим «Правилами користування електричною енергією», затверджених постановою НКРЕ від 22.08.2002 року №928.

Постановляючи ухвалу про відмову у виправлені помилки у виконавчому документі, суд першої інстанції вірно виходив з того, що вказаний виконавчий лист є таким, що не містить помилок, оскільки абзац перший резолютивної частини рішення суду від 21.02.2013 року не містить відомостей про вчинення будь-яких дій при примусовому виконанню рішення, тому зазначенню у виконавчому листі не підлягає, а виконавчі документи про стягнення коштів на користь держави надсилається для виконання до компетентних органів, що і було здійснено судом першої інстанції.

Доводи скарги про те, що судом першої інстанції при оформлені виконавчого документа не дотримано відповідності тексту резолютивної частини рішення змісту виконавчого листа, є безпідставними.

Зі змісту ст.1 ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до ст.32 ЗУ «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є: звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі, якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; інші заходи, передбачені рішенням.

З аналізу вказаних норм вбачається, що виконавче провадження полягає у вчиненні дій, спрямованих на примусове виконання рішення суду, тому у виконавчому листі зазначається та резолютивна частина рішення, котрою передбачено вчинити дії на користь іншої особи.

Враховуючи вищевикладене та те, що абзац перший резолютивної частини рішення суду від 21.02.2013 року не передбачає вчинення будь-яких дій, а фактично визнанням встановленого факту, тому зазначенню у виконавчому листі не підлягає.

Доводи скарги про передчасне та безпідставне закінчення виконавчого провадження не мають правового значення при вирішенні питання про внесення виправлень до виконавчого листа, оскільки питання закінчення виконавчого провадження не є предметом даного судового розгляду, а питання щодо законності закінчення виконавчого провадження може бути підставою для оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця під час виконання рішення суду, якщо було порушено права чи свободи заявника, в порядку ст.383 ЦПК України.

Не заслуговують на уваги доводи скарги про неналежне та неправомірне представництво інтересів ТВГ №2 ОСОБА_3, з огляду на наступне.

Зі змісту ч.3 ст.61 ЦПК України вбачається, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23.06.2014 року встановлено, що рішенням загальних зборів членів ТВГ №2 від 08.12.2012 року на законних підставах головою правління товариства був обраний ОСОБА_3

Вказана ухвала апеляційного суду набрала законної сили, не скасована, отже, обставини, встановлені нею щодо законності обрання ОСОБА_3 головою правління ТВГ №2 доказуванню не підлягають і мають преюдиційне значення при розгляді даної справи щодо правомірності представництва інтересів ТВГ №2 ОСОБА_3

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, а ухвала суду постановлена з додержанням норм закону, тому скасуванню не підлягає.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України ,-

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вінницького міського суду від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Суддя: /підписи/

З оригіналом вірно: