Дата документу 01.10.2015
Справа № 320/2915/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«01» жовтня 2015 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі головуючого: судді Кучеренко В.В.

при секретарі: Прозоровій Т.О.

за участю представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про захист честі, гідності, ділової репутації, та відшкодування моральної шкоди.

Позовна заява обґрунтована тим, що 29.04.2014 року в газеті «Мелитопольские ведомости» № 44 в статті під назвою «Качельним» делом займется Высший спец суд», генеральним директором ТОВ «Житломасив» ОСОБА_3, відповідачем по справі, опубліковано інтервю в якому він зазначив про незаконні дії позивача під час розгляду цивільної справи про відшкодування моральної шкоди, спричиненої малолітній дитині позивача, внаслідок ушкодження її здоровя від взаємодії небезпечної гойдалки, встановленої на дитячому майданчику. Вказана стаття була поширена підписчикам вказаної газети мешканцям м. Мелітополя та Мелітопольського району, а також розповсюджена через торгівельну мережу кіосків «Преса» в м. Мелітополі. Вказана інформація , яка була публічно поширена відповідачем за своїм змістом свідчила про конкретний факт, зокрема про те що позивач під час розгляду його позову до ТОВ «Житломасив» про відшкодування майнової та моральної шкоди мав змову з суддею з метою заробити кошти шляхом їх стягнення за судовим рішенням з ТОВ «Житломасив, та таким чином залізти до кишені пересічним мелітопольцям. Поширена відповідачем інформація є негативною, та такою що вказує на неправомірні дії позивача. Вишщевказані висловлювання відповідача дискредитують особу позивача як в очах громадськості, так і серед колег юристів. Поширена відповідачем недостовірна інформація помітно знижує соціальну оцінку позивача у колі оточуючих. Крім того вказаними висловлюваннями відповідачем позивачу була завдана моральна шкода яка потребує відповідних заходів для відновлення порушених прав позивача на повагу до честі, гідності, та ділової репутації, яку позивач оцінює в 25 000 гривень яку просить стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та суду пояснив що рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.07.2014 року, яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 24.09.2014 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2014 року за його позовом в інтересах малолітньої дочки є законним та обґрунтованим, він є юристом та керівником приватного підприємства «Інформаційно-аналітичний центр «Гард», одним із видів діяльності якого є діяльність у сфері права, мешканці міста Мелітополя знають його як юриста. Крім того він є громадським діячем, приймав участь у виборчому процесі в 2010 році у якості кандидата на посаду міського голови міста Мелітополя, та має намір приймати участь у виборчому процесі на місцевих виборах у 2015 році, тобто він має відповідну ділову репутацію і його позитивна ділова репутація має відповідне значення. Поширена відповідачем інформація є такою, що не відповідає дійсності, порочить його честь, гідність і ділову репутацію, будь якої змови між суддею та позивачем, як зазначає відповідач у своїй статті, у вищевказаній справі не було. Метою вказаного позову було захист інтересів малолітньої дитини ОСОБА_4, яка 29.05.2013 року о 16:00 годин під час гри на дитячому майданчику, що розташований на прибудинковій території будинку по вул. Р Люксембург, будинку 1, була травмована від удару саморобної гойдалки, встановленої на дитячому майданчику, і отримала тілесні ушкодження у вигляді розриву правої нирки з її наступним видаленням. Причиною нещасного випадку стало невиконання правил будови і безпечної експлуатації атракціонної техніки з боку відповідальної за діяльність ТОВ «Житломасив» посадової особи, тобто особи яка знаходиться в трудових правовідносинах з відповідачем, та безпека дитячого майданчику не була забезпечена відповідачем, та гойдалка була встановлена не уповноваженими на те невідомими особами, і тому саме відповідачем допущена експлуатація самовільно встановленої гойдалки на території дитячого майданчику по вулиці Р Люксембург,1 в місті Мелітополі, тому суд визнав що відповідач має нести відповідальність за спричинену шкоду здоровю його дитини та відшкодувати понесені ним витрати на лікування, а також відшкодувати моральну шкоду потерпілій. Звинувачення відповідача про його змову з суддею з метою заробити кошти та таким чином залізти в кишені пересічним мелітопольцям порушують його ділову репутацію та завдали йому моральної шкоди, яку він оцінює в 25 000 гривень та просить стягнути з відповідача.

Відповідач в судовому засіданні 26.08.2015 року позов не визнав повністю та пояснив, що дійно будучи генеральним директором ТОВ «Житломасив» надавав інтервю, однак не помятає, що саме таке він говорив, крім того, його висловлювання були оціночними, так як в той час багато негативних статей та промов перших осіб держави відносно суддів публікувалость у пресі та висказувалось по телебаченню, і на той час він вважав, що рішення по справі де відповідачем виступало ТОВ «Житломасив» є незаконним та не справедливим.

Представник відповідача позов не визнав в повному обсязі, просив відмовити в його задоволені, та пояснив, що позов до відповідача поданий як до фізичної особи, а не як до директора підприємства. Відповідач має право виражати свою думку публічно та не нести за це відповідальності так як його висловлювання є оціночними.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши інші матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає по наступним підставах.

29.10.2014 року в газеті «Мелитопольские ведомости» було опубліковано статтю з інтервю відповідача в якому він зазначив про змову позивача та судді, під час розгляду цивільної справи про відшкодування моральної шкоди, спричиненої його малолітній дитині, внаслідок ушкодження її здоровя від взаємодії небезпечної гойдалки, встановленої на дитячому майданчик, що задовольняючи позов, вони залазять до кишені пересічним мелітопольцям, яким ТОВ «Житломасив» надає послуги. (а.с.5).

Відповідно до копії ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20.11.2014 року, рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.07.2014 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 24.09.2014 року по справі за позовом ОСОБА_2, який діяв в інтересах малолітньої дочки ОСОБА_4 до ТОВ «Житломасив»про відшкодування майнової та моральної шкоди було залишено без змін (а.с.7-8).

Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також проголошує право кожного на повагу до його гідності (статті 3, 28). Статтями 297, 299 ЦК України закріплює право фізичної особи на повагу до її гідності та честі, недоторканість ділової репутації.

Разом із цим, ст. 34 Конституції України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб на свій вибір.

Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивачів; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

З пояснень сторін та досліджених в судовому засіданні письмових доказів по справі встановлено, що інформація про позивача ОСОБА_2 була розміщена в газеті «Мелитопольские ведомости» (а.с.5).

Поширена інформація стосується особи позивача, була поширена в газеті «Мелитопольские ведомости» та стала доступною необмеженому колу осіб.

Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що у статті викладена недостовірна інформація, в якій його звинувачують зі змовою с суддею.

Вирішуючи питання, про достовірність та визначаючи характер поширеної щодо позивача інформації, суд приходить до наступного.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно зі статті 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

У відповідності до ч.2 ст.61 ЦПК України судом визнається загальновідомою та такою, що не підлягає доказуванню та обставина, що позивач є юристом, та приймав участь у виборчому процесі в місцевих виборах 2010 року на посаду мера міста Мелітополя.

Згідно зі статтею 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень.

Оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема вживання гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

В статі відповідач, як генеральний директор ТОВ «Житломасив» оцінював рішення суду прийняте з точки зору його законності та справедливості для ТОВ «Житломасив» та пересічних громадян, яким вказане товариство надає послуги.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що у звязку з тим, що редакція газети «Мелитопольские ведомости» слідкувала за вказаним випадком, вона брала інтервю у бабусі ОСОБА_4. Після того як судом було винесено рішення по справі вона брала інтервю у генерального директора ТОВ «Житломасив», відповідача по справі як представника відповідальної особи, та перед тим як надрукувати статтю, вона не ознайомлювала з нею ОСОБА_3, так як в редакції цього не принято. Однак вказане інтервю було записано на диктофон.

Відповідно до тлумачних словників Ожегова та Ушакова: сговор (змова) - це угода в результаті переговорів, розмов.

Відповідно до ч.1 ст. 6 ЦПК України розгляд справ у всіх судах проводиться усно та відкрито.

Аналізуючи зміст оспорюваних тверджень, суд приходить до беззаперечного висновку, що вони не містять фактичних даних, а є лише припущеннями і тому не можуть бути перевірені на предмет їх відповідності дійсності. Тому на підставі ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» є оціночними судженням.

Відповідно до статті 277 ЦК оціночні судження не є предметом судового захисту, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України 7 липня 1997 року N 475/97-ВР (далі - Конвенція).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 10 Конвенції кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Здійснення цих свобод, оскільки воно пов'язане з обов'язками і відповідальністю, може підлягати таким формальностям, умовам, обмеженням або санкціям, що встановлені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадської безпеки, для запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров'я чи моралі, для захисту репутації чи прав інших осіб, для запобігання розголошенню конфіденційної інформації або для підтримання авторитету і безсторонності суду.

В своїй практиці Європейський Суд з прав людини розрізняє факти та оціночні судження.

Так, у рішенні у справі Lingens v. Austria, Європейський Суд зазначив, якщо існування фактів може бути підтверджене, правдивість оціночних суджень не піддається доведенню. Вимога довести правдивість оціночних суджень є нездійсненною і порушує свободу висловлення думки як таку, що є фундаментальною частиною права, яке охороняється статтею 10 Конвенції.

Стаття 10 Конвенції захищає не лише суть висвітлених ідей та інформації, але також і форму, в якій вони надані.

В рішеннях Європейського Суду у справі Oberschlick v. Austria, Prager and Oberschlick v. Austria висловлено позицію, що журналістська свобода передбачає також використання висловлювань, деякою мірою перебільшених або, навіть, провокаційних.

При дотриманні умов § 2 статті 10 Конвенції, право вільно передавати інформацію поширюється не лише на «інформацію» та «ідеї», які сприймаються сприятливо або вважаються необразливими чи нейтральними, але й такі, які ображають, шокують чи викликають стурбованість. Такі є вимоги плюралізму, толерантності і лібералізму, без яких немає «демократичного суспільства» (рішення у справі Handyside v.United Kingdom).

Позивач має право на захист свого приватного права за п.2 ст.10 Конвенції з прав людини, але межа цього захисту їх репутації має бути такою, щоб забезпечити й вільне обговорення їх дій, як осіб які є публічними особами, і межа їх допустимої критики є ширшої, ніж щодо приватної особи.

Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй частиною першою статті 277 ЦК та ч.3 ст.30 Закону України «Про інформацію» правом на відповідь у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, аналізуючи надані докази в судовому засіданні, суд вважає, що відповідачем, як генеральним директором ТОВ «Житломасив» при наданні інтервю кореспонденту газети «Мелитопольские ведомости», не було висловлено неправдиві відомості, які принижують честь, гідність та підривають престиж та ділову репутацію позивач ОСОБА_2, а висловлювання щодо нього були оціночним, які не є предметом судового захисту.

Керуючись ст.ст. 3, 28, 34 Конституції України,ст. 10 Конвенції з захисту прав людини та основоположних свобод, ст. 15, 16, 200, 277, 297, 299 ЦК України, ст. 30 Закону України "Про інформацію" в редакції від 13.11.2011 року, ст. ст. 6,10, 60, 88, 212-214, 223, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про захист честі гідності, ділової репутації та стягнення моральної шкоди повністю відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: