Справа № 2/331/1342/15
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
17 грудня 2015 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд міста Запоріжжя в складі :
головуючого - судді - Скользнєвої Н.Г.,
при секретарі - Постарнак ММ.,
за участю представників:
позивача - ОСОБА_1,
третьої особи - ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 до Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС, треті особи : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, про визнання права власності за набувальною давністю, -
У липні 2015 року ОСОБА_3, в особі представника ОСОБА_1, звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_11 громади в особі Запорізької міської ради, треті особи : ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_12, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_13, про визнання права власності за набувальною давністю.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 10.12.1989 року помер його батько, ОСОБА_14, якому належало 7/100 частин домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя. Після смерті батька, на належну йому частину домоволодіння було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого ОСОБА_3 успадкував 7/200 частки домоволодіння, інші 7/200 успадкувала ОСОБА_15.
ОСОБА_15 після прийняття спадщини та оформлення права власності майном не цікавилася, ніколи не проживала у вищезазначеному будинку, не була там зареєстрована. Місце мешкання за час життя ОСОБА_15 ОСОБА_3 та іншим співвласникам не відоме, так як вона ніколи не приїздила та не давала про себе знати.
ОСОБА_15 не є матірю ОСОБА_3, ніяких родинних звязків у позивача з нею ніколи не було. 28 травня 1998 року ОСОБА_15 померла, спадщину після її смерті ніхто не прийняв.
ОСОБА_3 зареєстрував своє місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 починаючи з 20 вересня 1987 р.
На сьогоднішній день ОСОБА_3 зареєстрований та проживає на 7/200 частини домоволодіння, яку успадкувала померла ОСОБА_15 Тобто, фактично ОСОБА_3 відкрито володіє цими 7/200 частин домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м.Запоріжжя, після смерті батька, оскільки продовжив проживати у цьому будинку, сплачував всі комунальні платежі з утримання будинку, робив поточний ремонт, здійснював заходи з утримання та підтримував належний стан зазначеної частини домоволодіння.
На підставі вказаних обставин, ОСОБА_3 просить суд визнати за ним право власності на 7/200 частин домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя, яка належить померлій ОСОБА_15 в порядку набувальної давності на підставі ст. 344 ЦК України.
Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12 листопада 2015 року первісного відповідача ОСОБА_11 громаду в особі Запорізької міської ради замінено на належного відповідача ОСОБА_16 податкову інспекцію у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС. (а.с. 90-91)
В суді позивач позов підтримав та просив суд його задовольнити в повному обсязі.
Представник позивача в суді повністю підтримав вимогу ОСОБА_3 та додатково зазначив, що позивач володіє 7/200 частин домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя, що належить померлій на сьогодні ОСОБА_15 добросовісно, відкрито та безперервно на протязі більше 10 років. З урахуванням положень пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, роз'яснень, вказаних у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 та улисті Верховного суду України від 01.07.2013 р. «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ» просить даний позов задовольнити.
Представник відповідача - Державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Запоріжжя Головного управління ДФС у судове засідання не зявився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомив. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від нього до суду не надходило.
Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_10 в особі представника ОСОБА_2 проти задоволення позову не заперечили, про що раніше надали письмові пояснення.
Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не з'явилась, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлена належним чином. Причину неявки суду не повідомила. Заперечень стосовно позовних вимог позивача, суду не надала.
Статтею 157 ЦПК України визначено, що суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі, а справи про поновлення на роботі, про стягнення аліментів - одного місяця. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на п»ятнадцять днів.
Крім того, однією з основних вимог до поведінки судді, закріплених у ст. 6 Закону України « Про статус суддів»: - при здійсненні правосуддя дотримуватися вимог Конституції та законів України, забезпечувати повний, всебічний та об»єктивний розгляд судових справ з дотриманням установлених законом строків.
Виходячи з зазначених нормативно-правових актів України та з урахуванням того, що справа перебуває в провадженні суду значний час, її розгляд неодноразово відкладався у зв'зку з неявкою у судове засідання представника відповідача, взявши до уваги пояснення представників позивача та третіх осіб, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи за відсутності представника відповідача по справі, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги пояснення позивача, його представника, третю особу ОСОБА_6, представника третіх осіб ОСОБА_2, кожного в окремості, приходить до наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Матеріалами справи встановлено, що 10.12.1989 року помер ОСОБА_14 та після його смерті належні йому 7/100 частин домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя, у рівних частках успадкували та оформили у власність ОСОБА_3 та ОСОБА_15 (а.с. 9)
Зазначений факт підтверджується копією правовстановлюючих документів, які були витребувані ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2015 року з ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації». Факт реєстрації права власності ОСОБА_15 у ТОВ «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації» суд визнає дійсним у відповідності до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», оскільки така реєстрація відбулась до набрання чинності цим Законом відповідно до законодавства, що діяло на момент його виникнення. (а.с.120-134)
Позивач ОСОБА_3 зареєстрував своє місце проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 20 вересня 1987 р., що підтверджується копією паспорта, виданого на імя ОСОБА_3. (а.с. 6-7)
Після смерті батька, позивач ОСОБА_14 продовжив проживати в домоволодінні № 9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя, використовуючи в тому числі і частку домоволодіння, яка перейшла у власність ОСОБА_15
28 травня 1998 року ОСОБА_15 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть №051084 І-ЖС. (а.с. 12)
Спадщину після смерті ОСОБА_15 ніхто не прийняв, що підтверджується Інформаційною довідкою зі спадкового реєстру № 43062368 від 01.09.2015р., яка витребувана судом з Четвертої запорізької державної нотаріальної контори. (а.с. 54)
Допитана в якості свідка третя особа, що є співвласницею домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя ОСОБА_7. пояснила, що знає ОСОБА_3 більше 35 років, він постійно проживав і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. На сьогоднішній день, позивач проживає в частині домоволодіння, що документально належить померлій ОСОБА_15, яку вона ніколи не бачила, оскільки померла ніколи не приїздила і не давала про себе знати за життя. При цьому, позивач на рівні з усіма іншими співвласниками сплачує за комунальні послуги, податок на землю, займається утриманням частки домоволодіння, в якій проживає.
