Справа №: 705/4072/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2015 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Кімстачова О.С.

з участю:

секретаря судового засідання Власової Т.Ю.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Умані Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

ВСТАНОВИВ:

14.07.15 позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину. Позивач просила стягнути з відповідача на її користь 10 425 грн. - половину вартості витрат, понесених нею на навчання спільної доньки ОСОБА_3, а також за придбання їй ноутбука та принтера. Позивач посилається на те, що з 08 лютого 1997 року по 04 травня 2001 року вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі та проживала однією сім'єю. В даному шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка після розпаду сім'ї залишилася проживати з матір'ю. У вересні 2013 року донька ОСОБА_3 вступила на другий курс до Уманської філії Черкаського економіко-правового коледжу на факультет «Фінанси і кредит» на денну форму навчання на платній основі, яка становить 7000 грн. на рік. У 2014 році коледж було закрито і донька вимушена перевестися на денну форму навчання до «Бізнес-коледжу Європейського Університету» за контрактом згідно договору № 5661 від 29 серпня 2014 року з вартістю навчання 5 500 грн. З метою забезпечення необхідних умов для навчання доньки, позивачем було придбано ноутбук в комплекті з сумкою до нього та послугою «Екстра-сервіс» на загальну суму 4 158 грн. та принтер вартістю 2 099 грн. На прохання позивача у добровільному порядку відшкодувати частину понесених витрат на навчання дочки відповідач відмовився.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала заявлені нею позовні вимоги, дала пояснення, аналогічні за змістом викладеним у позовній заяві. Пояснила, що за навчання платила вона, ноутбук і принтер теж купувала за свої кошти. Ноутбук і принтер необхідні дочці для навчання, без них на цей час навчання є неможливим. Оскільки обоє батьків повинні думати за дитину, то вважає, що відповідач повинен компенсувати їй половину понесених витрат на дочку, що пов'язані з її навчанням.

Відповідач ОСОБА_2 пред'явлені до нього позовні вимоги не визнав і просив відмовити у задоволенні позову. Пояснив, що позивач не обговорювала з ним і не повідомляла про наміри навчання дочки в коледжах і про умови такого навчання, про вартість контракту, про придбання ноутбука і принтера, а поставила перед фактом. До початку навчання або придбання комп'ютерної техніки ні позивач, ні дочка до нього не зверталися з цих приводів і не просили матеріальної допомоги. Сторони проживають у різних населених пунктах. З дочкою не спілкується, бо мати (позивач) заперечувала проти цього, і дочка сама не телефонує і не приїздить до нього. На цей час він стоїть на обліку в центрі зайнятості і отримує допомогу по безробіттю в сумі 1 100 грн. Оскільки питання, пов'язані з платним навчанням дочки та щодо придбання техніки, позивач з ним не узгоджувала і взагалі не обговорювала, то вважає, що підстав для стягнення з нього понесених витрат немає.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши документи, подані сторонами в якості письмових доказів, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи такі встановлені фактичні обставини та норми закону.

Як визнали сторони, та підтверджується свідоцтвом про народження, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є дочкою позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, яка проживає з матір'ю окремо від батька. Шлюб сторін розірваний 04.05.2001.

У 2013-2014 навчальному році ОСОБА_3 навчалась в Уманській філії Черкаського економіко-правового коледжу на факультеті «Фінанси і кредит» з денною формою навчання на платній основі. Вартість навчання становила 7 000 грн. за один рік. Це підтверджено Договором про підготовку фахівця від 31.08.2013, довідкою про навчання і його вартість від 26.09.2014, квитанціями про оплату навчання. У 2014-2015 навчальному році ОСОБА_3 навчається у Приватному вищому навчальному закладі «Європейський університет» з денною формою навчання за контрактом згідно з Договором № 5661 від 29.08.2014. Тривалість навчання 1 рік, вартість - 5 500 грн. за рік. Здійснення оплати за навчання підтверджується банківськими квитанціями.

