Провадження №2/521/1402/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2015 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21.04.2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. В період шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Станом на теперішній час проживання однією сім'єю між сторонами фактично припинено, подальше сумісне життя з відповідачем неможливе. Як причину розпаду сім'ї позивачка вказує на той факт, що у сторін різні погляди на подружнє життя та сім'ю.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на розірвані шлюбу.

Відповідач у судовому засідання участі не приймав, про дату, час та місце розгляду справи була сповіщений у встановленому законом порядку.

Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, а також не надав суду даних про неможливість прийняття участі у судовому засіданні з поважних причин, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розгляд справи за його відсутністю, в сенсі ст. 169 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.04.2007 року між сторонами укладено шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області зроблено актовий запис №01 (свідоцтво про укладення шлюбу серії НОМЕР_1).

В період шлюбу у сторін народилась дитина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також, зі слів представника позивача встановлено, що відповідач неодноразово використовував фізичну силу до позивача та через це притягувався до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й дружини та збереження шлюбу суперечать інтересам одного з них.

Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка вирішила після розірвання шлюбу залишити собі прізвище «ОСОБА_1».

Суд задовольняє позовні вимоги позивачки про розірвання шлюбу, оскільки побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки (ст. 1 СК України) та не може будуватися на примушуванні сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі, а тим більш в подружніх відносинах.

Витрати по оплаті держмита при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС суд вважає за необхідне покласти на відповідача.

Керуючись ст.ст. 110, 112, 113 СК України, ст.ст. 10, 11, 130, 174, 213-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 21.04.2007 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Веселинівського районного управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №01, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - розірвати.

Прізвища сторін після розірвання шлюбу залишити без змін.

Стягнути з відповідача витрати при оформленні реєстрації розірвання шлюбу в органах РАЦС у сумі 17 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Малиновського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий