У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 березня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Стадницької сільської ради Вінницького району про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

в с т а н о в и в:

У січні 2009 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Стадницької сільської ради Вінницького району, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_4, яка за життя заповіла їй все своє майно. Із заявою про прийняття спадщини в нотаріальну контору вона не зверталася, так як у встановлений законом шестимісячний строк прийняла спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном. Інших спадкоємців за законом немає. Посилаючись на викладене, ОСОБА_3 просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_4, померло ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на будинок по АДРЕСА_1, грошові вклади з усіма нарахованими відсотками і компенсаціями до вкладів, що зберігаються у філії Вінницького районного відділення № 5321/029 Ощадного банку України на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, відкритих на ім'я ОСОБА_4, акції в акціонерному товаристві «Вінницям'ясопром» згідно з сертифікатом акцій, виданого ОСОБА_4

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 13 березня 2009 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом від 12 березня 1997 року, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 на: будинковолодіння по АДРЕСА_1, що складається із житлового будинку, господарських будівель та споруд; грошові вклади з усіма нарахованими відсотками та компенсаціями до вкладів, що зберігаються у філії Вінницького районного відділення № 5321/029 Ощадного банку України на рахунках НОМЕР_1, НОМЕР_2 та НОМЕР_3, відкритих на ім'я ОСОБА_4; акції в акціонерному товаристві «Вінницям'ясопром» згідно з сертифікатом акцій за № 005408, виданим на ім'я ОСОБА_4

Додатковим рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 30 жовтня 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 березня 2009 року за апеляційною скаргою ОСОБА_2 залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (ч. 1 ст. 335 ЦПК України).

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч. 1 ст. 58 Конституції України), а також відповідно до п. п. 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України норми цього Кодексу застосовуються до цивільних відносин, які виникли після набрання ним чинності, тобто не раніше 01 січня 2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки спірні правовідносини виникли у 1998 році, то до них застосовується законодавство, чинне на час їх виникнення.

Відповідно до ст. 524 ЦК УРСРспадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно зі ст. 534 ЦК УРСР кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям.

За змістом ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня відкриття спадщини він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Під фактичним вступом у володіння або управління спадковим майном, що підтверджує факт прийняття спадщини, слід мати на увазі різні дії спадкоємця по управлінню, розпорядженню і користуванню цим майном, підтриманню його в належному стані або сплату податків та інших платежів тощо.

Так, вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову, виходячи із того, що ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті матері, оскільки була і є зареєстрованою у спірному будинку та постійно проживала із спадкодавцем до її смерті. При цьому неотримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування за законом не позбавляє спадкоємця, позивача, права власності на це майно.

Доводи касаційної скарги про те, що спірний будинок належав до колгоспного двору, членами якого були ОСОБА_3 і ОСОБА_5, які набули частку у майні колгоспного двору, є безпідставними, спростовуються матеріалами справи, були предметом перевірки суду апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Оскільки зі змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення не вбачається порушення судом норм процесуального права, у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Стадницької сільської ради Вінницького району про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 13 березня 2009 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 27 листопада 2015 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова