Справа № 333/736/15-ц
Провадження № 2/333/965/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
16.12.2015р. м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І. при секретарі Кабановій К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», Публічного акціонерного товариства «Дельта-Банк» про визнання договору поруки припиненим, -
Відповідно до п. 1.2.2. договору про надання споживчого кредиту позичальник зобовязаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 23.03. 2038 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов цього договору.
Як вбачається з п. 3.1.2. банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 цього договору у разі зрушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань за цим договором строком більше ніж на 1 місяць.
Так, п.п. 6.1, 6.1.2. договору про надання споживчого кредиту становлено, що сторони, керуючись чинним законодавством України, зокрема г. ст. 525, 611 ЦК України погодили, що у випадку настання будь-якої з подій, що зазначені у п. 3.1.2. цього договору, банк має право визнати термін звернення кредиту таким, що настав згідно з п. 1.2.2. цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши при цьому терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.
Пунктом 6.2. кредитного договору передбачено, що в разі застосування Банком права, передбаченого п. 6.1.2. договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним:
-банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за договором шляхом направлення відповідної письмової вимоги поштою за адресою позичальника;
-термін дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обовязковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня, рахуючи з дати одержання позичальником повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту за умови, що банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобовязань позичальника за договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобовязань протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку.
Згідно з п. 1.3., 1.4. договору поруки від 24.03.2008 р. поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник за всіма зобовязаннями останнього, включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, штрафних санкцій, передбачених основним договором, при цьому відповідальність поручителя і боржника є солідарною.
Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати відсотків.
Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місядів від дня настання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.
Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 29.01.2014 року у справі №б-155цс13, якщо договором поруки не визначено строк, після зйкінчення якого порука припиняється, а саме умовами договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за кредитним договором, та якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений ним відповідно до кредитного договору, не предявив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобовязання, то зобовязання за договором поруки припинилися.
Правова позиція Верховного Суду України (щодо визнання поруки припиненою) на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України викладена в постанові ВСУ від 02 вересня 2015р. у справі № 6-1077 цс15, згідно якої визначено, що виходячи з тотожної природи зобовязань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України, та реченнями другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобовязань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки предявлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобовязання.
Аналогічна правова позиція викладена і в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 23 березня 2015р. в справі № 6-3018 сп.15.
Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання , так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладання договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.
Як вбачається з договору поруки від 24.03.2008 р., а саме п. З.1., цей договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.
Сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам ст. 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним ином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
У звязку з порушенням позичальником ОСОБА_2 виконання зобовязання за кредитним договором банк відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і розділу б договору про надання споживчого кредиту використав своє право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, надіславши ОСОБА_2 12.03.2009 р. вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів в строк протягом 31 днів з моменту отримання вимоги. Таким чином було наближено строк виконання зобовязання, і, можно вважати, визначено кінцеву дату 13 квітня 2009р.
Таким чином, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місядів, починаючи від цієї дати.
Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від дієї дати.
Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-190цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.
Отже, банк протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений ним відповідно до розділу б кредитного договору, а саме з 12.03.2009 р., не предявив вимоги до поручителя, у звязку з чим, порука є припиненою на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.
До судового засідання позивач та його представник не зявилися, представник позивача надав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу без його участі.
Представники відповідача ПАТ «Укрсиббанк» до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.
Керуючись ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін та їх представників. та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено:
Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
Відповідно до п 1.1 договору поруки поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідно до п. 3.1 договору поруки, договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за основним договором.
Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).
Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст. 251, 252 ЦК України).
Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст. 251, ч. 4 ст. 559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.
Так, згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.
Вимога кредитора до поручителя полягає в реальному виконанні зобов'язання за боржника, оскілки така вимога може бути заявлена лише в разі невиконання боржником свої зобов'язань та настання строку виконання основного зобов'язання.
Виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченням першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559, викладену в одному абзаці ототожнює правову природу всіх зобов'язань, преклюзивність діє строку договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правової природі поруки як строкового зобов'язання.
Як вбачається з метеріалів справи, 12 березня 2009 року ПАТ «УкрСиббанк» направив ОСОБА_2 у звязку з порушенням нею виконання зобовязання за кредитним договором відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України і розділу 6 договору про надання споживчого кредиту та використав своє право достроково стягнути з позичальника заборгованість за кредитним договором, вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів в строк протягом 31 днів з моменту отримання вимоги. Таким чином було наближено строк виконання зобов'язання.
Таким чином, предявивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання й був зобовязаний предявити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.
Отже, у разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати.
Проте банк протягом шести місяців вимоги до поручителя шляхом подання позову до суду не пред'явив.
З огляду на викладене та з урахуванням зазначених вище норм вбачається, що ПАТ «УкрСиббанк», пред'явивши 12 березня 2015 року вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, відповідно до ч. 2 ст. 105 ЦК України змінив строк виконання зобов'язання встановив новий строк погашення заборгованості, а саме протягом 31 дня з моменту отримання вимоги, відтак протягом шести місяців був зобов'язаний звернутися до суду з позовом.
Судом встановлено, що зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 8 жовтня 2014 року у справі № 6-128цс14, в постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-190цс14 в постанові Верховного Суду України від 29 січня 2014 року № 6-155 цс 13.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (щодо визнання поруки припиненою) на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України викладена в постанові ВСУ від 02 вересня 2015 року у справі №6-1077цс15 визначено, що виходячи з тотожної природи зобов'язань, які регулюються реченнями першим і третім частини четвертої статті 559 ЦК України та реченням другим частини четвертої цієї статті, правову конструкцію частини четвертої статті 559 ЦК України, викладену в одному абзаці, ототожнює правову природу усіх зобов'язань, преклюзивність строку дії договору поруки, необхідно дійти висновку, що такою вимогою може бути лише позов, заявлений кредитором до поручителя в судовому порядку, оскільки пред'явлення іншої вимоги суперечить правовій природі поруки як строкового зобов'язання.
Аналогічна правова позиція викладена у в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-3018сп15.
Отже, сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, так само як закінчення строку, установленого договором поруки, та закінчення одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до поручителя з позовом.
Згідно зі ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.
Відтак, ПАТ «УкрСиббанк» протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений ним відповідно до розділу 6 кредитного договору шляхом направлення 12 березня 2009 року вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту й повязаних із ним платежів в строк протягом 31 дня, а саме з 14 квітня 2009 року, не звернувся до поручителя з позовом, у звязку з чим, порука є припиненою починаючи з цієї дати - 14 жовтня 2009 року на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.
Керуючись ст. ст. 208, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 251, 252, 254, 509, 598, 559 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів після отримання його копії.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя А.І. Боровікова