Справа №442/6808/15-ц
Провадження №2/442/2363/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

18 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Нагірної О.Б.,

при секретарі - Олійник О.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 17811,43 грн. за кредитним договором та судові витрати в розмірі 1218 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 27.07.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено договір б/н. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У відповідності до Умов та Правил надання банківських послуг Банк залишає за собою право в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами складає між ним та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредит. В свою чергу відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору.

У зв'язку із зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором ОСОБА_2 станом на 31.08.2015 року має заборгованість у розмірі 30340,22 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 7335грн., заборгованості по процентах за користування кредитом - 20308,27 грн., заборгованості за пенею та комісією - 2696,95 грн., крім цього, від цієї суми заборгованості віднімається сума в розмірі 13853, 14 грн., яка була задоволена рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 24.06.2014 року та різниця становить 16487,08 грн., а також штрафів відповідно до п.2.1.1.7.6. Умов та правил банківських послуг - 500 грн. фіксованої частини, 824,35 - процентної складової, таким чином сума заборгованості становить 17811,43 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву, якою просив слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримав з мотивів викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомивши причин, хоча повістка йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов в слід відмовити, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 27.07.2011 року між позивачем Публічним акціонерним товариством «Приватбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір №б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,4% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ними договір, що підтверджується підписом у заяві. Термін дії кредитного ліміту, як зазначено у заяві, збігається з терміном дії платіжної картки.

Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредиту із його складовими частинами.

Відповідно до рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львіської області від 24.06.2015р. позов ТАП КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 задоволено, стягнено з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 27.07.2011р. в сумі 13853,14гривень та судові витрати в розмірі 243,60грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст.530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 року № 6 - 116 цс 13, яка згідно зіст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У абз. 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскільки мало місце стягнення всієї кредитної заборгованості, строк договору закінчився, а між сторонами існують лише невиконані зобов'язальні правовідносини.

З огляду на вищевказане суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором №б/н від 27.07.2011р., яка була стягнена згідно рішення суду від 24.06.2014р.,а саме заборгованості за кредитом, відсотками, пенею та комісією та штрафу, не підлягають до задовлення.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 526,527,530,615,625,1052,1054 ЦК України, ст.ст. 2, 10,11,57-60,88,209,212-215, 224, ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

В позові відмовити .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення - з дня отримання такого.

Повний текст рішення виготовлено 23.12.2015р.

Суддя О.Б.Нагірна