У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2015 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді Рожина Ю.М.,

суддів - Максимчук З.М., Григоренка М.П.,

секретаря судового засідання Демчук Ю.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Рівненської області цивільну справу за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1, представника відповідача кредитної спілки „Єдність" на рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до кредитної спілки „Єдність" про визнання кредитного договору недійсним, стягнення матеріального збитку та моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, що з'явились у судове засідання, перевіривши рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Березнівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково. Визнано недійсним кредитний договір №480-к від 26 травня 2008 року укладений між кредитною спілкою „Єдність" та ОСОБА_1 Стягнуто з КС „Єдність" на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 1500 грн. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про стягнення судового збору на користь держави з відповідача КС „Єдність" в розмірі 243 грн. 60 коп.

В апеляційній скарзі позивачка вказує на незаконність рішення суду першої інстанції, прийнятого з порушенням норм матеріального та процесуального права в частині відмови у задоволенні позовних вимог та стягнення з відповідача подвійного розміру завданих збитків, у відповідності до ст.230 ЦК України. Посилається на те, що за недійсним договором, який укладено на підставі підроблених підписів, з неї відповідач намагався стягнути заборгованість за кредитним договором у сумі 12940 грн. 54 коп., а тому вважає, що відповідач повинен відшкодувати подвійну суму. Доводить, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральну шкоду, яка полягає у п'ятирічному створенні незручностей, через судові спори. При цьому суд першої інстанції не врахував її стан здоров'я та наявності статусу потерпілої від Чорнобильської катастрофи. Вважає, що моральна шкода підлягає до стягнення у повному обсязі заявлених вимог. Посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у стягненні витрат на правову допомогу адвоката. За викладених обставин просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та прийняте нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача КС „Єдність" посилається на порушення судом норм процесуального права з огляду на те, що справа розглянута без участі представника, який не був повідомлений належним чином та був позбавлений можливості надати свої доводи до заявлених позовних вимог, що стало підставою для неповного з'ясування всіх обставин справи, не дослідженням певних обставин, а тому відсутністю їх оцінки, що стало підставою для прийняття незаконного рішення з порушенням норм матеріального права. Доводить, що вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди у розмірі 50000 грн. є необґрунтованими та такими, що не заслуговують на увагу. Посилається на необізнаність відповідача про укладення неправомірного договору, а отже відсутність дій які свідчать про завдання моральної шкоди. За викладених обставин просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди суд першої інстанції посилався на норму матеріального права, що регулює дані правовідносини та приписи викладені в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, виходив з засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи ступінь та глибину душевних страждань та психологічний неспокій позивачки, дійшов висновку про стягнення моральної шкоди у розмірі 1500 грн.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення подвійного розміру завданого збитку, суд першої інстанції послався на приписи ст.230 ЦК України, яка передбачає застосування такої санкції за ч.2 цієї статті лише щодо правовідносин що виникли між сторонами на підставі укладеного правочину, в якому одна із сторін діяла з метою обману.

Відмовляючи у позовних вимогах щодо стягнення витрат понесених при наданні правової допомоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не надано на підтвердження своїх вимог належні докази таких витрат.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди та відмови у задоволенні інших позовних вимог виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Березнівського районного суду від 20 жовтня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 5 грудня 2014 року, відмовлено КС „Єдність" про стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором №480-к від 26 травня 2008 року за безпідставністю позовних вимог.

Ухвалою Березнівського районного суду від 8 жовтня 2014 року закрито кримінальне провадження щодо ОСОБА_3, у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.ч.1,4 ст.358 КК України та звільнено винну особу від кримінальної відповідальності за закінченням строків давності.

Зазначені обставини свідчать про те, що позивачка ОСОБА_1 не укладала кредитний договір із КС „Єдність", а від її імені, із вчиненням підроблених підписів та наданням неправдивих документів, кредитний договір з відповідачем уклала ОСОБА_3, яка є особою за кримінальним провадженням.

У відповідності до ч.2 ст.230 ЦК України, як додатковий вид матеріальної відповідальності у подвійному розмірі від завданого збитку, несе сторона вчиненого правочину, яка своїми діями ввела іншу сторону в оману.

Позивачка не є стороню кредитного договору, укладеного із КС „Єдність", що підтверджується рішенням Березнівського районного суду від 20 жовтня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 5 грудня 2014 року та рішенням суду у даній справі, який визнано недійсним, що не оспорюється позивачкою та представником відповідача, а тому доводи апеляційної скарги є безпідставними, не ґрунтуються на нормах матеріального права якими регулюються такі правовідносини.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі визначеного позивачкою, з огляду на те, що суд посилаючись на норму матеріального права, що регулює дане правовідношення, врахував обставини щодо моральних страждань позивачки та визначив розмір, з урахуванням засад розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції відмовляючи у позовних вимогах щодо стягнення витрат понесених позивачкою при наданні правової допомоги, врахував вимоги ст.88 ЦПК України.

При цьому належить врахувати, що у відповідності до ст.30 Закону України „Про адвокатуру та адвокатську діяльність" судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу.

Позивачкою не надано доказів щодо витраченого часу адвокатом, а довідка про сплату 2000 грн., без надання квитанції до прибуткового касового ордера, затвердженого постановою НБУ від 15 грудня 2004 року №637, не може слугувати доказом понесених витрат саме в такому розмірі.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги представника відповідача, про порушенням судом першої інстанції норм процесуального права, як підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що справа розглянута за відсутності представника позивача, за наявності клопотання про відкладення розгляду справи, не є аргументованою, за відсутності належних доводів щодо поважності причини неявки у судове засідання, а тому не може впливати на законність та обґрунтованість прийнятого судом рішення.

Заперечення представника відповідача щодо вимог позивачки про стягнення моральної шкоди на користь позивачки, викладені в апеляційній скарзі містять посилання про безпідставність суми заявленої позивачкою та не спростовують розміру визначеного судом першої інстанції, який врахував негативні наслідки, що настали для позивачки, та виходив із засад розумності та справедливості.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено без порушень норм матеріального і процесуального права, судом з'ясовано обставини, що мають значення для справи, в повній мірі, апеляційні скарги не містить посилань на закон, з порушенням якого ухвалено рішення, та не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317,324,325 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1, представника відповідача кредитної спілки „Єдність" відхилити.

Рішення Березнівського районного суду Рівненської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий Ю.М. Рожин

Судді З.М. Максимчук

М.П. Григоренко