Провадження № 2/638/5566/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
24 грудня 2015 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого: судді Грищенко І. О.
при секретарі Самогньозд О.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа-Банк" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,
12.08.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати недійсним кредитний договір № 700002164 від 13.11.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "Альфа-Банк".
Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 13.11.2007 року між позивачем та відповідачем було підписано кредитний договір № 700002164 для придбання автомобіля. Відповідно до умов пункту 1 Розділу № 1 Базові умови кредитування вказаного кредитного договору, цей договір складається з двох розділів, які нероздільно пов'язані між собою. Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох розділів цього договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невід'ємну частину цього договору). Відповідно до умов пункту 5 Розділу № 1 Базові умови кредитування кредитного договору, інші істотні умови цього Договору викладені в Розділі № 2, який є невід'ємною частиною цього Договору. Отже, сторони кредитного договору визнали обов'язковою умовою укладеності кредитного договору наявність обох розділів цього договору. Фактично Розділ № 2 кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "Альфа-Банк" відсутній, оскільки сторонами не підписувався. Позивач зазначає, що відсутність Розділ № 2 кредитного договору порушує вимоги ч. 1 ст. 638 ЦК України та права позивача як споживача кредитних послуг, що є підставою для визнання недійсним кредитного договору.
Позивач на судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, подав письмову заяву, в якій просить позов задовольнити, справу розглядати у його відсутність та відсутність його представника. В разі неявки на судове засідання відповідача без поважних причин, не заперечує проти ухвалення рішення при заочному розгляді.
Представник відповідача на судове засідання не з'явився, про причину неявки суду не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою поштовою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи, доказів, що підтверджують неявку з поважної причини або заяви про розгляд справи за його відсутністю, не представив. Оскільки з причини неявки представника відповідача неодноразово відкладалися судові засідання, суд вважає, що підстави для відкладення розгляду справи у відповідності до вимог ст. 191 ЦПК України, відсутні та продовжує розгляд справи за відсутністю відповідача. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, що відповідає положенням ч.4 ст. 169, ст. ст. 224-226 ЦПК України.
Письмових заперечень проти заявлених вимог представник відповідача суду не надав.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Представник відповідача, не надавши будь-яких заперечень проти заявлених вимог та не підтвердивши свою позицію доказами, в такий спосіб на власний розсуд розпорядився своїми правами щодо предмета спору.
Суд, дослідивши матеріали справи та докази, надані в обґрунтування позову, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом справи встановлено, що 13.11.2007 року між фізичною особою ОСОБА_1 та ЗАТ "Альфа-Банк", правонаступником якого є ПАТ "Альфа-Банк", було підписано кредитний договір № 700002164 з метою придбання автомобіля для власних потреб. Отже, кредитний договір є споживчим відповідно до пунктів 22, 23 ст. 1 Закону "Про захист прав споживачів". Відповідно до рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року по справі N 1-26/2011 дія положень Закону "Про захист прав споживачів" поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.
Відповідно до пункту 1 Розділу № 1 Базові умови кредитування кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "Альфа-Банк" цей договір складається з двох розділів, які нероздільно пов'язані між собою. Договір вважається укладеним за умови підписання сторонами обох розділів цього договору, включаючи всі додатки до нього (додатки складають невід'ємну частину цього договору).
Крім того, судом встановлено, що відповідно до пункту 5 Розділу № 1 Базові умови кредитування зазначеного кредитного договору, інші істотні умови цього Договору викладені в Розділі № 2, який є невід'ємною частиною цього Договору.
Матеріали справи не містять копії Розділу № 2 кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року, оскільки ні позивач, ані відповідач не надали до суду цього документу.
Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Отже, суд вважає доведеним, що Розділ № 2 кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 між ОСОБА_1 та ЗАТ "Альфа-Банк" року відсутній.
Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Аналізуючи зміст пунктів 1 та 5 Розділу № 1 Базові умови кредитування кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року, суд приходить до висновку, що сторони визначили істотними умовами договору, а отже умовами укладеності договору згідно положень ч. 1 ст. 638 ЦК України, як, власне, обов'язкову наявність Розділу № 2, так і інші істотні умови, які мали міститься безпосередньо в Розділі № 2.
Отже, відсутність Розділу № 2 кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року, яка встановлена рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.04.2014 року по справі № 638/3394/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа-Банк", яке набрало законної сили, свідчить про неукладеність кредитного договору між ОСОБА_1 та ЗАТ "Альфа-Банк" № 700002164 від 13.11.2007 року.
Положеннями пункту 8 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6 листопада 2009 року N 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними, передбачено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. Зокрема, не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено.
Отже, оскільки суд встановив факт неукладеності кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1, то відсутні підстави для задоволення позовних вимог про визнання кредитного договору № 700002164 від 13.11.2007 року між ЗАТ "Альфа-Банк" та ОСОБА_1 недійсним.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 11, 57-61, 88, 169, 212, 215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 627, 628, 638 ЦК України, пунктів 22, 23 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів", суд -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ "Альфа-Банк" про визнання недійсним кредитного договору № 700002164 від 13 листопада 2007 року між ОСОБА_1 та ЗАТ "Альфа-Банк" - відмовити.
Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд І інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Відповідачем заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку у разі відмови судом 1 інстанції у задоволенні його заяви про перегляд заочного рішення.

Головуючий: суддя: І.О.Грищенко