"28" вересня 2015 р. м. Київ
Дніпровський районний суд м. Києва у складі:
Головуючого - судді САВЛУК Т.В.
при секретарі Гноілек М.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління в м. Києві Державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду зі спільним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 з вимогою визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 мотивуючи тим, що у березні 2006 року, за згодою позивачів, як власників квартири, відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, при цьому за передньою домовленістю відповідачі мали намір знятись з реєстраційного обліку відразу як знайдуть роботу та окреме житло. В 2007 році відповідачі, вирішивши свої побутові та житлові питання, виселились з квартири, при цьому не повідомили позивачам свою нову адресу, позивачами вживались заходи щодо розшуку відповідачів з метою врегулювання питання про зняття їх з реєстраційного обліку, однак пошуки виявились марними. Позивачі вважають, що оскільки відповідачі в квартирі не проживають, квартирою не цікавляться, не сплачують за житлово-комунальні послуги, при цьому весь тягар утримання житла та оплаті рахунків за житлово-комунальних послуг, які нараховуються з урахуванням відповідачів, несуть власники квартири, що спонукало позивачів звернутись з захистом своїх прав до суду.
В порядку ст. 31 Цивільного процесуального кодексу України, до початку розгляду справи по суті, позивачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подана заява про зміну позовних вимог, відповідно до поданої заяви, позивачі просили суд винести рішення, яким усунути перешкоди в користуванні їх власністю, а саме: квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_3, 1967 року народження, та ОСОБА_4, 1997 року народження.
Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, позивачі скористались процесуальним правом подати заяву про розгляд справи у їх відсунуть, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідачі - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судове засідання не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, процесуальним правом подати письмові пояснення (заперечення) не скористались.
Уповноважений представник третьої особи - Дніпровського районного відділу Головного управління в м. Києві Державної міграційної служби України, в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи третя особа повідомлена належним чином, до суду надійшло клопотання про розгляд сапери у відсутності представника третьої особи.
На підставі ч.1 ст.224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Зі згоди позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 Цивільного процесуального кодексу України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.
Відповідно до частини першої ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має право використовувати його для промислового виробництва.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є співвласниками в рівних частках квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 05 березня 2003 року, яке в копії долучено до справи. (а.с.5)
Згідно відомостей, викладених у довідці Житлової ремонтно-експлуатаційної організації №407 (форма №3) від 15 травня 2015 року вих..№262, в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (з 23.09.1993 року); ОСОБА_3 (з 23.03.2006 року); ОСОБА_4 ( з 30.03.2006 року). (а.с.6)
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ст.158 Житлового кодексу України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.
За вимог ст.169 Житлового кодексу України у разі припинення договору найму житлового приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язанні звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого житлового приміщення.
Як роз'яснено у п.34 та п.35 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №5 « Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
Задовольняючи позов про захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, суд має право як заборонити відповідачу вчиняти певні дії, так і зобов'язати відповідача усунути наслідки порушення права позивача.
Таким чином, виходячи з наведених правових норм, якщо права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, тому суд вважає, що в розрізі даного спору позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, оскільки в 2007 році відповідачі добровільно виселились з квартири та забрали свої особисті речі, однак відповідачами не виконано зобов'язання щодо зняття з реєстраційного обліку, тому визначений позивачем спосіб захисту порушених прав не суперечить вимогам чинного законодавства.
Факт відсутності відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем фактичної реєстрації, підтверджується Актом від 16 червня 2015 року, який складно мешканцями будинку №66 по вулиці Березняківський в місті Києві ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які підтвердили відсутність ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за місцем реєстрації. (а.с.7)
Підстави для зняття з реєстрації місця проживання визначені у статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», якою передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання, серед іншого, здійснюється на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою).
За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивачі правомірно вимагають усунення порушень їх прав, в даному випадку усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку за останнім місцем проживання.
Відповідно до частини третьої ст.212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління в м. Києві Державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку, є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.
В порядку ст.217 Цивільного процесуального кодексу України, суд задовольняючи позов, в порядку виконання рішення суду покладає виконання цього рішення в частині зняття ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1 на Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві.
Враховуючи наведене та керуючись ст.158, 169 Житлового кодексу України, ст.391 Цивільного кодексу України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 58, 88, 208, 209, 212-215, 217, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Дніпровський районний відділ Головного управління в м. Києві Державної міграційної служби України про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку задовольнити.
Зобов'язати ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути порушення прав ОСОБА_1, ОСОБА_2, як власників квартири АДРЕСА_1, шляхом зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_3, ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.
В порядку ст.217 Цивільного процесуального кодексу України, покласти виконання рішення суду в частині зняття ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_1, на Дніпровський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві.
На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду міста Києва, яка подається через Дніпровський районний суд мста Києва, протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10-ти днів з дня отримання відповідачем копії судового рішення.