АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/5900/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2521/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі :головуючого судді Карпусь С.А.,

суддів: Федорової Н.О., Баса О.Г.

при секретарі Бондарі О.В.

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2, на рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 03 грудня 2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про надання дозволу на виїзд з України дитини без згоди батька.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників розгляду, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5 Державної міграційної служби України в Хмельницькій області про надання дозволу на виїзд за кордон України дитини без згоди батька. В обґрунтування своїх вимог зазначала, що вона перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 04 квітня 2014 року. В період шлюбу у них народився син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не піклується про розвиток дитини, не оздоровлює її, матеріально не забезпечує, рішенням суду від 12 жовтня 2012 року з нього стягуються аліменти. Вона має змогу на запрошення свого приятеля тимчасово виїхати разом з сином за кордон України на відпочинок та оздоровлення, однак відповідач не надає у передбаченому законом порядку згоди на виїзд дитини за кордон у її супроводі. Тому просила надати їхньому сину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, дозвіл на виїзд за межі України, а саме в ОСОБА_7 Народну Демократичну Республіку та на зворотний вїзд в Україну, з дати набрання судовим рішенням законної сили по 01.08.2016 року, у супроводі його матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3.

Також просила надати їй дозвіл на подачу необхідних документів та оформлення

________________________________________________________________________________Головуючий у першій інстанції ОСОБА_8 Провадження № 22-ц/792/2521/15

Доповідач Карпусь С.А. Категорія № 48

ОСОБА_6 проїзного документа дитини для виїзду за кордон за відсутності нотаріально посвідченої заяви батька ОСОБА_3 про надання згоди на оформлення проїзного документа дитини.

Протокольною ухвалою Камянець-Подільського міськрайонного суду від 17 листопада 2015 року замінено Камянець-Подільський міський відділ Державної міграційної служби України в Хмельницькій області на належного відповідача ОСОБА_5 Державної міграційної служби України в Хмельницькій області.

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 03 грудня 2015 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах ОСОБА_1, представник ОСОБА_2 вважає рішення суду незаконним, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відмовляючи в задоволенні заяви про виїзд дитини за кордон, суд неповно зясував обставини справи, не врахував наявний в матеріалах справи витяг з медичної картки дитини про її захворювання та висновок лікуючого лікаря про необхідність періодичного перебування дитини на морському узбережжі. Виїзд дитини за кордон є безумовним конституційним правом дитини, і чинним законодавством не встановлено жодного обмеження такого виїзду в супроводі матері. Судом не застосовано п.4 Правил перетинання державного кордону громадянина України у редакції постанови КМ України від 25.08.2010 року № 724. Розглядаючи спір, суд не врахував судову практику Вищого Спеціалізованого суду України. Крім того, поза увагою суду залишилося питання надання згоди позивачці на оформлення проїзного документа для виїзду дитини за кордон, яке також може бути вирішено лише на підставі рішення суду.

В запереченні на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, посилаючись на законність та обґрунтованість судового рішення, просив апеляційну скаргу відхилити.

ОСОБА_1, ОСОБА_3 та представник ОСОБА_5 Державної міграційної служби України в Хмельницькій області в судове засідання не зявились, будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, про що свідчать поштові повідомлення, а від останнього надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

В силу ст. ст. 10, 60 цього Кодексу кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено відповідність інтересам дитини її виїзд за кордон у супроводі матері.

Такі висновки суду підтверджуються матеріалами справи, відповідають закону.

Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України.

Статтею 6 СК України визначено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років.

Законом України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року №3875-ХІІ (ч.2 ст. 4) та Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 врегульовані питання виїзду дітей за кордон.

Як передбачає п. 3 названих Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів, піклувальників) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених батьками.

Згідно із п. 4 даних Правил, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Таким чином для виїзду дитини за кордон позивачці слід зазначити державу прямування, період перебування у державі та отримати згоду батька дитини на виїзд малолітньої дитини, а якщо батько зловживає своїми правами, то отримати відповідне рішення суду.

Встановлено, що сторони у справі є батьками малолітньої дитини - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія I-БВ №164428 від 28 вересня 2011 року (а. с. 13).

Рішенням Камянець-Подільського міськрайонного суду від 04 квітня 2014 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано (а. с. 11).

Малолітня дитина після розірвання шлюбу проживає разом з матірю, батько проживає окремо, проходить військову службу як кадровий військовий.

Звертаючись до суду з цим позовом, позивачка вказувала, що в інтересах дитини, з метою її оздоровлення та відпочинку, підвищення її культурного рівня, має намір виїхати тимчасово до приятеля в ОСОБА_7 Народну Демократичну Республіку за кошти запрошуючої сторони.

З наявного в матеріалах справи запрошення (а.с. 9-10) вбачається, що громадянин ОСОБА_7 Народної Демократичної Республіки Бумаза Сала, ІНФОРМАЦІЯ_3 запрошує ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 з дитиною ОСОБА_6 на 365 днів з 01.08.2015 року по 01.08.2016 року.

В матеріалах справи відсутні будь-які висновки, що дитина у звязку з захворюваннями дихальних шляхів потребує оздоровлення на узбережжі Середземного моря.

Згідно із ст. 141, 157 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Законом України «Про охорону дитинства» (частина третя статті 11) передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Загальною декларацією прав людини (частина друга статті 25) проголошено, що діти мають право на особливе піклування і допомогу.

В Декларації прав дитини (абзац 3 преамбули) зазначено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування.

ОСОБА_9 про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

ОСОБА_9 зобов'язує держав-учасниць забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів (частини перша, друга статті 3). Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (ч. 1 ст. 18 цієї ОСОБА_9).

Як встановлено судом батько дитини не дає згоду на її виїзд з України у супроводі матері і своїм правом в даному конкретному випадку не зловживає.

Врахувавши викладені обставини та вимоги чинного законодавства щодо малолітньої дитини, колегії суддів погоджується з висновками суду про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги спростовуються наведеними матеріалами справи та суперечать чинному законодавству.

Надання дозволу для виїзду дитини за кордон на такий період як зазначає позивач без згоди батька грубо порушуватиме його право на участь у вихованні дитини та фактично позбавить його можливості знати місцезнаходження сина, умови проживання та інші обставини стосовно нього, що, згідно закону, є неприпустимим.

Крім того, під час розгляду судом спорів щодо дитини до участі у справі залучаються органи опіки та піклування, права та обов'язки яких щодо забезпечення прав та інтересів фізичних осіб, які потребують опіки та піклування, встановлюються законом та іншими нормативно-правовими актами (стаття 56 Цивільного кодексу України).

Як видно з матеріалів справи, представник відповідача подав до суду клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи органу опіки та піклування (служби у справах дітей Камянець-Подільської міської ради), яке судом було відхилено.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, відхилити.

Рішення Камянець-Подільського міськрайонного суду від 03 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча /підпис/ Судді /підписи/

Згідно оригіналу: суддя апеляційного суду С.А. Карпусь