Провадження № 2/742/2018/15
Єдиний унікальний № 742/4517/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 грудня 2015 року Прилуцький міськрайонний суд Чернігівської області в складі :

головуючого - судді Циганка М.О.,

при секретарі Чміль С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги мотивує тим, що згідно кредитного договору №CNХRRX13260247, укладеного 17 квітня 2012 року, ОСОБА_1 було видано кредит в розмірі 4532 грн., терміном на 36 місяців з 17 квітня 2012 року по 16 квітня 2015 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12 % річних, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 132 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 135 грн. 96 коп. За умовами кредитного договору відповідачка зобов'язувалася повернути кредит у повному обсязі, сплачувати проценти за користування ним у строки відповідно до умов договору. Однак, відповідачка, отримавши кредит, не виконала свої зобов'язання по поверненню кредиту та сплаті процентів. Таким чином, станом на 16 листопада 2015 року заборгованість відповідачки перед банком за кредитним договором складає 12 030 грн. 23 коп., з них: 3472 грн. 07 коп. - заборгованість за кредитом; 03 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1495 грн. 56 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом; 6010 грн. 23 коп. - пеня за несвоєчасне виконання зобов»язань за договором та штрафи: 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 549 грн. 06 коп. - штраф (процентна складова). Тому позивач і просить суд стягнути з відповідачки на його користь загальну суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 12 030 грн. 23 коп., а також 1218 грн. судових витрат.

Позивач в судове засідання не з'явився, проте згідно позовної заяви, просить суд розглядати справу без участі його представника, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідачка в судове засідання також не з»явилася, проте згідно заяви позовні вимоги банку визнала частково в частині стягнення заборгованості за кредитом, процентами та комісії за користування кредитом. Оскільки відповідачка має проблеми із здоров»ям, на даний час безробітна та не має постійного джерела доходів, в зв»язку з цим не має можливості своєчасно сплачувати кошти по кредиту, тому і просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з неї пені та штрафу за несвоєчасну сплату кредитних коштів. Крім того, подала заяву про застосування строку позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

Відповідно до Заяви позичальника №CNХRRX13260247, укладеного 17 квітня 2012 року, ОСОБА_1 було видано кредит в розмірі 4532 грн., терміном на 36 місяців з 17 квітня 2012 року по 16 квітня 2015 року включно з умовами сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 0,12 % річних, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 132 грн. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 135 грн. 96 коп. За умовами кредитного договору відповідачка зобов'язувалася повернути кредит у повному обсязі, сплачувати проценти за користування ним у строки відповідно до умов договору (а.с.5).

Умовами і правилами надання банківських послуг визначена відповідальність сторін. Зокрема, п.2.4.5.1 передбачено, що пеня на залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту становить 0,15% від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 грн. (а.с.12, зворот).

Крім того, згідно п.1.5.20, при порушенні клієнтом строків сплати по будь-якому із грошових зобов»язань, передбачених даним договором, більше ніж на 30 днів, клієнт зобов»язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. (в еквіваленті 500 грн. по кредитним карткам, відкритим у валюті USD) +5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісії (а.с.10).

Згідно п.1.7.31, строк позовної давності стосовно вимог повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки, пені, штрафів, витрат банку по розділам 2.1,2.2, 2.3, 2,4, 2,5, 2.5.1, 2.5.2, 2.16, 3.1, 3.17 Умов і правил становить 50 років (а.с.15).

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору у встановлені строки і боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього кодексу.

Крім того, ст.549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України).

Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (ч.1 ст.259 ЦК України).

Згідно із ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Виходячи з правового аналізу вказаних норм, п.1.7.31 Умов і правил надання банківських послуг, згідно з яких установлено позовну давність тривалістю в 50 років, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника; не встановлено наявність належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови містили збільшений строк позовної давності в момент підписання заяви позичальника, або в подальшому такі Умови, зокрема щодо збільшення строку позовної давності, не змінювались.

Крім того, у заяві позичальника від 17 квітня 2012 року, домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності немає.

У звязку із цим доводи відповідачки про неознайомлення її з Умовами і правилами надання банківських послуг не можна визнавати необґрунтованими.

При вирішенні даної справи суд також дотримується вимог ст.360-7 ЦПК України, відповідно до якої, правові позиції Верховного Суду України є обовязковими для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права, та застосовує правову позицію Верховного Суду України сформовану у справі № 6-16цс15 від 11 березня 2015року, у якій зазначається, що Умови і правила надання банківських послуг не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору, якщо такі Умови не містять підпису позичальника.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачки пені та штрафів в розмірі 7059 грн. 29 коп. за несвоєчасність виконання зобов'язань за кредитним договором слід відмовити виходячи з того, що хоча в заяві відповідача на отримання кредиту зазначено, що він ознайомлений і згодний із Умовами та правилами надання банківських послуг, в яких зокрема, встановлено строк позовної давності в 50 років, розмір нарахування пені та штрафів за несвоєчасне повернення кредиту, проте дані Умови не містять підпису позичальника (відповідача по справі). Будь-яких доказів, які б підтверджували, що саме із цими Умовами був ознайомлений відповідач, підписуючи заяву позичальника, у матеріалах справи не має, тому застосуванню підлягає положення ч.ч.1,2 ст.207 ЦК України, згідно якої правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За таких обставин, оцінюючи у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, суд вважає, що відповідачка ОСОБА_1 належним чином умов договору не виконала, кредит в установлені строки його повернення не повернула, а тому заборгованість станом на 16 листопада 2015 року в розмірі 4970 грн. 94 коп., яка включає в себе: 3472 грн. 07 коп. - заборгованість за кредитом; 03 грн. 31 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 1495 грн. 56 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача.

Щодо вирішення заяви відповідачки щодо застосування позовної давності, то суд керуючись ч.ч.1, 5 ст.261 ЦК України, згідно яких за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності за зобов'язаннями з визначеним строком виконання починається зі спливом строку виконання, та враховуючи, що кредит згідно кредитного договору №CNХRRХ13260247 від 17 квітня 2012 року був наданий відповідачці до 16 квітня 2015 року, а позивач звернувся до суду 03 грудня 2015 року, тобто в трирічний строк, тому в задоволенні заяви про застосування строку позовної давності слід відмовити.

На підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає, оскільки позов задоволено частково, судові витрати по справі необхідно стягнути з відповідачки на користь позивача, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись вищевикладеним, на підставі ст.ст. 526, 527, 546, 611, 625, 629, 1054 ЦК України, керуючись ст. ст.10, 11, 60, 88, 197, 208, 209, 212 215, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" суму заборгованості за кредитним договором №CNХRRХ13260247 від 17 квітня 2012 року в розмірі 4970 (чотири тисячі дев»ятсот сімдесят) грн. 94 коп.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПРИВАТБАНК" 1218 грн. судового збору.

В іншій частині позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПРИВАТБАНК - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному суді Чернігівської області через Прилуцький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.О.Циганко