Справа № 212/8956/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

17 грудня 2015 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого - судді Борис О.Н., з участю: секретаря Хазієвої Т.В., без присутності осіб, які беруть участь у справі, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_1, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Жовтневий районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, -

В С Т А Н О В И В:

26 жовтня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовною заявою, в якій просили визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 42 у будинку № 7 по вулиці Коротченка в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, шляхом примусового зняття з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

В обґрунтування своїх вимог позивачі зазначили, що на праві власності їм та відповідачу кожному по 1/3 частці, належить квартира АДРЕСА_1, де останні й зареєстровані. Відповідач приходиться колишнім чоловіком ОСОБА_3 та батьком ОСОБА_2 23 травня 2014 року відповідач на підставі договору дарування подарував свою частку спірної квартири дочці - ОСОБА_2 З квітня 2014 року, тобто більше року, відповідач не мешкає у квартирі за місцем реєстрації, комунальні послуги, які нараховують на його імя не сплачує, що для позивачів є обтяжуючим фактором.

У спірній квартирі, жодних особистих речей відповідача не має, крім того, відповідач не цікавиться спірним майном, його технічним станом, перешкод у здійсненні права користування зазначеним помешканням позивачі відповідачу не чинять. У добровільному порядку відповідач не бажає знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, у звязку з чим позивачі були змушені звернутись до суду з даним позовом.

У судове засідання позивачі надали заяви в яких просили справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги просять задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 по довіреності ОСОБА_5 також надав заяву в якій просив справу розглянути у його відсутність, на задоволенні позову наполягає.

Представник третьої особи надав суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, просить прийняти рішення згідно чинного законодавства.

Відповідач до суду не зявився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суду не повідомив. 17 грудня 2015 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Матеріалами справи встановлено та підтверджено. ОСОБА_4 та ОСОБА_4 (дошлюбне прізвище ОСОБА_3) перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 листопада 1988 року, шлюб розірвано 18 липня 2014 року, що підтверджено копіями свідоцтва про укладення шлюбу та про його розірвання (а.с. 13-14). Від шлюбу, подружжя мають дочку ОСОБА_2.

Згідно копії свідоцтва про право власності № Ж 640 від 04 вересня 2002 року (а.с. 6), сторонам ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_2, згідно розпорядження № Ж 504 від 29.07.2002 року, на праві власності належить квартира АДРЕСА_2. Договором про визначення часток від 23.05.2014 року (а.с. 6), ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_2 у спільному майні визначені рівні частки, які становлять по 1/3 частці цілої квартири. На підставі договору дарування, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_7 23.05.2014 р. реєстровий № 811, 1/3 частка квартири, що належала ОСОБА_4 перейшла у власність ОСОБА_2 (а.с. 9-10).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за ОСОБА_4 право власності не зареєстровано.

Як встановлено у судовому засіданні, за адресою АДРЕСА_3, значаться зареєстрованими позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та відповідач по справі ОСОБА_4, що підтверджено довідкою Нова-Ком від 20.10.2015 року (а.с. 4). Актом від 21.10.2015 року мешканців будинку № 7 по вулиці Коротченка в м. Кривому Розі, підтверджується факт непроживання відповідач ОСОБА_4 за місцем реєстрації у квартирі № 42 вищевказаного будинку, з квітня 2014 року по теперішній час (а.с. 15).

Наполягаючи на позовних вимогах, позивачі зазначили, що на протязі останніх півтора року з відповідачем не підтримують жодних відносин, не спілкуються, будь-яких особистих речей відповідача у спірному помешканні не має, у квартирі не зявляється, тобто відповідач втратив інтерес до помешкання як до місця мешкання. У звязку з реєстрацією відповідача у спірній квартирі, на його імя йдуть нарахування комунальних послуг, які він не сплачують, а для позивачів це є обтяжуючим фактором.

Згідно зі ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування, розпоряджання своїм майном незалежно від місця проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким чином, реєстрація відповідача за спірною адресою чинить позивачам як власникам помешкання, перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні власністю. При цьому на імя відповідача йдуть нарахування комунальних послуг, що для позивачів є обтяжуючим фактором.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житлом.

Відповідно до п. 14 Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб від 16 січня 2003 року, на підставі рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням чи права власності на квартиру, особа знімається з реєстраційного обліку.

Таким чином, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, про те, що відповідач втратив інтерес та звязок із житлом, з квітня 2014 року, тобто більше року без поважних причин не мешкає у спірній квартирі. З боку позивачів, перешкоди відповідачу у здійсненні права користування квартирою, судом не встановлені.

На думку суду, позивачами надано достатній обсяг доказів, які підтверджують, що відповідач не проживає в спірній квартирі більше одного року без поважних причин, і у відповідності зі ст. 405 ЦК України, він може бути визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Ґрунтуючись на вищевказаному, аналізуючи зібрані в справі докази, вивчивши матеріали справи, суд знаходить, позовні вимоги в частині визнання ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 42 в будинку № 7 по вулиці Коротченка в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, в іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом Головного управління державної міграційної служби України, зокрема на підставі рішення суду про виселення особи з житлового приміщення або визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

На підставі викладеного, керуючись ст. 317, 321, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу України, ст. ст. 4, 10, 60, 169, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, третя особа Жовтневий районний відділ в м. Кривий Ріг Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_4.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис