Дата документу 10.12.2015
Справа № 320/719/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ковальової Ю.В.,

при секретарі Черемісіної О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області цивільну справу за позовною заявою

Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.12.2003 року,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором № ZPM0A010170575 від 15.12.2003 року у розмірі 25147, 99 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.01.2015 року складає 396583, 80 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654 грн. 00 коп. і зазначає, що 15.12.2003 року з відповідачем був укладений кредитний договір, згідно якого він одержав від позивача кредит в сумі 5753, 00 доларів США на термін до 15.12.2006 року і зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. У звязку з неналежним виконання відповідачем умов договору виникла заборгованість у розмірі 25147, 99 доларів США, що за курсом 15,77 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14.01.2015 року складає 396583, 80 грн.

Представник позивача в судове засідання не зявилась, від неї надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, наполягає на заявлених позовних вимогах.

Відповідач в судове засідання не зявилась, від її представника надійшла заява з проханням розгляду справи за його відсутності, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі через наявність рішення суду від 02 листопада 2005 року про стягнення суми боргу за даним кредитним договором, рішення комітету кредиторів від 31 грудня 2008 року про списання заборгованості по тілу кредиту та пропуском позивачем строку позовної давності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, з урахуванням заяви представника позивача про слухання справи за його відсутності та в звязку з неявкою відповідача, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню за наступними підставами.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіку погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо за кожним простроченим платежем. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності за кожним із платежів (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах№ 6-116цс13 від 6 листопада 2013 року та № 6-160цс14 від 19 листопада 2014 року).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності кредитна заборгованість зі тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду, а стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Судом встановлено наступне.

15.12.2003 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № ZPM0A010170575 від 15.12.2003 року. Відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором, про що свідчить її підпис в договорі./а.с.8-9/

Відповідно до підписаного кредитного договору банк зобовязався надати відповідачу кредит у сумі 5753, 00 доларів США на термін до 15.12.2006 року.

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором.

Відповідно до договору, Відповідач повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором, Відповідач сплачує Банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Як встановлено рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2005 року, яке набрало законної сили 14 листопада 2005 року, відповідачка, починаючи з 22 квітня 2005 року не виконує свої зобов»язання з повернення кредиту і сплати відсотків за користування ним. Дана обставина також підтверджується розрахунком заборгованості, доданим позивачем до позову (а.с.5-6). Цим же рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором № ZPM0A010170575 від 15.12.2003 року у розмірі 17818,17 грн., відсотки за користування кредитом у сумі 1232,31 грн., пеня в сумі 251,28 грн та судові витрати (а.с.96).

Згідно виписки по рахунку № 9073 щодо ОСОБА_2 з 15.12.2003 р. по 03.11.2015 р., наданої на запит суду представником позивача, 31 грудня 2008 року списано заборгованість ОСОБА_2 згідно протоколу КК (а.с.107-108), до цього- 26 жовтня 2007 року стягнуто борг з ОСОБА_2 в розмірі 1279,97 грн. (а.с. 5 (зворотня сторінка, 107).

Таким чином, враховуючи дату подання позову 27 січня 2015 року, суд приходить до висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності для звернення до суду про стягнення заборгованості з відповідачки, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки тощо) вимоги ЦК щодо позовної давності застосовуються й до додаткових вимог банку.

Крім того, суд знаходить неспроможними вимоги позивача також із тих підстав, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02 листопада 2005 року стягнуто з відповідачки на користь позивача заборгованість за даним кредитним договором (тіло кредиту, відсотки за користування), більш того, як зазначено вище,31 грудня 2008 року списано заборгованість ОСОБА_2 згідно протоколу КК. Тому вимоги позивача стосовно стягнення тіла кредита в розмірі 3834,82 грн. є необґрунтованими, такими, що не підтверджуються матеріалами справи та, відповідно задоволенню не підлягають. Слід зазначити, що позивач, незважаючи на постановлені в справі ухвали, в яких судом звернуто увагу на наявність таких обставин (а.с.98), не надав суду жодних пояснень щодо механізму нарахування заборгованості та її складових, обмежився наданням виписок по рахункам кредитного договору на запит суду, які, між тим, підтверджують необґрунтованість позовних вимог, скориставшись правом надати заяву про розгляд справи у відсутності представника позивача.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішено у відповідності до ст. 88 ЦПК України

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 74, 88, 197, 212, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15.12.2003 року відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ю.В. Ковальова