Ухвала

іменем україни

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Хопти С.Ф., Луспеника Д.Д., Черненко В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, відкритого акціонерного товариства Національної акціонерної страхової компанії «Оранта» про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 7 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 13 грудня 2014 року ОСОБА_5, керуючи автомобілем «Mercedes-Benz Sprinter», державний номер НОМЕР_1, у м. Миргороді Полтавської області вчинив дорожньо-транспортну пригоду, збивши її на пішохідному переході. Зазначала, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вона отримала легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров'я, та призвело до тривалого перебування на лікуванні. Під час лікування нею було витрачено 5 646 грн 67 коп. Також вказувала на те, що у зв'язку з травмуванням їй було завдано моральну шкоди, яку вона оцінила у 80 тис. грн.

Ураховуючи, що відповідачем застраховано цивільно-правову відповідальність у відкритому акціонерному товаристві Національній акціонерній страховій компанії «Оранта» (далі - ВАТ НАСК «Оранта»), просила суд стягнути з ВАТ НАСК «Оранта» на свою користь 5 646 грн 67 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, заподіяної внаслідок ушкодження здоров'я і 282 грн 33 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також просила стягнути з ОСОБА_5 на свою користь 79 717 грн 67 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області

від 10 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 7 жовтня 2015 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ НАСК «Оранта» на користь ОСОБА_4

4 752 грн 45 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки і 237 грн 62 коп. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 14 762 грн 38 коп. на відшкодування моральної шкоди. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзіОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Судові рішення оскаржуються в частині задоволення позову до ОСОБА_5, тому в іншій частині в касаційному порядку не переглядаються (ч. 2 ст. 335 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_4, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), відповідно до положень ч. 1 ст. 1167 ЦК України, роз'яснень, наданих судам у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», дійшли до правильного висновку про те, що фізичні страждання внаслідок ушкодження здоров'я, втрата позивачкою душевного спокою, порушення її звичних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного суспільного та особистого життя завдало їй моральної шкоди, розмір якої судами визначено з урахуванням вимог розумності та справедливості.

Крім того, доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції, а інші доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 10 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 7 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

Д.Д.Луспеник

В.А.Черненко