Згідно з видатковою накладною № ФТ-18867 та фіскальним чеком магазину «Фокстрот», м. Умань, ОСОБА_1 02.09.2013 придбала ноутбук, сумку до нього і послугу «Екстра-сервіс» на загальну суму 4 158,80 грн. Позивач надала суду фіскальний чек від 03.05.2015 магазину «Комфі», м. Умань, про оплату багатофункціонального пристрою Canon, кольорового друку, вартістю 2 099 грн. Однак підтвердження того, що цей пристрій придбала дійсно ОСОБА_1, позивач суду на надала. Доказів того, що ноутбук і принтер використовує дочка сторін ОСОБА_3 у зв'язку із навчанням, позивач суду також не надала.

У позові ОСОБА_4 просить стягнути з відповідача «10 425 грн., половину вартості витрат, понесених на навчання дочки ОСОБА_3 та за придбання ноутбука та принтера для неї». Тобто загальна сума витрат має становити 10 425 грн. х 2 = 20 850 грн. Але згідно з позовом і наданими суду документами сума витрат становить: 7 000 грн. +5 500 грн. + 4 158,80 грн. + 2 099 грн. = 18 757,80 грн. Різницю в 2 098,20 грн. позивач не обґрунтувала і жодних доказів з цього приводу суду не подала.

Згідно з Постановою про закінчення виконавчого провадження від 23.06.2015 державного виконавця Уманського РВ ДВС ОСОБА_2 на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області сплачував аліменти на дочку ОСОБА_3 до її повноліття, починаючи з 06.03.2001. Аліменти сплачені повністю в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше мінімуму, встановленого законом.

Правовідносини, що виникли та існують між сторонами регулюються такими нормами закону.

Статтею 185 СК України, на яку посилається позивач, встановлено, що витрати на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо), є додатковими витратами, участь в яких зобов'язаний брати і другий з батьків, незалежно від присудження з нього аліментів. Витрати на навчання, як зазначила позивач у позовній заяв, цією статтею СК України прямо не передбачені в якості таких, що є додатковими витратами на дитину.

Нормами частин 1- 4 ст. 53 Конституції України передбачено, що повна загальна середня освіта є обов'язковою; держава забезпечує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; надання державних стипендій та пільг учням і студентам; і громадяни мають право безоплатно здобути вищу освіту в державних і комунальних навчальних закладах на конкурсній основі.

Батьки дитини згідно з ч. 3 ст. 150 СК України зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При цьому мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 СК України).

З наведених норм Конституції України та ст. 150 СК України вбачається, що здобуття дитиною повної загальної середньої освіти є обов'язковим і батьки зобов'язані забезпечити здобуття нею такої освіти, а здобуття вищої освіти не є обов'язковим. Тобто, з точки зору законодавця здобуття особою (дитиною) освіти, у тому числі вищої, не є особливими обставинами в розумінні ст. 185 СК України, які можуть стосуватися окремих дітей, а не будь-якої дитини чи громадянина в силу прямої вказівки на це закону.

Позивач не надала суду доказів того, що навчання ОСОБА_3 у двох вищих навчальних закладах для здобуття освітньо-кваліфікаційного рівня «молодший спеціаліст» за спеціальністю «Фінанси і кредит» у період з 2013 року по 2015 рік на контрактній (платній) основі зумовлено особливими обставинами, зокрема розвитком здібностей дочки щодо певних галузей знань, які вона могла розвинути, вдосконалити виключно в цих навчальних закладах, а не безоплатно в державному чи комунальному навчальному закладі.

Так само позивач не довела і те, що ноутбук, придбаний у 2013 році, і багатофункціональний пристрій, придбаний у 2015 році, дійсно є необхідними, розумними витратами саме на дочку ОСОБА_3 у зв'язку із її навчанням і розвитком якихось її здібностей.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Також статті 15, 16 ЦК України містять норми про те, що особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. При цьому докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі наведеного вище, керуючись ст. 3, 10,11, 57-61, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину, а саме: 10 425 гривень, половини вартості витрат, понесених позивачем на навчання дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та за придбання ноутбука та принтера для неї, - відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана сторонами протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: О.С. Кімстачов