АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 211/248/15-ц Головуючий в 1 інстанції
Провадження № 22-ц/774/1924/К/15 суддя Бардін О.С.
Категорія № 39 (І) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.,

секретар: Горбачевська І.П.

за участі: позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

представника відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю, надання права на спадкування за законом як спадкоємцю другої черги, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю без шлюбу, надання права на спадкування за законом як спадкоємцю другої черги. Уточнивши позовні вимоги, просила встановити факт проживання однією сімєю померлого 29.08.2014 року ОСОБА_7 та ОСОБА_1, протягом 46 років, а також надати їй право на спадкування за законом, як спадкоємця другої черги після смерті ОСОБА_7, який помер 29 серпня 2014 року.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що з листопада 1968 року по травень 1991 року вона проживала разом з ОСОБА_7 однією сімєю за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Ейнштейна, 21. З травня 1991 року у звязку з виниклими обставинами вони перейшли проживати за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, який належав ОСОБА_7

З листопада 1968 року вони проживали разом однією сімєю, мали почуття один до одного, бажали створити сімю, її син ОСОБА_8 відносився до ОСОБА_7 як до рідного батька. За роки спільного проживання у них з ОСОБА_7 був єдиний сімейний бюджет, з якого вони сплачували комунальні послуги, купували необхідні меблі, їжу, побутову техніку, збирали заощадження, дбали один про одного.

Починаючи з 2012 року ОСОБА_7 став почувати себе гірше, з часом він майже перестав ходити, у нього була загальна слабкість у всьому тілі, він іноді не міг втримати в руках ложку, чашку та інші предмети. Його сестри, племінники та онуки за час їх спільного проживання ніколи не піклувалися про ОСОБА_7, не допомагали йому. Все майно в будинку № 18 по вул. Ейнштейна в м. Кривому Розі вони придбали за свої спільні кошти.

Зранку 29 серпня 2014 року вона поїхала в гості до свого сина, а по поверненню додому 30 серпня 2014 року приблизно о 10-00 годині не змогла потрапити в будинок, оскільки він був опломбований. Зі слів сусідів вона дізналася, що 29 серпня 2014 року ОСОБА_7 помер, а, оскільки нікого не було вдома, співробітники міліції будинок опломбували. Тривалий час вона себе погано почувала, тому похованням ОСОБА_7 займалися його рідні, лише на початку вересня 2014 року вона змогла повернутися в будинок. Після смерті ОСОБА_7 вона зверталася до нотаріальної контори з метою отримання спадщини після його смерті, однак отримала відмову, оскільки не встановлено факт перебування її з померлим ОСОБА_7 в шлюбних відносинах.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповноту зясування обставин справи, що мають значення для вирішення пору по суті, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, поставила питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції невірно відобразив її пояснення в судовому засіданні та пояснення свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 При цьому вважає, що суд першої інстанції помилково прийняв до уваги пояснення свідків ОСОБА_3, ОСОБА_12 та ОСОБА_13, які надали суду неправдиві пояснення, є зацікавленими особами щодо спадкового майна на яке вона претендує та відносяться до неї особисто із ворожнечею. Вважає рішення суду упередженим.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 29 серпня 2014 року помер ОСОБА_7, що підтверджується Витягом в Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та копією актового запису про смерть № 982 від 01.09.2014 року, виданого Центрально-Міським відділом ДРАЦС Криворізького МУЮ (а.с. 16-18).

Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області ОСОБА_14 від 06 червня 2015 року, відмовлено ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого 29 серпня 2014 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в звязку з відсутністю документів, що підтверджують їх родинні відносини з померлим. Також відмовлено ОСОБА_11 ОСОБА_15 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті померлого 29 серпня 2014 року ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, в звязку з тим, що, якщо вона докаже факт сумісного проживання з померлим однією сімєю не менш, як пять років, вона буде відноситься до спадкоємців четвертої черги, тоді як до спадкування призвані спадкоємці другої черги, та свідоцтва про право власності на 1/2 частку в спільному майні подружжя в звязку з відсутністю документа, що підтверджує шлюбні відносини з померлим (а.с. 34).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів та не доведено, що ОСОБА_7 перебував у безпорадному стані, при якому потребував обовязкової сторонньої допомоги, а тому позивач не може вимагати надання їй права на спадкування за законом як спадкоємцю другої черги і встановлення факту проживання її однією сімєю з померлим ОСОБА_7 не має правового значення.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 1259 ЦК України, фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Посилання в апеляційній скарзі на безпорадний стан, в якому нібито перебував ОСОБА_7 і потребував обовязкової сторонньої допомоги, так як ледь пересувався з сторонньою допомогою, що є підставою для застосування ст. 1259 ЦК України і надає позивачу право спадкування наряду зі спадкоємцем другої черги, колегія суддів не приймає до уваги з наступних підстав.

Згідно абз. 3 п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року, під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Відповідно до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Доводити факт перебування особи у безпорадному стані, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя та потребує стороннього догляду, допомоги та піклування можна будь-якими допустимими доказами, суттєвими з яких будуть висновки медичних установ та висновки судово-медичної експертизи.

Разом з тим, в порушення вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України, ОСОБА_1 не надано ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження фактів щодо безпорадного стану спадкодавця, його потреби в отриманні допомоги від позивача.

У зв'язку з чим, колегією суддів не можуть бути взяті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_7 за життя перебував у безпорадному стані та потребував стороннього догляду та допомоги позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не було взято до уваги та не оцінено належним чином пояснення свідків, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки це не є переконливими доказами того, що ОСОБА_7 потребував стороннього догляду та допомоги позивача, а позивач здійснювала над ним опіку, матеріального його забезпечувала.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 30 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_16