Допитана в якості свідка третя особа, що є співвласницею домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя ОСОБА_8 пояснила, що знає ОСОБА_3 три роки, після того як придбала свою частку в домоволодінні. Наскільки їй відомо від інших співвласників, ОСОБА_3 все життя постійно проживав і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. На сьогоднішній день, позивач проживає в частині домоволодіння, що документально належить померлій ОСОБА_15 При цьому, позивач на рівні з усіма іншими співвласниками сплачує за комунальні послуги, податок на землю, займається утриманням частки домоволодіння, в якій проживає.
Допитана в якості свідка третя особа, що є співвласницею домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя ОСОБА_10 пояснила суду, що знає ОСОБА_3 з дитинства, він народився і виріс постійно проживаючи за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. На сьогоднішній день, позивач проживає в частині домоволодіння, що документально належить померлій ОСОБА_15, яку вона ніколи не бачила, оскільки померла ніколи не приїздила і не давала про себе знати за життя. При цьому, позивач на рівні з усіма іншими співвласниками сплачує за комунальні послуги, податок на землю, займається утриманням частки домоволодіння, в якій проживає.
Допитаний в якості свідка третя особа, що є співвласником домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя ОСОБА_9 пояснив суду, що знає ОСОБА_3 з 2010 року. Наскільки йому відомо від інших співвласників, ОСОБА_3 все життя постійно проживав і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. На сьогоднішній день, позивач проживає в частині домоволодіння, що документально належить померлій ОСОБА_15 При цьому, позивач на рівні з усіма іншими співвласниками сплачує за комунальні послуги, податок на землю, займається утриманням частки домоволодіння, в якій проживає.
Допитаний в якості свідка третя особа, що є співвласником домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя ОСОБА_6 пояснив суду, що знає ОСОБА_3 з 2012 року. Наскільки йому відомо від інших співвласників, ОСОБА_3 все життя постійно проживав і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. На сьогоднішній день, позивач проживає в частині домоволодіння, що документально належить померлій ОСОБА_15 При цьому, позивач на рівні з усіма іншими співвласниками сплачує за комунальні послуги, податок на землю, займається утриманням частки домоволодіння, в якій проживає.
Крім того, всі треті особи, що є співвласникам вказаного домоволодіння, зазначили, що вони не заперечують проти того, щоб за ОСОБА_3 було визнане право власності на 7/200 частин домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя, які на сьогодні використовує позивач і які формально належать померлій ОСОБА_15
Факт утримання позивачем своєї частини домоволодіння підтверджується також доданими до матеріалів справи копіями квитанцій про сплату комунальних послуг, земельного податку. (а.с. 30-39)
Згідно ч.1 ст.344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років набуває право власності на це майно.
У відповідності до п. 8 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України правила ст. 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом.
Таким чином, перебіг десятирічного строку володіння позивачем частини домоволодіння для цілей набувальної давності розпочався 01.01.2001 р, - три роки до набрання чинності ЦК України.
Згідно роз'яснень, що містяться у п. 9 Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» розяснено, умовами набуття права власності за набувальною давністю є: добросовісне заволодіння чужим майном, володіння чужим нерухомим майном протягом певного строку (10 років для нерухомості), відкритість володіння чужим майном, безперервність володіннячужим майном. Добросовісне заволодіння майном на законних підставах означає, що володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужим житлом.
У свою чергу, в листі ВСУ від 01.07.2013 року «Аналіз деяких питань застосування судами законодавства про право власності при розгляді цивільних справ», встановлено, що факт обізнаності особи про те, що вона не є власником речі, не виключає добросовісності володіння за умови, що заволодіння майном не відбулося з порушенням норм права (викраденння, шахрайство).
Таким чином, той факт, що позивач не заволодів 7/200 вказаного домоволодіння в результаті вчинення злочинів свідчить про добросовісність такого заволодіння.
Статтею 10 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Виходячи із вищенаведеного та враховуючи, що позивач ОСОБА_3 добросовісно (не вчиняючи будь-яких правопорушень) заволодів 7/200 частин домоволодіння №9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжя відкрито та безперервно протягом більше десяти років продовжує володіти (користуватися) цим нерухомим майном, тому позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
Суд також враховує, що рішення суду, яке набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю, є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відповідно до п. 5 ч. 1 ст.і 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд
Позов ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати за ОСОБА_18 ( ІПН НОМЕР_1, зареєстровані місце проживання : м. Запоріжжя, вул Козача, буд. № 9) право власності за набувальною давністю на 7/200 ( сім двохсотих) частин домоволодіння № 9 по вулиці Козачій у м. Запоріжжі.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання в 10-денний строк з дня отримання копії рішення апеляційної скарги, тобто в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Н.Г.Скользнєва

17.12.2015