Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/1539/14-ц Головуючий у 1-й інст. Палазюк В. М.
Категорія 32 Доповідач Заполовський В. Й.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Заполовського В.Й.,

суддів: Забродського М.І., Шевчук А.М.,

за участю секретаря судового засідання Кучерявого О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом.

Зазначала, що 17.09.2014 року в м. Андрушівка по вул. Щорса з вини ОСОБА_2, який в стані алкогольного сп'яніння керував мопедом VIPER та не вибрав безпечної швидкості руху і дистанції, було здійснено наїзд (зіткнення) на припаркований під її керуванням автомобіль «Daewoo», державний номер НОМЕР_1. Внаслідок цього вказаний автомобіль було пошкоджено, а саме: деформоване переднє ліве крило, передні ліві двері, заднє ліве крило, задній бампер. Вартість відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля становить 8350 грн.

За наведених обставин, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 8 350 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 10 000 грн. моральної шкоди, а також понесенні судові витрати.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 550 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди, 243,60 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 5 293,60 грн.

Цим же рішенням суду та з урахуванням додаткового рішення суду від 10.04.2015 року зобов'язано ОСОБА_1 після відшкодування шкоди ОСОБА_2 в розмірі, визначеному судом, повернути ОСОБА_2 пошкодженні передні ліві двері та переднє ліве крило до автомобіля «Daewoo Lanos».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог.

Обґрунтовуючи скаргу зазначає, що до суду з позовом звернулася ОСОБА_1, а не власник автомобіля яким є ОСОБА_3, що суперечить вимогам ч.3 ст. 386 ЦК України. Крім того, позивачка не надала переконливих доказів щодо суми матеріальних витрат на ремонт автомобіля, оскільки нею не був наданий висновок експерта щодо вартості відновлюваного ремонту автомобіля.

Також вважає, що суд безпідставно визнав факт заподіяння позивачці моральної шкоди та стягнув кошти на її відшкодування.

Заслухавши доводи осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановив суд та доведено матеріалами справи, 17.09.2014 року ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння та керуючи мопедом VIPER, в м. Андрушівка по вул. Щорса не вибрав безпечної швидкості руху і дистанції, здійснив наїзд на припаркований під керуванням ОСОБА_1 автомобіль «Daewoo», державний номер НОМЕР_1. Внаслідок цього даний автомобіль було пошкоджено, а саме: деформоване переднє ліве крило, передні ліві двері, заднє ліве крило, задній бампер (а.с.7, 9 - 13).

Вина ОСОБА_2 в скоєні даного ДТП підтверджується постановою Андрушівського районного суду Житомирської області від 27 жовтня 2014 року (а.с.6). Дана постанова на момент ухвалення оскаржуваного рішення та на момент апеляційного розгляду справи не оскаржена, не скасована, була і є чинною.

За змістом ст.1166 ЦК України - майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно із ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

В постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4 роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

При визначенні розміру і способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. З урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Звертаючись з даним позовом до суду позивач вказала, що вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 8350 грн., з яких 2000 грн. відшкодовано відповідачем добровільно. Ці обставини підтверджені останньою в ході апеляційного розгляду справи.

Вирішуючи спір суд першої інстанції задовольнив позов частково, стягнувши на користь ОСОБА_1 4 550 грн. на відшкодування матеріальної шкоди.

Розмір стягнутої за оскаржуваним рішенням суду суми позивачем не оскаржується, тобто фактично погоджено останнім.

В процесі апеляційного розгляду справи за клопотанням відповідача була проведена судова автотоварознавча експертиза, згідно висновку якої вартість відновлювального ремонту автомобіля «Daewoo», державний номер НОМЕР_1 станом на 17.09.2014 року становить 6 996,24 грн (а.с.108 - 114).

Таким чином, враховуючи висновок експертизи позивачу на відновлювальний ремонт пошкодженого автомобіля фактично не відшкодовано 4996, 24 грн. (6996,24грн. - 2000 грн., де 2000грн. відшкодовано відповідачем добровільно), а оскаржуваним судовим рішенням стягнуто 4 550 грн.. Оскільки даний розмір стягнутої суми позивачем не оскаржено, то підстав для стягнення коштів на відшкодування матеріальної шкоди у більшому розмірі, зокрема у розмірі визначеному висновком судової автотоварознавчої експертизи (4996, 24 грн.) не вбачається.

Відтак доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру заподіяної шкоди є безпідставними та не беруться до уваги.

А тому підстави для скасування рішення суду в цій частині відсутні і рішення слід залишити без змін.

Є безпідставними і доводи апеляційної скарги відповідача про те, що до суду з позовом звернулася особа, яка не є власником пошкодженого автомобіля, а також що суд незаконно постановив рішення про відшкодування моральної шкоди, з огляду на наступне.

В судовому засіданні встановлено, що автомобіль, яким керувала позивач та був пошкоджений при даному ДТП, є спільною сумісною власністю позивачки ОСОБА_1 та її чоловіка ОСОБА_3, як майно придбане в період шлюбу (ст.60 СК України). Вказані обставини підтверджені свідоцтвом про шлюб та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.8, 39). Ці ж обставини фактично визнані відповідачем по справі. Відтак, відповідно до вимог ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК позивач ОСОБА_1 має право на відшкодування заподіяної внаслідок ДТП матеріальної і моральної шкоди.

Разом з тим, розмір на відшкодування моральної шкоди визначений судом правильно, а саме з врахуванням характеру та обсягу страждань позивача, їх глибину та тривалість тощо, а також відповідно до роз'яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 року.

Таким чином, викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи висновків суду не спростовують, вони фактично зводяться до переоцінки доказів, а тому колегія суддів визнає доводи скарги не обгрунтованими та такими, що не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і підстави для його зміни або скасування та задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 31 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді