ухвала

іменем україни

23 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, ОСОБА_4, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про визнання недійсними електронних торгів, протоколу, акту про реалізацію та свідоцтва про право власності, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Ленінський ВДВС Миколаївського МУЮ), ОСОБА_4, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - ДП «Інформаційний центр» Мін'юсту України), обґрунтовуючи вимоги тим, що під час реалізації його майна було порушено процедуру призначення та проведення торгів з реалізації арештованого майна, а саме: державний виконавець неправомірно направив документи щодо реалізації майна в останній день строку, не враховуючи, що позивач мав право в цей день подати свої заперечення на рецензію в судовому порядку. В той час, коли позивач оскаржував у судовому порядку рецензію на звіт про оцінку нерухомого майна, його майно було виставлено на торги та реалізовано за стартовою ціною. Також зазначав, що квартира належить на праві спільної сумісної власності йому й ОСОБА_5, проте його частка виділена не була. Окрім цього, зазначає, що про передачу майна на торги та про проведення торгів його повідомлено не було. Посилаючись на викладене, просив визнати недійсними електронні торги, протокол проведення електронних торгів, акт про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів та свідоцтво про право власності на нерухоме майно.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення судів попередніх інстанцій у повній мірі не відповідають.

Судами встановлено, що у Ленінському ВДВС Миколаївського МУЮ на виконанні перебувало зведене виконавче провадження з примусового виконання: виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 19 лютого 2009 року в справі № 2-4773 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОКП «МОТЕ» заборгованості в розмірі 1 143 грн 56 коп.; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 10 травня 2012 року в справі № 2/1416/553 про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості в розмірі 14 077 грн 93 коп.; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 12 травня 2014 року в справі № 2/489/680/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» заборгованості в сумі 243 грн 60 коп.; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 31 травня 2010 року в справі № 2-1806 про стягнення з ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Ощадбанк» заборгованості в розмірі 8 337 грн 14 коп.; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 12 квітня 2011 року в справі № 2-347 про стягнення з ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства «ВАБ» заборгованості в розмірі 23 020 грн 54 коп.; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 22 грудня 2009 року в справі № 2-6424 про стягнення з ОСОБА_3 на користь МФ АКБ «Форум» заборгованості в розмірі 7 709 грн 81 коп.; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 24 квітня 2009 року в справі № 2-2287 про стягнення з ОСОБА_3 на користь МФ «ПромінвестБанк» заборгованості в розмірі 7063,98 грн; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 09 вересня 2010 року в справі № 2-2013 про стягнення з ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «КредитпромБанк» заборгованості в розмірі 8 622 грн 22 коп.; виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 25 січня 2010 року в справі № 2-3817 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОКП «МОТЕ» заборгованості в розмірі 2 876 грн 38 коп. та виконавчого листа Ленінського районного м. Миколаєва від 24 червня 2014 року в справі № 2/489/1308/14 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 заборгованості в розмірі 281 562 грн 50 коп. (а. с. 157-177).

На забезпечення виконання рішень у даному зведеному виконавчому провадженні, відповідно до положень ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», 10 грудня 2012 року державним виконавцем було складено акт опису й арешту майна, за яким було описано трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 (а. с. 15, 16).

22 жовтня 2014 року суб'єктом оціночної діяльності, залученого постановою державного виконавця від 08 жовтня 2014 року, було надано висновок з незалежної оцінки спірного майна та визначено її вартість в розмірі 422 700 грн (а. с. 17, 18).

Згідно з протоколом № 59730 та актом про реалізацію нерухомого майна з електронних торгів від 26 березня 2015 року, 10 березня 2015 року ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України було проведено електронні торги з реалізації арештованого нерухомого майна за ціною 422 700 грн, переможцем яких стала ОСОБА_4 (а. с. 13, 14).

На підставі вказаних документів 10 квітня 2015 року приватним нотаріусом Сіряковою О.В. видано свідоцтво про право власності на спірну квартиру на ім'я ОСОБА_4 (а. с. 63).

Ухвалюючи рішення про відмову в позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що оспорювані електронні торги проведені відповідно до чинних норм Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів.

Проте повністю погодитися із такими висновками судів першої та апеляційної інстанції не можна з огляду на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Ураховуючи те, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватися недійсною в судовому порядку з підстав, встановлених ч. 1 ст. 215 ЦК України.

Судами встановлено, що реалізація майна - квартири АДРЕСА_1 здійснювалася через систему електронних торгів «СЕТАМ», яка регулюється Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5 (далі - Тимчасовий порядок).

Відповідно до Тимчасового порядку електронні торги - це прилюдні торги, що здійснюються в електронній формі в Системі та визначено правила їх організації та проведення.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Тимчасового порядку державний виконавець у строк не пізніше п'яти робочих днів після закінчення 10-денного строку подачі заперечень сторін виконавчого провадження проти визначення вартості (оцінки) майна у разі відсутності таких заперечень готує і направляє до відповідного структурного підрозділу головного територіального управління юстиції у місті Києві та областях, що забезпечує реалізацію повноважень з питань державної виконавчої служби (регіональний орган державної виконавчої служби), для проведення реалізації майна визначені документи. У разі проведення рецензування звіту про оцінку майна зазначені документи готуються та направляються (передаються) не пізніше трьох робочих днів з дня закінчення 10-денного строку на оскарження у судовому порядку сторонами виконавчого провадження оцінки, визначеної за результатами рецензування такого звіту.

22 жовтня 2014 року суб'єктом оціночної діяльності, залученим постановою державного виконавця від 08 жовтня 2014 року, було надано висновок з незалежної оцінки спірного майна та визначено її вартість в розмірі 422 700 грн (а. с. 17, 18).

Оскільки боржник не погодився з оцінкою квартири, державним виконавцем було призначено рецензування висновку експерта-оцінювача та 29 грудня 2014 суб'єктом оціночної діяльності ОСОБА_8 було складено рецензію на звіт з незалежної оцінки майна (а. с. 27, 28).

02 лютого 2015 року державним виконавцем Ленінського ВДВС Миколаївського МУЮ передано до управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Миколаївській області документи для реалізації квартири позивача на прилюдних електронних торгах (а.с. 31).

Як вбачається із матеріалів справи, дії органу державної виконавчої служби щодо проведення оцінки нерухомого майна та рецензування звіту про оцінку майна позивачем оскаржено до суду в порядку ч. 4 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження», проте не дочекавшись розгляду цієї справи, спірне майно було передано та реалізовано на торгах.

Судом встановлено порушення при проведенні прилюдних торгів вимог Тимчасового порядку щодо направлення документів для реалізації майна в останній день строку подання заперечень на рецензію в судовому порядку, не проте при цьому зроблено передчасний висновок про те, що вказане порушення не могло вплинути на результат.

Колегія суддів не погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про безпідставність і необґрунтованість доводів про те, що продана на прилюдних електронних торгах квартира є спільним сумісним майном ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Так, за змістом ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Суди встановили, що спірна квартира була придбана ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 09 жовтня 1996 року під час перебування їх у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з ч. ч. 1, 6 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Такий же порядок роз'яснено у п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження».

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦК ЦПК України суди першої й апеляційної інстанцій наведених вимог закону не врахували, належним чином не спростували доводи позивача про те, прилюдні торги є недійсними, оскільки спірна квартира є об'єктом права спільної сумісної власності, тому її продаж без виділення частини майна боржника і без згоди іншого співвласника прилюдні порушує право останнього щодо володіння, користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК Українипідставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ураховуючи, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, повністю не встановлені, судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 26 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

І.К.Парінова

О.В.Ступак