Справа № 545/3726/15-ц
Провадження № 2-з/545/18/15
У Х В А Л А

"25" грудня 2015 р. Суддя Полтавського районного суду Полтавської області Путря О.Г., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» ( правонаступник ТОВ « Пажж « ) про стягнення боргу за договором позики. ТОВ « Пермус» є поручителем за договором.

Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій прохає суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нежитлове приміщення 1 по вул.. Гоголя, 84, у м. Миргород Полтавської області, оскільки вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглянувши заяву, приходжу до наступних висновків.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів наданих на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту заяви в ній взагалі відсутнє обґрунтування необхідності забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно поручителя ( а не основного боржника за цивільно-правовим договором ). Крім того, вид забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нежитлове приміщення площею 269,3 кв.м , розташоване по вул.. Гоголя, 84, у м. Миргород Полтавської області ( вартість якого значно перевищує борг в розмірі 180 000 грн.) не відповідає заявленим позовним вимогам.

Окрім того, в заяві про забезпечення позову позивачем не зазначені необхідні відомості яким органом має виконуватися ухвала про забезпечення позову. Таким чином, враховуючи вищезазначене, підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду відсутні, тому заява про забезпечення позову є необґрунтованою та не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позовних вимог за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Пермус» про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд Полтавської області шляхом подачі в 5-денний термін апеляційної скарги.

С Суддя ОСОБА_3