АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7990/15 Справа № 206/696/14 Головуючий у 1 й інстанції - Кушнірчук Р.О. Доповідач - Лисична Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2015 року м. Дніпропетровськ Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2015 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Колодяжної Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2014 р. по справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютого 2014 р. ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2014 р. позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 4 липня 2006 р. 15.709,10 грн., вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вважає необхідним скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та постановити нове рішення.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» суд виходив з їх доведенності.

Однак, з таким висновком суду погодитись не можна на підставі слідуючого.

Відповідно до вимог ст..60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

При розгляді справи встановлено, що відповідно до заяви б/н від 04.07.2006 р. ОСОБА_2 отримав кредитну картку у розмірі 3.000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48% на рік ( 4% в місяць з розрахунку 360 днів у році)(а.с.8).

У встановлені договором строки, позивач зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим станом на 14 січня 2014 р. утворилася заборгованість у розмірі 19.043,91 грн., яка складається з: - заборгованості за сумою кредиту - 2.781,21 грн., - заборгованісті по процентам за користування кредитом - 16262,70 грн., - штрафів - 500 грн. (фіксована частина) та 724,24 грн. (процентна складова) (а.с.6-7).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи 29 листопада 2007 р. Жовтневим районним судом м.Дніпропетровську було видано судовий наказ, за яким було стягнуто з відповідача заборгованість за даним кредитним договором у розмірі 4.559,05 грн. (а.с.5).

В судовому засіданні було оглянуто справу № 2н-3831/07, в якій міститься оригінал судового наказу, в якому зазначено, що він набрав чинності 29 січня 2008 р., а виданий 26 лютого 2008 р. Строк пред'явлення судового наказу до виконання - три роки.

З огляду на викладене, а також на те, що у відповідності до роз'яснень п.17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізовоного суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 р. № 5 наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст.625 ЦК України, але про стягнення яких банк з відповідним позовом до суду не звертався.

Враховуючи зазначене колегія суддів вважає рішення суду слід скасувати та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», заявлених у відповідності до ст..ст.526, 527, 530, 1054 ЦК України.

Керуючись ст..ст.303, 307, 309 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 28 березня 2014 р. скасувати.

В задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

Н.Є.Колодяжна