Головуючий у першій інстанції Буран О. М.
Доповідач Погорєлова С. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді: Погорєлової С.О.

суддів: Сидоренко І.П., Цюри Т.В.

при секретарі Колмакові В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року у справі за поданням Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про накладення заборони на виїзд боржника ОСОБА_2 за межі території України,-

встановила:

Головний державний виконавець Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції звернувся до суду із поданням про накладення заборони на виїзд боржника ОСОБА_2 за межі території України, у зв'язку з тим, що він ухиляється від виконання виконавчого листа, виданого Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 грошової суми 64 719,01 гривень (а. с. 52-54).

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року заборонено ОСОБА_2 виїзд за межі території України до повного погашення заборгованості (а. с. 62).

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу скасувати, постановити нову, якою у задоволенні подання відмовити, посилаючись на її необґрунтованість, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права (а. с. 66-69).

Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, суд першої інстанції, керуючись ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», виходив із того, що подання є обґрунтованим і підлягає задоволенню, мотивуючи ухвалу суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише двома складовими: наявність статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашення боргу в добровільному порядку.

Проте з такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України».

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну» від 21 січня 1994 року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Статтею 377-1 ЦПК України передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

На підставі п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 90 вказаного Закону передбачена відповідальність за невиконання законних вимог державного виконавця та порушення вимог цього Закону.

Разом з тим чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення». Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків, у зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

В обґрунтування подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, державний виконавець посилався на те, що за адресою боржника 08.04.2013 року державним виконавцем здійснено вихід, мешканців квартири застати вдома не вдалось. 18.06.2014 року на прийом до державного виконавця прийшов боржник, ознайомився з матеріалами виконавчого провадження та отримав копії процесуальних документів. Станом на 23.10.2014 року вимоги виконавчого документа не виконані, на депозитний рахунок Відділу від боржника виплат не надходило, що на думку державного виконавця, дає підстави для висновку про ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Проте, невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно підтвердженим та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні в Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист № 2/1519/7902/11, виданий Малиновським районним судом м. Одеси від 29 липня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суми боргу в розмірі 64 719,01 гривень (а. с. 55).

Виконавче провадження за вказаним виконавчим листом відкрито постановою про відкриття виконавчого провадження № 39288563 від 09 серпня 2013 року (а. с. 56).

Постановою головного державного виконавця від 16.08.2013 року об'єднано виконавчі провадження № ВП 36551651 та № ВП 39288563 у зведене виконавче провадження № 43595267 (а. с. 56, зворот).

Постановою головного державного виконавця від 04.09.2013 року приєднано виконавче провадження № 44518067 до зведеного виконавчого провадження № 43595267 (а. с. 56, зворот).

З акту головного державного виконавця від 08.04.2013 року вбачається, що за виходом державного виконавця за адресою: АДРЕСА_1, двері квартири зачинені, боржник вдома відсутній (а. с. 58).

Постановами головного державного виконавця від 05.06.2014 року накладено арешт на все майно, крім нежилих підвальних приміщень, площею 92 кв.м., за адресою: АДРЕСА_4, що належить боржнику ОСОБА_2 та оголошено у розшук майно TOYOTA CAMRY, 2007 року випуску. ВАЗ 21099, 2001 року випуску, що належать ОСОБА_2 (а. с. 57, зворот).

Відомостей про те, що боржник ухиляється від виконання судового рішення, не з'являється до державного виконавця, вживає заходи для несвоєчасного погашення боргу, матеріали справи не містять. Крім того, в матеріалах справи міститься договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладеного 12.04.2012 року між Продавцем ОСОБА_4 та Покупцем ОСОБА_5, який свідчить про те, що боржник не мешкає за адресою зазначеною державним виконавцем з 2012 року (а. с. 72).

Квартира АДРЕСА_2 була реалізована ОСОБА_4 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором перед ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» за виконавчим провадженням № 28676601. Вказані обставини кореспондуються з поясненнями представника ОСОБА_2 про те, що після продажу вказаного нерухомого майна, що перебувало у спільній сумісній власності, не залишилось грошових коштів у необхідному розмірі та будь-якого іншого майна, за рахунок якого можливо погасити заборгованість перед ОСОБА_3 в повному обсязі.

У судовому засіданні апеляційного суду Одеської області представником ОСОБА_2 було надано копії заяв ОСОБА_2, адресовані Малиновському ВДВС ОМУЮ, про часткове виконання рішення суду разом із копією розписки ОСОБА_3 про повернення суми боргу у розмірі 20 000 гривень, а також зобов'язанням повного погашення заборгованості ОСОБА_3 до березня 2016 року.

Отже, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. Невиконання зобов'язання ОСОБА_2 зумовлене об'єктивними причинами, а саме внаслідок відсутності майна, на яке може бути звернено стягнення та скрутного матеріального становища, проте він вживає заходи з метою належного виконання зобов'язання, покладеного на нього рішенням суду.

Таким чином, державним виконавцем Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції не доведено необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні, у зв'язку з чим у задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 311, ст. ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2014 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3, у праві виїзду за межі території України до погашення заборгованості за виконавчим листом № 2/1519/7902/11 від 29.07.2013 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Погорєлова С.О.

Судді Цюра Т.В.

Сидоренко І.П.