АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8170/15 Справа № 199/4616/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Кочкової Н.О., Григорченка Е.І.

за участю секретаря - Левцунова І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом - відмовлено.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 звернулась з позовом до ОСОБА_5 про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за законом.

За договором купівлі-продажу від 21.05.1987 р. ОСОБА_6 купив гараж НОМЕР_1 в гаражно - будівельному кооперативі «Амур-2» по вул. Дементьєва у м. Дніпропетровську. Гараж НОМЕР_1 розташований на земельній ділянці площею 22,8 кв.м та складається з: гаражу цегляного, корисною площею 19,3 кв.м, підвалу цегляного корисною площею 17,0 кв.м, загальною корисною площею 36,3 кв.м, який належав продавцю на підставі Реєстраційного посвідчення, виданого Дніпропетровським МБТІ на підставі рішення виконкому АНД райвиконкому народних депутатів №353 від 02.06.88 року, та зареєстрованого 26.12.1997 р. Дніпропетровським МБТІ в реєстровій книзі №Г-35 за реєстровим номером №135.

ОСОБА_4 була дружиною ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 19 грудня 1981 року. Відповідач по справі - ОСОБА_5, є їх сином.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер, що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть (а.с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина, у тому числі на зазначене вище нерухоме майно.

Померлий заповіту не залишив.

Спадкоємцями померлого є ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які прийняли спадщину.

07.08.2009 р. відповідач разом із позивачем подали до нотаріальної контори спільну заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину. Також 18.04.2015 р. ними подана заява про розподіл спадкового майна.

18.04.2015 р. державним нотаріусом четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори між сторонами по справі посвідчений договір про поділ спадкового майна, згідно з яким у спадщину ОСОБА_4 переходить: 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, гараж НОМЕР_1 у гаражно-будівельному кооперативі «Амур-2» по вул. Дементьєва у м. Дніпропетровську, а у спадщину ОСОБА_5 переходить грошові внески в АТ «Ощадбанк».

Постановою державного нотаріуса четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 13.05.2015 р. позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки правовстановлюючий документ не зареєстровано належним чином у відповідних державних реєстраційних органах (КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради).

За ст.ст. 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців); спадкування здійснюється за заповітом або за законом, та до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, втому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч. 5 ст. 1268 ЦК).

Відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії (видачі свідоцтва про право на спадщину) ґрунтується на положенні п. 4.15 Розділу II Глави 10 (видача свідоцтв про право на спадщину) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5.

Відповідно до зазначеного Порядку видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Так, згідно Розділу II Глави 10 («Видача свідоцтв про право на спадщину») Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України:

*видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна (п. 4.15);

*якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус виготовляє витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку (п. 4.18).

Відповідно до вимог ст..10, 60 ЦПК кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обгрунтування своїх вимог та заперечень.

Під час розгляду справи судом першої інстанції, позивачем не було доведено саме якими діями чи бездіяльністю порушено її права з боку відповідача, про що суд першої інстанції зазначив в своєму рішенні.

Апеляційна скарга не містить жодних доводів, які спростовують цей висновок суду та вказують на порушення прав позивачки з боку відповідача.

Загальна незгода позивачки з рішення суду, яким не задоволено її позовні вимоги, та її тлумачення обставин справи та чинного законодавства на власний розсуд через намагання отримати бажане рішення не може бути підставою для зміни або скасування рішення суду, оскільки підстави зміни та скасування чітко визначені в ст.. 309 ЦПК та жодна з них не наведена та не обгрунтована апелянтом.

За таких обставин колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційної скарги, тому рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: