АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2672/15Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 2, 5 Васильківська Т. В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2015 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКарпенко О. В.
суддівНерушак Л. В. , Храпка В. Д.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про поділ будинковолодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників ОСОБА_6 - ОСОБА_7 та ОСОБА_9, які підтримали апеляційну скаргу; представника ОСОБА_8 - ОСОБА_10, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів ,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_8 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області із позовом до ОСОБА_6 про поділ будинковолодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що він є власником 2/3 часток в житловому будинку із відповідними надвірними спорудами по АДРЕСА_1.

Іншим співвласником 1/3 частини даного будинковолодіння є відповідачка ОСОБА_6

Позивач вказує, що спільне користування будинком між сторонами є неможливим, домовленості щодо поділу домоволодіння не досягнуто.

Посилаючись на вимоги ст.ст. 364, 367 ЦК України, що співвласник має право на виділ у натурі його частки із майна, що є у спільній частковій власності, ОСОБА_8 звернувся до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області та просив постановити судове рішення, яким поділити житловий будинок із надвірними спорудами по АДРЕСА_1, виділити йому у власність приміщення та будівлі у відповідності із його ідеальною часткою в домоволодінні, а також встановити порядок користування земельною ділянкою площею 1902 м2, згідно першого варіанту розподілу за висновком будівельно-технічної експертизи №05/37-БТ від 30 квітня 2014 року, визначений для другого співвласника.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року позов - задоволено.

Поділено в натурі домоволодіння АДРЕСА_1.

Виділено в користування ОСОБА_8 частину житлового будинку «А-І» АДРЕСА_1, а саме: кімнати 1-1 площею 7,3 кв.м, 1-2 площею 11,6 кв.м, 1-3 площею 17,6 кв.м, 1-4 площею 8,9 кв.м, 1-5 площею 6,5 кв.м, 1-6 площею 7,8 кв.м, 1-7 площею 3,7 кв.м, 1-8 площею 7,9 кв. та частину надвірних споруд по АДРЕСА_1, а саме: ґанок до «а», літню кухню «Б» з сараєм., прибудову до літньої кухні «б», погріб «пд», сарай «Ж», убиральню «З», душ «И», навіс тимчасовий «б1» , навіс тимчасовий «б2», зливну яму №5, огорожі №1 (21.77 п.м) та № 5 (хвіртка).

Залишено в спільному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_6 криницю «К».

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 1894,50 грн. в рахунок компенсації за надмірно виділене майно.

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1 згідно першого варіанту додатку № 5 висновку експерта та виділено в користування ОСОБА_8 земельну ділянку площею 1902,5 кв.м, визначену другому співвласнику, виділену зеленим кольором.

Земельну ділянку площею 65 кв.м, яка виділена жовтим кольором у висновку експерта, залишено у спільному користуванні ОСОБА_8 і ОСОБА_6

Стягнуто із ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 5 392,80 грн. судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7, вважаючи рішення суду першої інстанції таким, що прийняте із порушенням норм матеріального та процесуального права, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року скасувати, ухваливши при цьому нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_8 відмовити повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Згідно вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_8

Є необґрунтованими посилання представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 в апеляційній скарзі, що суд першої інстанції неправомірно прийшов до висновку про поділ в натурі домоволодіння за АДРЕСА_1 у зв»язку із тим, що позивач набув право власності на частину домоволодіння тільки у 2015 році згідно із державною реєстрацією даного права за ОСОБА_8 на 2/3 частини спірного домоволодіння тільки в березні 2015 року, оскільки такі посилання апелянта спростовуються наявними матеріалами справи.

Як вбачається із них, ОСОБА_8 є власником 2/3 часток домоволодіння АДРЕСА_1, що підтверджується дублікатом договору дарування від 25.04.1977 року, копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Законність реєстрації за позивачем права власності на відповідну частку домоволодіння по АДРЕСА_1 підтверджена постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 09 червня 2015 року, яка залишена в силі ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 липня 2015 року.

Безпідставними є твердження апелянта про те, що суд розглянув справу не в межах позовних вимог, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_8 просив поділити домоволодіння по АДРЕСА_1 в натурі та визначити порядок користування земельною ділянкою, при цьому, суд першої інстанції, приймаючи рішення по суті заявленого позову поділив вищевказане домоволодіння в натурі та виділив ОСОБА_8 в користування частину житлового будинку із надвірними спорудами у відповідності до належної йому на праві власності частки у домоволодінні відповідно до першого варіанту розподілу житлового будинку із надвірними спорудами висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30.04.2014 року та встановив порядок користування земельною ділянкою відповідно до першого варіанту додатку №5 висновку експерта.

Обираючи один із чотирьох запропонованих експертом варіантів розподілу будинковолодіння, суд першої інстанції обґрунтовано послався в рішенні на те, що перший варіант відповідає порядку користування будинком та надвірними спорудами, який фактично склався між сторонами і не потребує додаткових витрат на переобладнання.

В порушення вимог ст. 60 ЦПК України, яка зобов»язує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, із сторони ОСОБА_6 на адресу суду не було надано будь-яких об»єктивних, переконливих доказів, які б спростовували висновок експерта, клопотання та обґрунтування стосовно призначення по справі повторної експертизи ОСОБА_6 не висловлювала.

Також є необґрунтованими посилання представника ОСОБА_6 в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції в рішенні не зазначив, яке ж майно виділяється ОСОБА_6, оскільки, як вбачається із наявних матеріалів справи, відповідачка не зверталася до суду із зустрічними позовними вимогами, не просила суд про поділ спірного домоволодіння та про виділення їй конкретних приміщень в житловому будинку та частки надвірних споруд у відповідності із належною їй ідеальною часткою в домоволодінні за АДРЕСА_1.

Також є необґрунтованим посилання апелянта в скарзі на те, що суд не зазначив в рішенні про припинення права спільної часткової власності сторін, оскільки припинення права спільної часткової власності у разі поділу майна між співвласниками в натурі прямо передбачено ч.2 ст.367 ЦК України.

Смілянський міськрайонний суд обґрунтовано прийшов до висновку, що сарай під літ. "Ж" 1978 року побудови та сарай під літ. "Д" 1990 року побудови не відносяться до об'єктів визначених як самочинне будівництво, так як відповідно до п.3.1 Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №95 від 19 березня 2013року, документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Також не знайшло свого підтвердження посилання апелянта на те, що матеріали справи не містять дозволу виконкому місцевої ради на проведення переобладнань і перепланувань, оскільки такі твердження апелянта не відповідають фактичним обставинам справи. Згідно даних першого варіанту експертизи щодо розподілу домоволодіння, який суд поклав в основу свого рішення, даний варіант експертизи не містить вимог щодо будь-яких переобладнань та перепланувань житлового будинку.

Крім того, представник ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі посилається на ст.152 ЖК України в редакції, яка діяла до 12 лютого 2015 року. Відповідно до ст.152 ЖК України в редакції Закону №191-VIII від 12 лютого 2015 року виконання власниками робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення приватного житлового фонду, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребує отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об'єкта в експлуатацію не потребується.

Інші доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Підстав для скасування або зміни постановленого судом першої інстанції рішення колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_6 про поділ будинковолодіння в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою - відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :