справа № 197/1656/14-ц
провадження № 2/197/47/15
УХВАЛА

14 грудня 2015 року

Суддя Широківського районного суду Дніпропетровської області Охнач О.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Плюс», третя особа - відділ Держземагенства у Широківському районі Дніпропетровської області, про визнання договору земельної ділянки недійсним,

ВСТАНОВИЛА:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба Плюс», третя особа - відділ Держземагенства у Широківському районі Дніпропетровської області, про визнання договору земельної ділянки недійсним.

Ухвалою суду 14.11.2014 року відкрито провадження у справі.

Позивачем, його представником ОСОБА_2 спільно 14.12.2015 року подано заяву про забезпечення позову шляхом зупинення виконавчого провадження за виконавчим листом № 197/542/14-ц, виданим Широківським районним судом Дніпропетровської області від 26.05.2015 року, в обгрунтування посилаються на те, що постановою начальника ВДВС Широківського РУЮ від 20.11.2015 року на підставі рішення Широківського районного суду Дніпропетровської області у вищевказаній справі від 09.07.2014 року, яке набрало законної сили 27.11.2014 року, відкрито виконавче провадження.

Відповідно до статті 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. Частиною першою статті 152 ЦПК України передбачені види забезпечення позову, а частиною третьою цієї статті визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з пунктами 2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у частині першій статті 152 ЦПК перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених частиною четвертою зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Посилання позивача та його представника в обгрунтування заяви на ст. 152 ЦПК України не може бути підставою для зупинення виконавчого провадження, тобто, фактично для зупинення виконання судового рішення.

Посилання позивача та його представника на пункт 2 частини першої статті 152 ЦПК України, як підставу зупинення виконавчого провадження, суперечить положенням статті 1 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої виконавче провадження є сукупністю дій, спрямованих на виконання рішення судів та інших органів. Крім цього, згідно з положеннями статей 37-39 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції на час подання заяви про забезпечення позову) зупинення виконавчого провадження віднесено виключно до повноважень відповідних посадових осіб державної виконавчої служби.

Зміст заходів забезпечення позову та мети їх застосування полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб.

Суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 152, 153 ЦПК України, суддя

ПОСТАНОВИЛА:

Відмовити ОСОБА_1, його представнику ОСОБА_2 в задоволенні заяви про забезпечення позову повністю.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ О.В.ОХНАЧ