Справа № 570/123/15-ц
Номер провадження 2/570/395/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі Птюшинська І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом, -

в с т а н о в и в :

В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мама - ОСОБА_3. Вона постійно проживала по АДРЕСА_1. Після її смерті відкрилася спадщина. Спадкоємцями після смерті мами є позивачка та відповідачка - доньки померлої. На час смерті мами позивачка постійно проживала по АДРЕСА_1. Однак при зверненні до нотаріальної контори відповідачка ОСОБА_2 не повідомила державного нотаріуса про наявність ще одного спадкоємця, в результаті чого відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку будинковолодіння, хоча повинна була отримати на 1/2 його частини, враховуючи інтереси позивачки. На даний час внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, як це передбачено порядком про вчинення нотаріальних дій та ст. 1300 ЦК України є неможливим, оскільки відповідачка відмовляється вчиняти дії щодо перерозподілу спадкового майна. За таких умов позивачка звернулася до суду з даним позовом, та просить суд постановити рішення, яким здійснити перерозподіл спадкового майна, шляхом внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Рівненською районною державною нотаріальною конторою 2 листопада 2012 року за реєстровим № 1-1744 на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я спадкоємця - ОСОБА_2, визначивши за позивачкою ОСОБА_1, як спадкоємця першої черги після смерті спадкодавця - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частину в житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розміщений по АДРЕСА_1; витрати у справі покласти на відповідачку.

В послідуючому представник позивачки подав заяву про уточнення позовних вимог (від 20.11.2015 року), згідно до якої прохальна частина позовних вимог сформульована наступним чином: здійснити перерозподіл спадкового майна, шляхом внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого Рівненською районною державною нотаріальною конторою 2 листопада 2012 року за реєстровим № 1-1744 на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я спадкоємця - ОСОБА_2, визначивши за позивачкою - ОСОБА_1, як спадкоємця першої черги після смерті спадкодавця - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, 1/2 частину в житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що розміщений по АДРЕСА_1; витрати у справі покласти на відповідачку.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов та пояснила суду про обставини, що описані вище. Позовні вимоги підтримує, прохальну частину підтримує в редакції заяви від 20.11.2015 року. Додала, що хоча вона й зареєстрована за адресою в м. Рівне, проте фактично проживає в селі Забороль Рівненського району Рівненської області, в батьківській хаті. Позивачка здійснювала догляд за мамою, вела господарство. Й на даний час позивачка користується присадибною земельною ділянкою. Зважаючи на приписи ЦК України вона є такою, що прийняла спадщину. Оскільки вони з сестрою не можуть добровільно вирішити спір, то позивачка змушена звертатися до суду, та просить суд задоволити заявлений нею позов.

Відповідачка позов не визнала. Пояснила, що позивачка не проживала разом з спадкодавцем на час смерті останньої. В 2011 році мама два тижні проживала у відповідачки в м. Рівне, а потім повернулася в село Забороль Рівненського району Рівненської області, але позивачка вигнала її з будинку, і мама проживала по сусідах. Саме відповідачка доглядала за мамою, купувала їй ліки. За таких умов просить суд відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідачки подала до суду письмові заперечення. Зазначає, що позивачка пропустила строк, визначений ЦК України, для звернення до відповідної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Про поновлення такого строку вона не просить. Отже, підстав для задоволення позову немає. Крім того, позивачка пропустила процесуальні строки для звернення до суду за захистом свої прав. А тому є підстави для відмови в позові на підставі ч.4 ст. 267 ЦК України. Надалі уточнила, що просить не застосовувати положення ч.4 ст. 267 ЦК України, а відмовити в позові через його безпідставність.

Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Як встановлено в судовому засіданні, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, яка була мамою позивачки та відповідачки. Спадкодавець проживала по АДРЕСА_1.

Відповідачка у справі звернулася з заявою про прийняття спадщини до Рівненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області, в якій зазначила, що окрім неї немає інших спадкоємців.

Зважаючи на відмову спадкоємця за заповітом приймати спадщину та повідомлення відповідачки про те, що інші спадкоємці відсутні, Рівненською районною державною нотаріальною конторою 02 листопада 2012 року за реєстровим № 1-1744 було видане свідоцтво про право на спадщину за законом щодо цілої частини будинковолодіння АДРЕСА_1 на ім'я відповідачки - ОСОБА_2.

