АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №755/8075/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/10619/2015 /2014
Головуючий у суді першої інстанції: Арапіна Н.Є.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Побірченко Т.І.
25 грудня 2015 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючої судді Побірченко Т.І.

суддів Усика Г.І., Соколової В.В. при секретарі Мікітчак А.Л.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Наконечної Альони Вікторівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та повернення банківського вкладу,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_4 звернувся з позовом, в якому просив стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за строковим договором банківського вкладу у загальному розмірі 5 998,99 дол. США. Посилається на те, що 24 липня 2013 року між сторонами укладено договір банківського вкладу, за умовами якого Банк відкрив ОСОБА_4 банківський рахунок. На цей рахунок ОСОБА_4 здійснив вклад у сумі 5 163 дол. США, який згодом було додатково поповнено, а саме: 27 серпня 2013р. на суму 62 дол. США, 07 жовтня 2013р. - 52 дол. США, 25 жовтня 2013р. - 263 дол. США, 30 жовтня 2013р. - 300 дол. США, 03 лютого 2014р. - 85,87 дол. США, 13 березня 2014р. - 73,12 дол. США. Вирішивши достроково повернути банківський вклад, ОСОБА_4 особисто, а також письмово звертався до Банку з відповідною вимогою. Проте, ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово відмовив позивачу в поверненні банківського вкладу.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 заборгованість за строковим договором банківського вкладу від 24 липня 2013 року у розмірі 5 998,99 дол. США. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави витрати по оплаті судового збору в сумі 1 298,18 грн..

В апеляційній скарзіпредставник Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Наконечна Альона Вікторівна просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Зазначає, що відокремлений підрозділ ПАТ КБ «ПриватБанк» на території АРК та м. Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність після окупації АРК та м. Севастополя, оскільки рішенням Центрального банку Російської Федерації (БанкРосії) від 21.04.2014р. припинено діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «ПриватБанк».Вказане було підставою для придбання автономною некомерційною організацією «Фонд захисту вкладників» прав (вимог) по вкладам і здійснення компенсаційних виплат у порядку, встановленому ст.ст.7,9 Федерального Закону від 2 квітня 2014 року № 39-ФЗ. Таким чином, АНО «ФЗВ» законодавством РФ було призначено, а АНО «ФЗВ» взяв на зобов'язання здійснювати компенсаційні виплати у тому числі вкладникам Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк».

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6, представника ПАТ КБ «ПриватБанк» - Бондаренка Д.Ю., перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч.1,3 ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу.

Згідно ст.1059 ЦК України, договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифікатачи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності(банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами , затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до п.2.9 глави 2 розділу IV Інструкції проведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01 червня 2011 року № 174, Банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі.

Згідно ч.1 ст.1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення.

За умовами ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається з матеріалів справи, 24 липня 2013 року між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір банківського вкладу, за умовами якого Банк зобов'язався прийняти від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 5 163 дол. США з кінцевим терміном повернення 24 липня 2014 року (а.с.21-22). ОСОБА_4 вніс вищевказані кошти на відкритий банком депозитний рахунок, що підтверджується квитанцією № 10 від 24 липня 2013 року (а.с.9).

Згодом ОСОБА_4 додатково поповнено банківський вклад, а саме: 27 серпня 2013р. на суму 62 дол. США, 07 жовтня 2013р. - 52 дол. США, 25 жовтня 2013р. - 263 дол. США, 30 жовтня 2013р. - 300 дол. США, 03 лютого 2014р. - 85,87 дол. США, 13 березня 2014р. - 73,12 дол. США (а.с.10-17).

Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що загальна сума банківського вкладу внесеного ОСОБА_4 на відкритий рахунок в ПАТ КБ «ПриватБанк» за договором складає 5 998,99 дол. США.

Відповідно до п.9 договору банківського вкладу, сторони мають право достроково розірвати вказаний договір, повідомивши один одного за два дні до дати розірвання договору.

Судом встановлено, що 24 червня 2014 року ОСОБА_4 звернувся до Банку з письмовою вимогою про видачу банківських вкладів, чим засвідчив свій намір припинити дію договору (а.с.18-20).

Проте, на даний час Банк свої зобов'язання за договором не виконав.

Доводи апеляційної скарги стосовного того, що ПАТ КБ «Приватбанк» є неналежним відповідачем, з посиланням на те, що зобов'язання за договорами депозитного вкладу, укладеними працівниками Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «ПриватБанк», на даний час виконує автономна некомерційна організація «Фонд захисту вкладників», за рахунок майна банку, яке знаходиться на території АР Крим та м. Севастополь безпідставні. Всупереч положенню ст.60 ЦПК України, відповідачем не надано належних доказів на підтвердження переходу його прав та обов'язків за депозитними договорами вищевказаній організації, в тому числі зобов'язання по виконанню спірного депозитного вкладу, доказів отримання позивачем коштів в автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» на підставі федерального закону РФ.

Відмова Банку у видачі суми вкладів та нарахованих процентів з посиланням на встановлені обмеження, є такою, що позбавляє ОСОБА_4 права володіти та розпоряджатися належними йому на праві власності грошовими коштами та є порушенням прав власника, визначених ст.41 Конституції України та ч.1,2 ст.319, ч.2 ст.386 ЦК України.

Таким чином, з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані докази, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість вимог ОСОБА_4 та повне їх задоволення.

Позовні вимоги належним чином розглянуті судом першої інстанції, всім дослідженим доказам дана належна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на законність ухваленого рішення. Підстав для скасування рішення з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307,308,313,314,317,319 ЦПК України, колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - Наконечної Альони Вікторівни відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

В касаційному порядку може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-