Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2015 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого - судді Анциборенко Н.М.,

при секретарі Медведській Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на предмет спору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області, ОСОБА_3, про позбавлення права користування житлом,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення права користування квартирою №19 по вул. Шевченко, 105 у м. Житомирі на підставі ст.71 ЖК України.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 23.02.1985 року зареєструвала шлюб із відповідачем ОСОБА_2. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2013 року шлюб розірвано. Відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, фактично у квартирі проживає лише позивач зі спільною донькою сторін.

У 1991 році відповідач виїхав за кордон в Данію. Деякий час відповідач спілкувався з позивачем по телефону, але з 2004 року не спілкується навіть з донькою.

У 1995 році відповідач прийшов до квартири, забрав усі свої особисті речі, повідомив, що у нього є інша сім'я та з того часу в квартирі не з'являвся. Тобто, з 1991 року відповідач без поважних причин не проживає в квартирі. Крім того, відповідач працює за кордоном з 27.10.2010 року за безстроковим договором на працевлаштування, тобто, не виїжджав за кордон тимчасово за умовами і характером роботи, а після переїзду влаштувався за кордоном на постійну роботу.

Позивач і представник позивача у судовому засіданні позов підтримали.

Представник позивача уточнив, що просить позбавити ОСОБА_2 права користування квартирою та залучити Управління державної міграційної служби України в Житомирській області як третю особу без самостійних вимог на предмет спору, а не як співвідповідача.

Позивач пояснила, що власного житла, окрім спірної квартири, вона не має. Відповідач не проживає в спірній квартирі з квітня 2004 року, а працює за кордоном з 27.10.2010 року.

Вважає, що надані відповідачем документи про працевлаштування за кордоном не можуть бути доказами, оскільки на них відсутня печатка роботодавця та англійська мова не є державною мовою Бельгії. Крім того, хоча договір найму укладений з відповідачем, однак, фактично за надані комунальні послуги сплачувала вона, оскільки квитанції перебувають у неї. Відповідач коштів на утримання квартири не надавав. Також відповідач не намагався вселитися в квартиру та зі скаргами з цього приводу нікуди не звертався.

Не заперечує, що двері у квартирі були замінені у 2009 році, однак, за ключами від нових дверей відповідач не звертався. З позовом про стягнення аліментів позивач не зверталась, як не зверталась і з позовом з 1995 року про визнання відповідача втратившим право на житло через скрутне матеріальне становище.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, надав письмові заперечення (а.с.122-125) та пояснив, що квартира була отримана відповідачем. Оскільки відповідач був моряком, тому і раніше виїжджав з квартири у звязку з роботою. На даний час відповідач у звязку з роботою перебуває тимчасово у Бельгії. У листі від 07.08.2015 року фірми Retra n.v., зареєстрованої в м. Гент Королівства Бельгія, помилково зазначено про безстроковість договору на працевлаштування. Відповідач знаходиться на тимчасовому консульському обліку у Королівстві Бельгія, де тимчасово працевлаштований на фірмі Retra n.v. на підставі договору від 24.09.2010 року про працевлаштування на визначений період, а саме до 26.06.2020 року.

Вважає, що ОСОБА_2 має поважні причини для збереження за ним житлового приміщення протягом усього часу виконання договору згідно п.2 ч.3 ст.71 ЖК України.

Щодо тверджень позивача про виїзд відповідача на постійне місце проживання у Данію у 1991 році, відсутність спілкування з сімєю, вивезення ним особистих речей з квартири, ненадання грошових коштів на утримання дитини та квартири, то ці обставини не можливо ні довести, ні спростувати та пояснення свідків не можуть бути взяті до уваги.

Також просить у порядку ст.211 ЦПК України окремою ухвалою зобовязати виконавчий комітет Житомирської міської ради оформити особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_1 знову на імя ОСОБА_2.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Управління державної міграційної служби України в Житомирській області у судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення (а.с.113).

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 у судове засідання не зявилася. Позивач як представник ОСОБА_3 по довіреності позовні вимоги просить задовольнити.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідків, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 61 ЖК України встановлено, що користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім'я якого видано ордер.

