Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 53 Доповідач Товянська О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Гансецької І.А., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, Державної казначейської служби України про стягнення упущеної вигоди

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ТУ ДСА України в Житомирській області, ДКС України 65072,69грн. упущеної вигоди та судові витрати. Зазначав, що на підставі довідки, виданої ТУДСА 13.11.2009р., органами Пенсійного фонду України було призначене щомісячне довічне грошове утримання позивачу як судді у відставці у розмірі, меншому за той, на який останній мав право у звязку з обійманням адміністративної посади голови суду. Такі дії відповідача в судовому порядку було визнано неправомірними, та зобовязано видати нові довідки про заробітну плату. На підставі нових довідок, виданих відповідачем, органами ПФ України здійснено перерахунок недоотриманого позивачем щомісячного довічного грошового утримання. Проте, враховуючи, що перерахунок здійснено з часу звернення із заявою про проведення перерахунку, останній просив суд стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області, упущену вигоду, яку він міг би отримати з 1.11.2009р. по 01.11.2014р., якби відповідачем було б видано довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання виходячи з посадового окладу голови суду.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 18 серпня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Зазначає, що різниця розмірів щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, на яке він мав право та яке фактично отримував, є матеріальною шкодою, а не збитком у вигляді упущеної вигоди. Проте, суд першої інстанції не врахував, що вказані поняття співвідносяться як ціле та частина. Внаслідок неправомірних від ТУДСА йому була заподіяна матеріальна шкода, яка відповідно до ст. 1173 ЦК підлягає відшкодуванню державою.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що постановою Житомирського окружного адміністративного суду від 13.01.2011 року, залишеною в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 24.09.2014 року, зобовязано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Житомирській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 заробітну плату за період з 16.07.2009р. по 30.10.2009р., виходячи з посадового окладу голови Бердичівського міськрайонного суду; перерахувати та виплатити вихідну допомогу з врахуванням донарахованої заробітної плати за період з 16.07.2009р. по 30.10.2009р.; видати довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання врахуванням донарахованої заробітної плати за період з 16.07.2009р. по 30.10.2009р. Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2015р. зобовязано Управління Пенсійного фонду України в м. Бердичеві та Бердичівському районі Житомирської області нарахувати йому щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, починаючи з 31.10.2009р. на підставі довідок про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виданих Територіальним управління в Житомирській області Державної судової адміністрації 27.10.2014р. № 882/14-вих, №1883/14-вих, № 1884/14-вих №1885/14-вих, № 1886/14-вих, № 1887/14-вих, № 1888/14-вих, № 1889/14-вих, та виплатити різницю між розміром щомісячного довічного грошового утримання, обчисленим, виходячи із заробітної плати судді Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області, який обіймає посаду голови суду, та фактично виплаченим за цей час щомісячним довічним грошовим утриманням.

Під час розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача, уточнивши вимоги, просила стягнути упущену вигоду в розмірі 65072,69грн., завдану Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України, яку позивач міг би отримати з 1 листопада 2009 року по 1 листопада 2014 року, якби відповідачем було б видано довідку про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання виходячи з посадового окладу голови суду.

Суд першої інстанції правильно визнав, що позивач просив стягнути суму різниці довічного утримання як упущеної вигоди, що була б нарахована та виплачена позивачу за умови видачі відповідачем довідки про заробітну плату для обчислення щомісячного довічного грошового утримання, виходячи з посадового окладу голови суду.

Статтею 22 ЦК України встановлено право особи на відшкодування збитків, завданих їй у результаті порушення її цивільного права. Збитками (упущеною вигодою) є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин,якби її право не було порушене.

Нормами гл. 82 ЦК України встановлено загальні положення про відшкодування шкоди. Зокрема, ст. 1173 ЦК України встановлено особливості відшкодування шкоди, завданої органом державної влади. Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Системний аналіз положень ст.1173 ЦК УКраїни та гл.82 ЦК України свідчить про встановлення особливостей відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними субєктами, у спеціальний спосіб) в рамках позадоговірних (деліктних) зобов'язань.

Правову позицію щодо оцінки характеру правовідносин і особливостей відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках, викладено у постановах Верховного Суду України від 01.02.2006р. у справі за позовом особи до компанії «Plazalux L.I.C» про відшкодування збитків у виді упущеної вигоди і від 06.11.2013р. у справі №6-108цс13.

Враховуючи характер спірних правовідносин, а саме, що заявлена позивачем сума різниці відшкодування довічного утримання є фактично матеріальною шкодою, завданою територіальним органом ДСА України в рамках позадоговірних (деліктних) зобовязань, суд першої інстанції правильно визнав, що спірні правовідносини регулюються нормами гл.82 ЦК України, а тому відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин ч.2 ст.22 ЦК України щодо відшкодування збитків у виді упущеної вигоди.

Судове рішення відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313-315,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира Житомирської області від 18 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: