РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 285/3638/15-ц

провадження у справі № 2/0285/1452/15

14 грудня 2015 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді……….……Літвин О.О.

при секретарі……………........ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу

за позовом ОСОБА_2

до територіальної громади в особі Новоград-Волинської міської ради Житомирської області

про встановлення фактів належності нерухомого майна та прийняття спадщини, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила встановити факт належності житлового будинку по вул. Західній, 19 в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі Будинок) за ОСОБА_3, померлою 02.09.2011 року; встановити факт прийняття спадщини Будинку після смерті ОСОБА_3 її сином ОСОБА_4, померлим 18.12.2012 року; визнати за нею право власності в порядку спадкування на Будинок після смерті ОСОБА_4

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що після смерті брата ОСОБА_4 відкрилась спадщина, що складається з Будинку. Він, в свою чергу, прийняв спадщину за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3, не оформивши при цьому своїх спадкових прав. Як спадкоємиця за законом, прийняла спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлій тітці ОСОБА_3

Сторони в судове засідання не прибули.

До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності.

Позивач позовні вимоги підтримав, відповідач позов визнав.

Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.08.2011 року померла ОСОБА_3 рідна тітка позивача.

Після її смерті відкрилася спадщина на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак належав померлій ОСОБА_3, що підтверджується витягом з рішення № 375 виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради депутатів трудящих від 15.08.1969 року про надання ОСОБА_3 земельної ділянки по вул. Західній, 19 в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі Земельна ділянка) для будівництва житлового будинку; договором про надання в безстрокове користування Земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 30.08.1969 року; актом відводу Земельної ділянки в натурі в користування від 30.08.1969 року; проектом Будинку від 28.10.1969 року, затвердженим відділом комунального господарства виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради депутатів трудящих; дозволом на проведення будівельних робіт.

11.09.2015 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, з якого слідує, що рік його побудови 1970.

Спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 був її син ОСОБА_4, який у відповідності до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадщину матері прийняв, фактично вступивши в управління та володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, однак не оформив при цьому своїх спадкових прав.

18.12.2012 року ОСОБА_4 помер.

Його єдиною спадкоємицею за законом пятої черги є двоюрідна сестра ОСОБА_2, позивач по справі, яка спадщину прийняла, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 28.08.2015 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на Будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього.

ОСОБА_1 власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обовязковій державній реєстрації.

Будинок був побудований в 1970 році і відповідно до чинного на той час законодавства підставою виникнення права власності на житловий будинок у громадянина був сам факт збудування ним його з додержанням вимог діючих законодавчих актів, які не повязували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя ОСОБА_3, а в подальшому її син ОСОБА_4, правомірно набули на Будинок право власності. Зокрема, він був збудований на відведеній у встановленому порядку земельній ділянці на підставі наданого виконавчим комітетом дозволу на його будівництво (тобто не є самовільним будівництвом в розумінні ст. 105 ЦК Української РСР) і на момент смерті спадкодавця він був повністю збудований і прийнятий в експлуатацію.

Як ОСОБА_3, так і її син ОСОБА_4 відкрито користувалися Будинком, однак не зареєстрували його належним чином в органах державної реєстрації.

З введенням в дію з 1 січня 2013 року нової редакції Закону державна реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться за заявочним принципом і, крім інших, лише тих речових прав, які виникли до 01.01.2013 року та не були зареєстровані відповідно до законодавства України, яке діяло на час їх виникнення.

Так як до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на Будинок, що залишився після смерті її двоюрідного брата.

Відтак, позовні вимоги позивача в частині визнання за нею право власності на Будинок в порядку спадкування за законом є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Зміст юридичної процедури набуття права власності на майно та встановлення факту прийняття спадщини однією особою від іншої особи, яка померла, полягає у наданні права особі у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею майнові та спадкові права.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 4 ст. 25 ЦК України здатність мати цивільні права та обовязки мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає в момент її народження, а припиняється у момент її смерті.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли, в результаті чого втрачена їх здатність мати цивільні права та обовязки, зокрема і майнові та спадкові права.

З огляду на зазначене, підстави для задоволення вимог про встановлення фактів належності Будинку ОСОБА_3 та прийняття спадщини її сином ОСОБА_4 після її смерті, відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1223, 1268, 1269 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок, який знаходиться по вул. Західній, 19 в м. Новоград-Волинський Житомирської області, успадкований після смерті ОСОБА_4, померлого 18.12.2015 року.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча О.О. Літвин