УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Гашук К.В., при секретарі Лєдовій А.С., розглянувши подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладенні на них судовим рішенням, -

ВСТАНОВИВ:

16.12.2015 року старший державний виконавець відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області звернувся до суду з поданням про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладенні на них судовим рішенням.

У поданні зазначив, що на виконанні в відділі примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області перебуває виконавче провадження № 48946119 з примусового виконання виконавчого листа № 467/916/15-ц виданого 07.07.2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ „Приватбанк заборгованість за кредитним договором в сумі 4 689 238 грн. 04 коп., який надійшов на виконання 07.10.2015 року.

07.10.2015 року постановою № 48946119 відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищезазначеного виконавчого документу. Копії постанови направлено сторонам рекомендованим листом з повідомленням, який повернувся з відміткою за закінченням терміну зберігання.

Крім того, 07.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення на його відчуження, та направлено сторонам до відома.

За інформацією наданою адресно-довідковим бюро ГУМВС України у Запорізькій області, боржника ОСОБА_2І знято з реєстрації за адресою м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 4/17, за рішенням суду.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, в порядку доступу державних виконавців, встановлено, що за боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, ОСОБА_2 на обліку в органах ДПС не перебуває, не працевлаштований, пенсію не отримує.

Згідно листа ГУ Держпраці у Запорізькій області за ОСОБА_2 не зареєстровано технологічних транспортних засобів.

Згідно листа Держземагенства від 12.11.2015 року, за даними державного земельного кадастру на території Запорізького району та м. Запоріжжя станом на 31.12.2012 року земельних ділянок за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Також, згідно довідки АІС „Автомобіль за боржником зареєстровано транспортний засіб.

03.11.2015 року та 04.12.2015 року державним виконавцем здійснені виходи на дільницю за адресою боржника, а саме: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 4/17, під час яких перевірити майновий стан боржника не вдалося у звязку з тим, що двері були зачинені. Залишені виклики та зобовязано зявитися до відділу ПВР УДВС ГТУЮ у Запорізькій області.

Заявник посилаючись на те, що боржником рішення суду у визначений державним виконавцем строк добровільно не виконано, станом на 15.12.2015 року заборгованість боржником не сплачена, від виконання своїх обовязків згідно виконавчого документу по сплаті суми боргу ухиляється, просить суд вирішити питання щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа боржника ОСОБА_2 з метою повного та своєчасного виконання рішення.

Старший державний виконавець Половніков Р.С. у судове засідання по розгляду свого подання, яке відповідно до ст. 377-1 КПК України розглядається судом негайно, не зявився, про причини неявки не повідомив, що на думку суду не є перешкодою для розгляду подання по суті на підставі наявних в матеріалах доказів.

Суд, перевіривши доводи, викладені в поданні, приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що державний виконавець звернувся з вищевказаним поданням, погодженим з начальником ВДВС, відповідно до ст. 377-1 ЦПК України.

Судом встановлено, що 07.07.2015 року Арбузинським районним судом Миколаївської області видано виконавчий лист від 23.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ПАТ КБ „Приватбанк заборгованості за кредитним договором у розмірі 4 689 238 грн. 04 коп., на підставі рішення, яке набрало законної сили 07.07.2015 року.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 48946119 від 07.10.2015 року, в порядку ст.ст. 17. 19, 20, 25 Закону України „Про виконавче провадження відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого документу.

07.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову ВП № 48946119 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_2 та заборонено здійснювати його відчуження.

За інформацією наданою адресно-довідковим бюро ГУМВС України у Запорізькій області, боржника ОСОБА_2 знято з реєстрації за адресою: м. Запоріжжя, вул. Новгородська, 4/17, на підставі рішення суду.

Згідно інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна в порядку доступу державних виконавців встановлено, що за боржником не зареєстровано право власності на нерухоме майно.

Згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах, боржник на обліку в органах ДПС не перебуває.

Згідно відповідей ДПС України та ПФ України ОСОБА_2 не працює, пенсію не отримує.

Відповідно до довідки АІС „Автомобіль, за боржником ОСОБА_2 зареєстровано транспортний засіб „HONDA CR V, державний номер НОМЕР_2.

Згідно листа ГУ Держпраці у Запорізькій області, за боржником не зареєстровано технологічних транспортних засобів.

Згідно листа Держземагенства від 12.11.2015 року, за даними державного земельного кадастру на території Запорізького району та м. Запоріжжя станом на 31.12.2012 року земельних ділянок за ОСОБА_2 не зареєстровано.

Як вбачається із актів старшого державного виконавця від 03.11.2015 року, від 04.12.2015 року, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем здійснені виходи за адресою зазначеною у виконавчому документі та встановлено, що боржник відсутній, двері відчинені не були, боржнику залишені виклики до відділу.

Постановою старшого державного виконавця ВП № 48946119 від 03.11.2015 року про розшук майна боржника, оголошено у розшук транспортний засіб HONDA CR V, 2008 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить боржнику ОСОБА_2

Як вбачається із акту старшого державного виконавця від 04.12.2015 року, старшим державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 з метою перевірки майнового стану здійснено вихід за адресою зазначеною у виконавчому документі, в ході проведених дій встановлено відсутність боржника за адресою зазначеною у виконавчому документі.

Згідно з п. 4 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, право вільно пересуватися може у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Законодавством України встановлено випадки, у яких застосовуються такі обмеження, визначено порядок та умови їх застосування, зокрема, ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України, п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України.

Так, відповідно до п. 18 ч. 3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження від 21.04.1999 року за №606-ХІV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

Частина 1 ст. 377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За змістом п. 5 ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України від 21.01.1994 року за № 3857-ХІІ, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобовязань.

Аналіз наведених норм закону дає підстави для висновку, що суд має право встановити щодо боржника тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України лише за поданням державного виконавця, обовязково погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби, за умови доведення та документального підтвердження факту ухилення боржника, який має паспорт для виїзду за кордон і з цією метою має намір та реальну можливість вибути за межі України, від виконання зобовязань, покладених рішенням суду чи іншого органу (посадової особи). Таке обмеження може бути встановлено лише строком до виконання боржником своїх зобовязань.

Окрім того, застосування таких обмежень може мати місце лише у виключних випадках і повинно використовуватися лише як крайній захід після реалізації усіх можливих та передбачених законом засобів примусового виконання судового рішення, оскільки стосується гарантованого ст. 33 Конституції України та ст. 313 ЦК України особистого немайнового права особи вільно залишати територію України та права на свободу пересування, передчасне і безпідставне обмеження яких є неприпустимим.

Вивченням матеріалів справи, судом встановлено, що будь-які докази, які підтверджують одержання ОСОБА_2 копії постанови про відкриття виконавчого провадження, в якій містяться вимоги про добровільне виконання зобовязань, докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як це передбачено вимогами ч. 5 ст. 25, ч. 1 ст. 31 Закону України „Про виконавче провадження, а також докази того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязань, відсутні.

Таким чином, державним виконавцем не було доведено, що ОСОБА_2 відомо про його обовязок сплатити борг і він своїми діями умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Саме по собі посилання на заборгованість за судовим рішенням, яке виконується примусово, за відсутності вищезазначених доказів не свідчить про цілеспрямоване ухилення боржника від виконання зобовязання, наявності у нього паспорту і реальної можливості для виїзду за кордон з цією метою.

Окрім того, державним виконавцем не надано доказів того, що ним відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження було вичерпано весь передбачений перелік заходів щодо примусового виконання судового рішення або всі вони виявилися безрезультатними.

Відповідно ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, установлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, так як повязаний з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання.

Слід зазначити, що у поданні не зазначено підстав та доказів того, що боржник має намір виїхати за межі України, тобто наявність лише самого зобовязання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Також у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості і у поданні йдеться лише про наявність боргових зобовязань у ОСОБА_2, проте не зазначено, які саме дії ОСОБА_2 вчиняються з метою ухилитися від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, доведення яких є обовязковою умовою для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження права виїзду за межі України.

За таких обставин справи та відповідно до зазначених норм матеріального і процесуального права, суд вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України передчасне, оскільки наведені у ньому обставини і додані до нього документи не можуть бути в даному випадку визнані такими, що свідчать про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення в контексті положень ст. 377-1 ЦПК України, ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України та ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження, а тому правові підстави для встановлення щодо боржника тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України відсутні.

Зваживши на недопустимість порушення конституційних прав громадянина та недоведеність вимог заявника, відсутність доказів, які б свідчили про те, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, тобто умисно ухиляється від виконання вказаного рішення суду відділом ДВС суду не надано, і за таких обставин, суд приходить до висновку про те, що підстав для задоволення подання державного виконавця немає.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області ОСОБА_1 про обмеження виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, покладенні на них судовим рішенням - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_3