АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 411/8212/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2002/К/15 суддя Сарат Н.О.
Категорія - 59 (І) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

17 листопада 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Братіщевої Л.А.

суддів - Грищенко Н.М., Чорнобук В.І.

при секретарі Петренко К.І.

за участю: позивача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування свої вимог зазначила, що вона домовилась з відповідачем про продаж квартири № 81 в будинку 12 на бул. Кірова в м. Кривому Розі. За взаємної згоди дані відносини позивач та відповідач вирішили оформити, як довіреність та розписку. ОСОБА_4 мав отримати від ОСОБА_2 кошти в розмірі 15 000 дол. США, а натомість зробити довіреність на позивача на право розпорядження вищевказаною квартирою. Довіреність була оформлена у приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6 31.05.2011 року і відповідно до неї позивач виступає довіреною особою ОСОБА_4 Відповідач видав позивачеві розписку про отримання ним коштів за квартиру в сумі 15 000 дол. США.

07.06.2011 року відповідач скасував видану довіреність від 31.05.2011 року і саме з цього моменту позивач зрозуміла хибність своїх дій стосовно оформлення договору купівлі-продажу квартири, що полягає у недотриманні законодавчих вимог, що регулюють укладення таких договорів. За таких умов позивач вважає, що кошти які відповідач отримав підлягають поверненню, так як вони отримані від недійсного правочину.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15.05.2015 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ст.190 ч.2, ст.190 ч.3 КК України., оскільки останній шляхом обману та шахрайства заволодів коштами ОСОБА_4, які позивач передала відповідачеві в сумі 15 000 дол. США. Вказаним вироком підтверджується той факт, що ОСОБА_8 було передано ОСОБА_4 кошти в розмірі 15 000 дол. США. та факт того, що ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_4 заволодів його грошима в сумі 15 000 дол. США. На даний час ОСОБА_7 повернув ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 8 000 дол. США. Крім того, своїм протиправними діями, які полягали неповерненні грошових коштів, відповідач завдав позивачу моральної шкоди, яку вона оцінює у грошовій сумі, що дорівнює 10 000 грн.

За таких обставин, уточнивши позовні вимоги 05 серпня 2015 року, ОСОБА_2 просила суд стягнути з відповідача на її користь залишок коштів за розпискою від 31.05.2011 року в сумі 7 000 дол. США., що станом на 27.07.2015 року еквівалентно 154 514,64 грн., а також 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2015 рокупозов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 7 000 доларів США, що еквівалентна 154 514,64 грн.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір 1545,15 грн. та 120 грн. на інформаційно-технічного забезпечення. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову задоволенні позову ОСОБА_2 Зокрема, судом не враховано, що ОСОБА_2 у кримінальній справі була визнана потерпілою, оскільки саме шахрайськими діями засудженого ОСОБА_7, їй було завдано матеріальної шкоди на суму 15 000 дол. США. Вироком суду було встановлено, що текст розписки було виконано ОСОБА_7, а ОСОБА_4 лише її підписав. На думку ОСОБА_4, він є неналежним відповідачем по даній справі, а правовідносини, які склались між сторонами не мають цивільно-правового характеру. В порушення ст.61 ЦПК України, суд першої інстанції не надав належної оцінки вироку суду у вказані кримінальній справі та його висновки спростовуються висновками суду у кримінальній справі за обвинувачення ОСОБА_7 Крім того, відповідач вважає, що питання про відшкодування та повернення ОСОБА_2 коштів у сумі 15 000 дол. США має відбуватись у порядку передбаченому ст.1166,1167,1177,1192 ЦК України.

У запереченнях на апеляційну скаргу представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 зазначає, що рішення суду є законним та обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачу ОСОБА_4 на праві приватної власності належала квартира № 81 в будинку №12 на бул. Кірова в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно видане Виконавчим комітетом Криворізької міської ради від 16.07.2010 року. (а.с. 9, 10).

Позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_4 домовилися про продаж вказаної квартири, де позивач виступає в якості покупця, а відповідач - продавця.

З матеріалів справи вбачається та не оспорюється сторонами той факт, що за взаємної згоди дані відносини позивач та відповідач вирішили оформити як довіреність та розписку. Відповідач мав отримати від позивача кошти в розмірі 15 000 дол. США, а натомість зробити довіреність на позивача на право розпоряджатися вищевказаною квартирою.

Відповідно до змісту довіреності від 31 травня 2011 року, посвідченої приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_4 уповноважив ОСОБА_2 бути його представником щодо продажу спірної квартири за ціною і на умовах за її власним розсудом та з правом збирання від імені відповідача всіх необхідних документів для відчуження даної квартири. (а.с.7)

Відповідач видав позивачеві розписку про отримання ним коштів в сумі 15 000 дол. США за квартиру № 81 в будинку №12 на бул. Кірова в м. Кривому Розі. (а.с.8)

Під час розгляду кримінальної справи №56111712 (справа 435/515/12/214) за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні ним злочину передбаченого ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3 КК України було проведено почеркознавчу експертизу вказаної розписки, згідно висновку якої підтверджено, що текст розписки було написано ОСОБА_7, але підпис на розписці від 31.05.2011 року про отримання відповідачем від ОСОБА_2 коштів у сумі 15000 дол. США дійсно належить ОСОБА_4

З вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2015 року вбачається, що ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні злочинів передбачених ст. 190 ч. 2, 190 ч. 3 КК України, оскільки він шляхом обману та шахрайства заволодів коштами ОСОБА_4 в сумі 15 000 дол. США., саме тими коштами, які ОСОБА_8 передала відповідачеві, про що ОСОБА_4 надав їй розписку. (а.с. 117-128)

07.06.2011 року відповідач ОСОБА_4 скасував видану позивачу ОСОБА_2 довіреність від 31.05.2011 року. (а.с.11)