Відповідно до положень ст.ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи, у тому числі за кордоном, протягом усього часу виконання цієї роботи.

При цьому, жиле приміщення за тимчасово відсутньою особою понад шість місяців зберігається автоматично, тобто, така особа не повинна вчиняти які-небудь дії: отримувати згоду від спільно проживаючих членів сімї, оформлювати свою відсутність.

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.04.1985 року Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України у справах про визнання наймача або члена його сімї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки.

Встановлено, що квартиру АДРЕСА_2 було надано відповідачеві ОСОБА_2 та його батьку ОСОБА_4 у звязку з відселенням їх з будинку, що підлягає знесенню, що підтверджується архівним витягом з рішення виконавчого комітету Житомирської міської ради народних депутатів №436 від 05.08.1982 року Про надання житлової площі (а.с.72) та копією ордеру №008727 від 05.08.1982 року (а.с.50).

Як вбачається з копії форми Б позивач ОСОБА_1 як дружина наймача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як донька наймача були зареєстровані у квартирі відповідно з 16.02.1990 року та з 29.01.2002 року (а.с.52).

Відповідач ОСОБА_2 згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України (а.с.14) зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_2 з 29.04.1998 року, що спростовує твердження позивача про виїзд відповідача з квартири у 1991 році, а також остаточну втрату інтересу відповідача до квартири у 1995 році.

Згідно довідки КП ВЖРЕП №13 Житомирської міської ради №161 від 06.03.2015 року (а.с.25) квартира АДРЕСА_3 не приватизована.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано довідку КП ВЖРЕП №13 Житомирської міської ради №2101 від 23.12.2014 року (а.с.13), з якої вбачається, що ОСОБА_2 не проживає у квартирі з квітня 2004 року. При цьому, підставою видачі довідки є письмові заяви сусідів без зазначення їх прізвищ та адрес (а.с.13).

У судовому засіданні клопотання про допит цих свідків не заявлялось.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5 подруга доньки сторін підтвердила, що часто буває у квартирі АДРЕСА_3 та жодного разу ОСОБА_2 не бачила.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 хрещена доньки сторін підтвердила, що проживає у одному районі міста з позивачем і позивач із донькою живуть вдвох. Відповідач у квартирі не проживає, зі слів позивача він перебуває начебто за кордоном. Які речі та коли вивіз їй невідомо, однак, особисті речі відповідача у квартирі відсутні.

Шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано відповідно до заочного рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 29.11.2013 року (а.с.5).

Як вбачається з закордонного паспорту ОСОБА_2 (а.с.93-94) у розділі особливі відмітки зазначено, що відповідач прийнятий на тимчасовий консульський облік Посольства України в Бельгії з 20.07.2007 року по 16.05.2008 року; тимчасовий консульський облік продовжувався до 16.05.2009 року, до 16.08.2009 року, до 05.06.2015 року; відповідач прийнятий на тимчасовий консульський облік Посольства України в Бельгії з 09.07.2015 року до 01.05.2020 року.

Згідно наданого представником відповідача договору на працевлаштування на визначений період від 24.09.2010 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.126-127), строк дії договору з понеділка 27 вересня 2010 року по пятницю 26 червня 2020 року.

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.63-64) відомості про належність відповідачеві на праві власності нерухомого майна відсутні.

Як вбачається з наданої довіреності від 17.05.2013 року (а.с.109) третя особа без самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 уповноважила позивача ОСОБА_1, у тому числі, оформити та продати належну їй частину квартири АДРЕСА_3.

Враховуючи, що квартира була отримана відповідачем у звязку з відселенням і докази наявності у відповідача іншого житла на території України відсутні; відповідач на час звернення з позовом до суду та розгляду справи перебуває за кордоном та прийнятий на тимчасовий консульський облік Посольства України в Бельгії у звязку з працевлаштуванням на визначений період, тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для визнання його втратившим права користування квартирою №19 по вул. Шевченко, 105 у м. Житомирі на підставі ст.71 ЖК України.

Передбачені ст.211 ЦПК України підстави для постановлення окремої ухвали також відсутні.

Керуючись ст.ст.71, 72 ЖК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя Н. М. Анциборенко