22-ц/775/976/2015(м)
Головуючий у 1 інстанції Артеменко Л.І.
Категорія 39 Доповідач Песоцька Л.І.
У Х В А Л А

Іменем України

7 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області в складі:

головуючого Песоцької Л.І.

Ткаченко Т.Б., Супрун М.Ю.

при секретарі Брежнєві Д.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання і визнання права власності в порядку спадкування, третя особа Перша маріупольська державна нотаріальна контора, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_10 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з указаним позовом.

Вказувала на те, що вона проживала разом із своїми батьками ОСОБА_7 і ОСОБА_8 та братом ОСОБА_9 у двокімнатній квартирі за адресою: АДРЕСА_1, власниками якої по 1/3 частині кожний були її батьки та брат. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 і ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 Відповідач ОСОБА_4 є сином її брата.

Після смерті ОСОБА_9 вона звернулась в нотаріальну контору щодо прийняття спадщини після смерті батьків, проте їй було рекомендовано звернутись до суду.

Посилаючись на те, що вона проживала з батьками і після їх смерті прийняла спадщину, позивач просила встановити факт її проживання з батьком ОСОБА_7 на день його смерті (зареєстрована вона у спірній квартирі після його смерті) і визнати за нею право власності в порядку спадкування після смерті батьків на 2/3 частини спірної квартири.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2015 року позов задоволено частково. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_3 з ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, на час відкриття спадщини. У решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 ОСОБА_10, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права, просить змінити рішення суду в частині відмови в позові про визнання права власності і ухвалити рішення про визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування на 2/3 частини спірної квартири.

В частині встановлення факту постійного проживання з ОСОБА_7 судове рішення не оскаржується, тому в силу ст. 303 ЦПК України не переглядається.

У судове засідання повторно не з'явились позивач, відповідач та представник третьої особи, які особисто повідомлені про час та місце розгляду справи телефонограмами (а.с. 81-82, 84-85). Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

У відповідності з вимогами ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8, батьки позивача, і ОСОБА_9, її брат, проживали і були зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2, яка належала їм на праві спільної сумісної власності, згідно зі свідоцтвом про право власності, виданим 24 липня 2003 року Управлінням міського майна Маріупольської міської ради Донецької області (а.с. 5, 6, 10). ОСОБА_3 проживає в зазначеній квартирі з січня 2007 року, а зареєстрована в ній з 14 серпня 2007 року (а.с. 11). ІНФОРМАЦІЯ_4 помер ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_8 і ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_9 (а.с.6-9, 10).

За повідомленням Першої маріупольської нотаріальної контори згідно з даними Спадкового реєстру спадкові справи до майна померлих ОСОБА_7 та ОСОБА_8 відсутні (а.с.29-31). Після смерті ОСОБА_9 за заявою його сина ОСОБА_4 відкрита спадкова справа.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову про визнання права власності на спірну квартиру в порядку спадкування, суд виходив із того, що після встановлення факту проживання з батьком на день його смерті позивач має звернутись до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право власності на спадщину після смерті батьків і лише в разі відмови у видачі свідоцтва це питання може вирішуватись судом. З висновком суду не можна не погодитись.

Згідно з ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 статті 1297 ЦК встановлено обов'язок спадкоємця звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відповідно до гл. 7 Закону України "Про нотаріат" свідоцтво про право на спадщину видається громадянам за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Крім того, за змістом п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням наведених положень закону право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом з тим, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема, в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 не зверталась в нотаріальну контору із заявою про відкриття спадкової справи щодо майна померлих ОСОБА_7 і ОСОБА_8 і нотаріусом не приймалось рішення про відмову в оформленні її права на спадщину.

В запереченнях Першої маріупольської нотаріальної контори зазначено про відсутність перешкод для оформлення права позивача на спадщину після смерті батьків (а.с. 76-78).

В апеляційній скарзі позивач визнає відсутність спору між нею та відповідачем ОСОБА_4 щодо спадкового майна.

За таких обставин суд законно та обґрунтовано відмовив у задоволенні вимог про визнання права власності на спадкове майно.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду. Посилання в скарзі на наявність підстав для зміни рішення суду в зазначеній частині не відповідають нормам матеріального права.

Рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 10, 60, 213, 214 ЦПК України, ст. ст. 1270, 1297 ЦК України і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_10 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 липня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про визнання права власності в порядку спадкування на 2/3 частини квартири залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді