Справа № 461/5882/15 Головуючий у 1 інстанції: Фролова Л.Д.
Провадження № 22-ц/783/5831/15 Доповідач в 2-й інстанції: Мельничук О. Я.
Категорія справи: 53
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого - судді: Мельничук О.Я.

суддів: Крайник Н.П. і Береза В.І.

при секретарі: Фейір К.О.

з участю позивача ОСОБА_3, представника відповідача Ящинського А.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Національного університету "Львівська політехніка" про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Галицького районного суду міста Львова від 16 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Вищезгадане рішення в апеляційному порядку оскаржив ОСОБА_3. Вважає рішення суду незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права. В апеляційній скарзі просить відмінити рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 липня 2015 року, та прийняти нове справедливе рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає із наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.11, 59, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України - рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції таким вимогам відповідає.

Судовим розглядом встановлено, що 09 серпня 2007 року до Національного університету "Львівська політехніка" надійшла заява від ОСОБА_3 про його звільнення з 15 серпня 2007 року у зв"язку з виходом на наукову пенсію.

08 серпня 2007 року до відповідача надійшла заява від ОСОБА_3 про виплату йому грошової допомоги у розмірі шести місячних посадових окладів.

Наказом № 3218-3-10 від 13 листопада 2007 року ОСОБА_3 була надана така грошова допомога.

Наказом № 2213-3-02 від 15 серпня 2007 року позивач був звільнений з посади доцента кафедри ПМ за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України у зв"язку із оформленням наукової пенсії.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з тих підстав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо протиправності діянь відповідача, наявності причинного зв"язку між ними та шкодою, а також вини заподіювача шкоди. Окрім цього, відмовляючи в задоволенні позову в частині виплати середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, суд зазначив, що шість посадових окладів були отримані позивачем як одноразова соціальна виплата за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", яка не входить до структури заробітної плати і на яку не нараховується збір на обов"язкове державне пенсійне страхування та яка не враховується при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій.

З такими висновком колегія суддів погоджується, оскільки такі відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Згідно ст. 1166 Цивільного Кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Тобто, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди. Аналогічні роз"яснення містяться у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про загальнообов"язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

У статті 44 цього Закону встановлений порядок звернення за призначенням (перерахунком) пенсії, згідно з яким заява про призначення (перерахунок) пенсії або про її відстрочення та необхідні документи подаються до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженій особі в порядку, визначеному правлінням Пенсійного фонду за погодженням із спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері праці та соціальної політики, особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально. Заява про призначення пенсії за віком може бути подана застрахованою особою не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Згідно пункту 37 Порядку надання і оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування" орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, відстрочку часу її призначення, перерахунок та відновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою, яка реєструється у встановленому порядку. Не пізніше 10 днів після надходження всіх необхідних документів для виплати пенсії орган, що призначає пенсію, повинен їх розглянути та прийняти відповідне рішення, яке оформлюється розпорядженням. Надані документи та заява зберігаються в пенсійній справі. При цьому, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про її призначення тільки при зверненні особи з відповідною заявою, передбаченою в додатку № 4 з чітко визначеними реквізитами.

Таким чином, відповідач - Національний університет "Львівська політехніка" не несе жодної відповідальності за правильність нарахування, перерахування та виплату пенсій згідно вищезгаданих нормативно-правових актів, оскільки такі обов"язки покладено на пенсійні органи, в зв"язку з чим вимоги до відповідача про стягнення з нього недоплаченої пенсії є безпідставними.

Нормами статті 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" (108/95-ВР) та іншими нормативно-правовими актами.

Законом України «Про оплату праці» (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Структура заробітної плати складається з основної заробітної плати: це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата: це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України (в редакції, що діяла на час спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити неоспорювану ним суму.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

При цьому, вказані статті розміщені у Главі 7 КЗпП України "Оплата праці", яка регулює поняття заробітної плати, систему, умови та порядок оплати праці, строки виплати заробітної плати, строки розрахунку при звільненні саме заробітної плати та відповідальність за затримку розрахунку при звільненні належної працівнику заробітної плати(основної та додаткової).

В той же час, статтею 24 Закону України "Про наукову та науково-технічну діяльність" встановлено порядок пенсійного забезпечення та соціального захисту наукового працівника. При виході на пенсію з посади наукового (науково-педагогічного) працівника відповідно до цього Закону науковому (науково-педагогічному) працівнику видається грошова допомога в розмірі шести місячних посадових окладів (ставок) з урахуванням надбавок і доплат за наявності стажу роботи на посадах, зазначених у Переліку посад наукових (науково-педагогічних) працівників підприємств, установ, організацій, вищих навчальних закладів III-IV рівнів акредитації, перебування на яких дає право на призначення пенсії та виплату грошової допомоги у разі виходу на пенсію відповідно до цієї статті, затвердженому Кабінетом Міністрів України,не менше: для чоловіків - 12,5 року; для жінок - 10 років.

Оскільки, шість посадових окладів були отримані позивачем як одноразова соціальна виплата за Законом України "Про наукову і науково-технічну діяльність", яка не входить до структури заробітної плати і на яку відповідно до Постанови КМУ України від 18 травня 1998 р. N 697 не нараховується збір на обов'язкове державне пенсійне страхування та яка не враховуються при обчисленні середньомісячної заробітної плати для призначення пенсій, що була виплачена позивачу за спеціальним законом, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку з позивачем.

З врахуванням вищенаведеного, Національним Університетом "Львівська політехніка" жодним чином не порушено прав позивача при виплаті шести місячних посадових окладів при виході на пенсію, в зв"язку з чим, останньому жодної моральної шкоди відповідачем не завдано, в зв"язку з чим, відсутні будь-які підстави для відшкодування такої шкоди.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно та всебічно дослідив та оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303, 304 п.1 ч.2, ст.307 п.1 ч.1, ст. 312, ст.313, п.14 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Галицького районного суду міста Львова від 16 липня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту вступу ухвали апеляційного суду в законну силу.

Головуючий: О.Я. Мельничук

Судді: В.І. Береза

Н.П. Крайник