На даний час внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, як це передбачено Порядком про вчинення нотаріальних дій та ст. 1300 ЦК України є неможливим, оскільки відповідачка відмовляється вчиняти дії щодо перерозподілу спадкового майна вважаючи позивачку такою, що не прийняла спадщину зазначаючи, що позивачка постійно не проживала з спадкодавцем на смерті останньої; та що позивачка не зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

За положеннями ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Згідно до частини 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Так, після смерті мами (спадкодавця) позивачка не зверталася з заявою про прийняття спадщини до відповідної нотаріальної контори в шестимісячний строк пояснивши, що вона не мала грошей для оформлення спадкових прав.

Проте таке звернення не є обов'язковим за умови дотримання положень частини 3 статті 1268 ЦК України, які визначають особу як таку, що прийняла спадщину. Про свою відмову від прийняття спадщини позивачка не заявляла, про що свідчать як її пояснення, так і відсутність заяви про відмову від прийняття спадщини в матеріалах спадкової справи щодо майна ОСОБА_3

В судовому засіданні були допитані численні свідки.

Зокрема, свідки ОСОБА_4 (проживає в сусідньому будинку), ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (колега по роботі), ОСОБА_8 (продавець магазину в с. Забороль Рівненського району Рівненської області), ОСОБА_9 (сестра позивачки), ОСОБА_10 (Заборольська сільська голова Рівненського району) надали суду показання про те, що позивачка постійно проживала в АДРЕСА_1, починаючи з 1990 року. Діти позивачки відвідували сільську школу. Позивачка доглядала за мамою, обробляла город. В місто Рівне їздила на роботу, іноді ночувала в гуртожитку за місцем реєстрації, але практично постійно ночувала в селі. На час смерті спадкодавиці вони проживали спільно. Свідок ОСОБА_11 повідомила суд про те, що за життя ОСОБА_3 говорила, що бажає розділити будинок між двома доньками - позивачкою та відповідачкою, в рівних долях.

За таких умов в ході розгляду справи було встановлено, що позивачка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини і вважається такою, що прийняла спадщину.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив суду, що він проживав в спірному будинку з 2005 року. Але пізніше уточнив, що в будинок він тільки навідувався, а де проживав разом з своєю сім'єю - відмовився повідомляти.

Свідок ОСОБА_13 не підтвердила і не спростувала тієї обставини, чи проживала позивачка разом з мамою в с. Забороль Рівненського району Рівненської області на час смерті останньої.

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 пояснили суду, що позивачка проживала в будинку не постійно, так само як протягом 2011-2012 років не проживала в цьому будинку і спадкодавець через конфліктні ситуації.

Проте показання свідків, які були допитані за клопотанням відповідачки - ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 не спростували тієї обставини, що позивачка постійно не проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Отже, спадкоємцями майна після смерті мами є позивачка та відповідачка - доньки померлої (спадкоємці першої черги в силу статті 1261 ЦК України).

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Керуючись вказаними нормами законодавства позивачка звернулася із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину до Рівненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області, що підтверджується витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 38860626 від 11.11.2014 р., з якого вбачається, що у спадковому реєстрі за № 53320374 зареєстрована спадкова справа.

Однак одержати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку позивачка не може, оскільки 02 листопада 2012 року державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори Рівненської області вже видано свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частину будинковолодіння відповідачці у справі, сестрі позивачки - ОСОБА_2.

На даний час внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, як це передбачено Порядком про вчинення нотаріальних дій та ст. 1300 ЦК України - є неможливим, оскільки відповідачка відмовляється вчиняти дії щодо перерозподілу спадкового майна, вважаючи позивачку такою, що не прийняла спадщину.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 1300 ЦК України на вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою та другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину.

Виходячи зі змісту ст. ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідачка, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом щодо цілої частини будинковолодіння, порушила законне право позивачки на отримання у власність її частину спадкового майна, яка становить 1/2 частину. За таких обставин суд вважає, що заявлений позов є доведеним та підлягає до задоволення.

Розподіл судових витрат між сторонами відбувається за правилами статті 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину за законом - задоволити повністю.

Внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видане Рівненською районною державною нотаріальною конторою Рівненської області 02 листопада 2012 року (реєстровий номер 1-1744) на ім'я ОСОБА_2 щодо майна ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, у виді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, зазначивши, що ОСОБА_1 має право на 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судових витрат (сплата судового збору).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Красовський О.О.