Під час розгляду кримінальної справи кримінальної справи №56111712 (справа 435/515/12/214) також встановлено та оспорюється сторонами той факт, що ОСОБА_7 повернув 8 000 дол. США ОСОБА_2 (а.с.122,131-132)

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 посилалась на те, що лише з моменту скасування відповідачем довіреності від 31 травня 2015 року, вона зрозуміла хибність своїх дій стосовно оформлення договору купівлі-продажу квартири, що полягає у недотриманні законодавчих вимог, які регулюють укладення таких договорів. За таких умов позивач вважає, що кошти у сумі 7 000 дол. США, які відповідач безпідставно отримав, підлягають поверненню, так як вони отримані від недійсного правочину.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 216, 1212 ЦК України виходив з обовязку відповідача повернути позивачу грошову суму у розмірі 7 000 дол. США., що на момент винесення рішення еквівалентно 154 514,64 грн., оскільки ці кошти отримані за нікчемним договором купівлі-продажу укладеним між сторонами від 31.05.2011 року, а факт отримання цих грошових коштів саме ОСОБА_4 доведений під час розгляду справи. Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність цих вимог.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Положеннями ч.1 ст.220 ЦК України передбачено, що в разі недодержання сторонами вимоги про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно ст. 216 ЦК України, у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, особа яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином

З матеріалів справи та пояснень сторін по справі вбачається, що дії ОСОБА_2 та ОСОБА_4 були спрямовані на укладення договору купівлі-продажу квартири № 81 у будинку №12 на бул. Кірова в м. Кривому Розі, за яким відповідач продає, а купує дану квартиру. Однак сторони вирішили оформити даний правочин шляхом надання відповідачем на імя позивача довіреності на право розпорядження вказаною квартирою та написання ОСОБА_4 розписки про отримання від ОСОБА_2 грошових коштів за продаж вказаного нерухомого майна.

Разом з тим, позивач і відповідач не врахували положень ст. 657 ЦК України, якими передбачено, що договір купівлі-продажу квартири укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, тому укладений між ними договір щодо відчуження спірної квартири є нікчемним та кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Під час розгляду кримінальної справи кримінальної справи №56111712 (справа 435/515/12/214) за обвинуваченням ОСОБА_7 в скоєнні ним злочину передбаченого ст. 190 ч. 2, 190 ч. З КК України встановлено, що позивач ОСОБА_2 знаходячись біля будинку №25 по вул. Тинка у м. Кривому Розі у присутності ОСОБА_9 та ОСОБА_7 передала ОСОБА_4 у якості оплати за квартиру грошові кошти у сумі 15 000 дол. США. В той же день ОСОБА_7 зловживаючи довірою ОСОБА_4 шляхом обману останнього заволодів отриманими від ОСОБА_2 грошовими коштами у сумі 15 000 дол. США. (а.с.120) Зазначені обставини знайшли своє відображення у вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2015 року, який набрав законної сили.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що ОСОБА_2 у кримінальній справі була визнана потерпілою, оскільки саме шахрайськими діями засудженого ОСОБА_7, їй було завдано матеріальної шкоди на суму 15 000 дол. США, відхиляються колегією суддів, оскільки з вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 15 травня 2015 року вбачається, що злочинній дії ОСОБА_7 були направлені на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_4, які він отримав від ОСОБА_2, шляхом обману відповідача, і злочинним умислом ОСОБА_7 не були охоплені обставини видача ОСОБА_4 довіреності на імя ОСОБА_2 та отримання ним за розпискою грошових коштів за продаж квартири.

Колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_4 про те, що він є неналежним відповідачем по даній справі, а правовідносини, які склались між сторонами не мають цивільно-правового характеру, оскільки грошові кошти, які становлять предмет позовних вимог, були передані позивачем саме відповідачу з метою оплати квартири, яку ОСОБА_2 планувала придбати у ОСОБА_4 Тобто між сторонами по справі склались цивільно-правові відносини щодо укладення договору купівлі-продажу квартири, але зважаючи на те, що позивачем і відповідачем не були дотримані вимоги закону щодо форми такого договору, він є нікчемним і все отримане за ним підлягає поверненню сторонам.

Посилання відповідача на те, що питання про відшкодування та повернення ОСОБА_2 коштів у сумі 15 000 дол. США має відбуватись у порядку передбаченому ст.1166,1167,1177,1192 ЦК України, також не приймається до уваги колегією суддів, так як правовідносини між сторонами щодо видання довіреності від 31.05.2011 року та написання розписки і підписання її відповідачем не є наслідком злочину вчиненого ОСОБА_7, оскільки вказані відносини передували моменту вчинення шахрайства ОСОБА_7 і не були охоплені його злочинним умислом, а є цивільно-правовими відносинами ОСОБА_2 та ОСОБА_4 щодо укладення правочину, який є нікчемним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про застосування до спірних правовідносин наслідків недійсності правочину, передбачених ст.216,1212 ЦК України та стягнення з ОСОБА_4 залишку грошових коштів безпідставно отриманих від ОСОБА_2 у сумі 7 000 дол. США, що на момент ухвалення рішення суду було еквівалентно 154 514,64 грн.

Доводи апеляційного скарги щодо не наданням суд першої інстанції належної оцінки вироку суду у вказані кримінальній справі, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці та спростовуються вищевикладеним.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, колегія суддів погоджується правильним висновком суду про те, що позивачем належними та допустимими доказами не доведено спричинення їй моральних страждань неправомірними діями відповідача, які полягали у неповерненні їй грошових коштів одержаних за нікчемним правочином, тому ці вимоги не ґрунтуються на законі і підлягають відхиленню.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду має бути залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 05 серпня 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: