Номер провадження: 22-ц/785/7612/15
Головуючий у першій інстанції Нікітіна С. Й.
Доповідач Гайворонський С. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2015 року м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Гайворонського С.П.

суддів Кононенко Н.А.

Сегеди С.М.

при секретарі Феленко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_3 (заінтересована особа - ОСОБА_4) про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року,

встановила:

До Приморського районного суду міста Одеси із заявою про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу звернулась ОСОБА_3 (заінтересована особа ОСОБА_4).

У поданій заяві ОСОБА_3 зазначала, що познайомилась з ОСОБА_4 у 2002 році в м. Одеса, коли він приїздив у особистих справах.

У 2004 році ОСОБА_4 переїхав до міста Одеси на постійне проживання і оселився в її квартирі.

З того часу вони почали проживати разом.

Шлюб між ними був зареєстрований лише 22 вересня 2012 року.

В зв'язку з необхідністю улагодити майнові відносини, ОСОБА_3 просила встановити факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 22 вересня 2004 року по 22 вересня 2012 року.

У судовому засіданні:

- представник ОСОБА_4 заяву підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в заяві просив суд вимоги задовольнити;

ОСОБА_4 заяву визнав, факти та обставини викладені в заяві підтвердив і проти задоволення заяви не заперечував.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року вимоги ОСОБА_4 задоволено.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 22 вереня 2004 року по 22 вересня 2012 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить вищевказане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її задовольнити частково.

Згідно з ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи вищевказану заяву районний суд виходив з того, що з 22 вересня 2004 року по 22 вереснея 2012 року ОСОБА_4 та ОСОБА_3 проживали спільно однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

22 вересня 2012 року між ними був зареєстрований шлюб.

Підчас спільного проживання без реєстрації шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в інших зареєстрованих шлюбах не перебували,спорів, майнового характеру між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не має.

Встановлення факту ОСОБА_4 необхідне для визначення та впорядкування правових наслідків спільного проживання з ОСОБА_4

Однак, погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. 1-4 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Ст. 256 ЦПК України встановлений перелік юридичних фактів, що підлягають встановленню в судовому порядку.

Як вбачається зі ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається в суд за місцем її проживання.

Згідно зі ст. 258 ЦПК України, у заяві повинно зазначено:

- який факт заявник просить встановити та з якою метою;

- причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують факт;

- докази, що підтверджують факт.

Відповідно до ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як вбачається з роз'яснень викладених в п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року (з наступними змінами, далі Постанови) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Відповідно до п. 3 Постанови, вирішуючи питання про прийняття заяв про встановлення фактів, що мають юридичне значення, судам необхідно враховувати, що ці заяви повинні відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, так і вимогам щодо її змісту.

Якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт, якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Згідно з роз'ясненями викладеними в п. 5 Постанови, для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, у кожній справі після її порушення суддя зобов'язаний з'ясувати, які фізичні особи та організації можуть бути заінтересовані у вирішенні даної справи і підлягають виклику в судове засідання, у необхідних випадках запропонувати заявникові та заінтересованим особам подати додаткові докази на підтвердження заявлених вимог чи заперечень проти них.

При цьому, судова колегія зазначає, що у порядку окремого провадження суд може вирішити спір про факт, про стан, але не спір про право цивільне, так як метою такого судового розгляду є лише встановлення наявності або відсутності самого факту, і факт, що встановлюється судом у порядку окремого провадження, повинен мати юридичне значення, і мати безспірний характер, оскільки якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд повинен залишити заяву без розгляду і роз'янити заявнику право подачі позову на загальни підставах.

Як вбачається з матеріалів даної справи, ОСОБА_4 звертаючись до суду із заявою про встановлення юридичного факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу, послалась на те, що метою встановлення такого юридичного факту є улагодження майнових відносин та впорядкування правових наслідків спільного проживання з ОСОБА_4, що забезпечить належний захист особистих немайнових прав ОСОБА_3.

Вищевказане свідчить про те, що існує спір про право, а цей факт виключає розгляд даної вимоги в межах окремого провадження.

Крім того, згідно зі ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з п. 18 Постанови, рішення ухвалене у справах про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно відповідати вимогам ЦПК України.

Суд повинен також навести в рішенні докази в підтвердження висновку про обставини, що мають значення для вирішення справи, а при задоволенні заяви чітко викласти встановлений факт.

Однак, районний суд вказане не врахував та встановив факт проживання однією сім'єю виключно на підставі пояснень свідків, що не можна вважати повним, всебічним та об єктивним дослідженням матеріалів справи.

Слід також зазначити, що сторони не були зареєстровані за однією адресою.

Тобто, висновки суду грунтуються на припущеннях, що заборонено (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. ч. 6 ст. 235, 303, 304, 305, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Одеської області,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 липня 2015 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_3 (заінтересована особа ОСОБА_4) про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу - скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Заяву ОСОБА_3 (заінтересована особа ОСОБА_4) про встановлення факту проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 22 вересня 2004 року по 22 вересня 2012 року - залишити без розгляду, роз'яснивши ОСОБА_3 її право подати позов на загальних підставах.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді

С.П. Гайворонський

Н.А. Кононенко

С.М. Сегеда