АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 серпня 2015 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Міцнея В.Ф.

суддів: Височанської Н.К., Литвинюк І.М.

секретаря Вівчарик Н.В.

за участю: представника ПАТ КБ „Приватбанк" - Бацей Т.М.,

представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку „Приватбанк" на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2015 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк „Приватбанк" (далі - ПАТ КБ „Приватбанк") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Вказувало на те, що 22 травня 2006 року між банком та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит в розмірі 16147 доларів США з кінцевим терміном повернення - 21 травня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором того ж дня між банком та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкю своїх зобов'язань за

кредитним договором станом на 3 листопада 2014 року утворилась

------------------------------------------------------------------------------------------------------

22ц - 1139/15 головуючий у 1-й інстанції Войтун О.Б.

категорія: 19/27 суддя-доповідач Міцней В.Ф.

заборгованість в розмірі 33279,99 доларів США, з яких: непогашена сума кредиту - 9897,30 доларів США, заборгованість зі сплати відсотків закористування кредитом- 4500,64 доларів США, комісія за користування кредитом - 349,92 доларів США, пеня за прострочення сплати кредиту - 18532,13 доларів США.

Посилаючись на ці обставини, позивач просив стягнути солідарно з відповідачів вказану заборгованість.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2015 року позов задоволено частково: стягнуто в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача 14747,86 доларів США, що становить 190984 грн 78 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ,,Приватбанк" просить рішення суду в частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення пені скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити цю вимогу в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ ,,Приватбанк" підлягає задоволенню частково, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про часткове задоволення цієї вимоги з наступних підстав.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як встановлено судом, 22 травня 2006 року між ПАТ КБ ,,Приватбанк" та відповідачкою ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким остання отримала кредит в розмірі 16147 доларів США зі сплатою 12 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 21 травня 2013року.

Згідно з п.1.1 кредитного договору погашення кредиту здійснюється позичальником з 10 по 14 число кожного місяця шляхом надання банку коштів в розмірі 236,24 доларів США.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 22 травня 2006 року між ПАТ КБ „Приватбанк" та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель відповідає за виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором.

Відповідно до п. 1.3. кредитного договору виконання зобов'язання за цим договором забезпечено також заставою автомобіля CHEVROLE AVEO.

За змістом ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою ОСОБА_2 своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 3 листопада 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 33279,99 доларів США, яка складається з непогашеної суми кредиту - 9897,30 доларів США, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом - 4500,64 доларів США, комісії - 349,92 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту - 18532,13 доларів США.

З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача непогашеної суми кредиту, заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом та комісії.

Відмовляючи у задоволенні вимоги про стягнення пені, суд першої інстанції виходив з того, що нарахована позивачем пеня в іноземній валюті відповідно до положень ч.2 ст.192, ч.3 ст.533 ЦК України та Декрету Кабінету Міністрів України ,,Про систему валютного регулювання і валютного контролю" не може бути стягнута.

Проте повністю погодитися з таким висновком суду не можна.

Згідно зі ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 ,,Про систему валютного регулювання і валютного контролю" передбачено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

У відповідності до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Отже, положення ч.2 ст.192 ЦК України,ч.3 ст.533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України ,,Про систему валютного регулювання і валютного контролю" можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Однак на порушення вимог ст.ст. 10, 60, 212 ЦПК України суд першої інстанції не надав належної правової оцінки як доказу, поданому позивачем на обґрунтування свого позову, розрахунку заборгованості, у якому пеня нарахована в доларах США (а.с. 4-6), та не сприяв всебічному та повному з'ясуванню обставин справи, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, зокрема не запропонував позивачеві надати новий розрахунок кредитної заборгованості із розрахунком пені в гривні відповідно до умов договору та положень наведених норм матеріального права.

За правилами ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 4.1. кредитного договору передбачено, що у разі несвоєчасного погашення платежів позичальник зобов'язаний сплачувати пеню в розмірі 0,105% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочення.

За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов'язання, не може перевищувати один рік (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно ст.253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Оскільки право на стягнення пенні у кредитора виникло з наступного дня після прострочення чергового платежу, а до суду він звернувся лише 13лютого 2015 року, то пеня підлягає стягненню лише в межах одного року до дня пред'явлення позову.

З розрахунку позивача від 18 серпня 2015 року вбачається, що пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором за період з 11 лютого 2014 року по 11 лютого 2015 року становить 7552,9 доларів США, що еквівалентно 159955 грн 47 коп.

Отже, позовна вимога банку про стягнення з відповідачів пені підлягає задоволенню в розмірі 159955 грн 47 коп.

Окрім того, суд стягнув солідарно з відповідачів на користь позивача 1909 грн 85 коп судового збору, проте ЦПК України не передбачає стягнення судових витрат в солідарному порядку.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в рівних частках судовий збір за подання позову та апеляційної скарги в розмірі 4309 грн 18 коп (190984,78 грн + 159955,47 грн) х 1% : 100% ) + (159955,47 грн х 1% : 100% х 50% : 100%) = 4309 грн 18 коп).

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення цієї вимоги, а в частині розподілу судових витрат рішення підлягає зміні. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст.88, 307, 309, 314 ЦПК України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовної вимоги про стягнення пені скасувати.

Позовну вимогу публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути солідарно з до ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк" пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань за кредитним договором в розмірі 159955 грн 47 коп.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 червня 2015 року в частині розподілу судових витрат змінити.

Сягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ,,Приватбанк" в рівних частках судовий збір в розмірі 4309 грн 18 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді: