24.12.2015 Справа № 363/2141/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року Вишгородський районний суд Київської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище» до ОСОБА_3 в тому числі як законного представника неповнолітніх ОСОБА_4 та ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_6 та Служба у справах дітей Вишгородської районної державної адміністрації в Київській області, про визнання осіб такими, що втратили право проживання в службових житлових приміщеннях та усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення,

встановив:

представник позивача звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано таким, що втратив право користування та проживання в службовому житловому приміщенні в кв. №3 буд. №Г-3 по вул. Шевченка 1 в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, що знаходиться на території Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище» та усунуто перешкоди позивачу в користуванні вказаним службовим житловим приміщенням, шляхом виселення ОСОБА_6 без надання іншого житлового приміщення.

Оскільки члени сімї ОСОБА_6 відмовляються в добровільному порядку звільнити службове приміщення, позивач просить визнати їх таким, що втратили право користування вказаним приміщенням та усунути перешкоди в користуванні вказаним службовим житловим приміщенням, шляхом їх виселення без надання іншого житлового приміщення. Також просив стягнути з відповідачів судові витрати, повязані з наданням юридичних послуг адвоката в розмірі 6 300 грн.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з викладених у ньому підстав та просив про його задоволення.

Відповідачка та третя особа, будучи неодноразово повідомленими про розгляд справи, до суду не прибули.

Оскільки суд позбавлений можливості відкласти розгляд справи, на підставі ст. 169 ЦПК України, в межах строку встановленого ст. 157 ЦПК України, дану справу слід розглянути на підставі наявних доказів в заочному порядку.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного.

Встановлено, що ОСОБА_6 наказом № 27-к від 03 серпня 2004 року зарахований на посаду майстра виробничого навчання до Катюжанського ПТУ-21, яке згодом реорганізоване у Державний навчальний заклад «Катюжанське вище професійне училище».

Згідно рішення виконавчого комітету Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області №106 від 05 грудня 2005 року, ОСОБА_6, зі складом сімї з трьох осіб - у зв'язку з виробничою необхідністю на час виконання службових обов'язків у Держаному навчальному закладі «Катюжанське вище професійне училище», надано службову квартиру №3 буд. №Г-3 по вул. Шевченка 1 в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, що знаходиться на території Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище».

До складу сімї ОСОБА_6 входили його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4, 24 січня 2003 року.

05 грудня 2005 року на підставі рішення виконкому Катюжанської сільської ради Вишгородського району Київської області № 106 від ОСОБА_6 видано ордер № 5 на сім'ю з трьох чоловік на право зайняття житлового приміщення жилою площею 20,0 кв.м., яке складається з ізольованої службової квартири №3 буд. №Г-3 по вул. Шевченка 1 в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області.

29 червня 2011 року у сімї народився другий син ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва серії 1-ОК №193470.

Наказом ДНЗ «Катюжанське вище професійне училище» №39 від 05 липня 2013 року ОСОБА_6 звільнено з займаної посади за п. 3 ст. 41 КЗпП України (за вчинення аморального проступку, несумісного із продовженням роботи, пов'язаної з виховними функціями).

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 17 квітня 2015 року ОСОБА_6 визнано таким, що втратив право користування та проживання в службовому житловому приміщенні в кв. №3 буд. №Г-3 по вул. Шевченка 1 в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, що знаходиться на території Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище» та усунуто перешкоди позивачу в користуванні вказаним службовим житловим приміщенням, шляхом виселення ОСОБА_6 без надання іншого житлового приміщення.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки вказане рішення суду набрало законної сили, воно згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиційне значення для вирішення цієї справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ЖК України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових, рішенням виконавчого комітету районної міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ч. 1 ст. 109 ЖК України вказано, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом

Відповідно до ст. 124 ЖК України робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого житлового приміщення.

Отже всі відповідачі є членами сімї ОСОБА_6, які підлягають виселенню разом з останнім згідно ст. 124 ЖК України.

Згідно акту від 22 грудня 2015 року сімя ОСОБА_6 в службовій квартирі постійно не проживає, однак відповідачі її все ще займають та не звільнили, ключі від квартири позивачу не передано.

12 грудня 2015 року позивач предявив виконавчий лист №363/2935/14-цпро виселення ОСОБА_6 для виконання до Відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції в Київській області.

З огляду на зазначені правовідносини, судом виявлено право позивача вимагати визнання членів сімї ОСОБА_6 такими, що втратили право користування жилим приміщенням та на усунення перешкод в користуванні майном шляхом їх виселення.

Відтак предявлені вимоги про це ґрунтуються на вимогах Закону і підлягають задоволенню.

Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат на оплату судового збору за подання вказаного позову, які слід покласти на відповідачку ОСОБА_3

Що стосується стягнення судових витрат повязаних з наданням юридичних послуг адвоката, то підстав для цього судом не встановлено.

За змістом вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах вираховується, виходячи з розміру мінімальної заробітної плати та з огляду на кількість годин участі особи, яка надає правову допомогу в судовому засіданні, ознайомлення з матеріалами справи у суді.

Тобто критерієм визначення компенсації витрат є безпосередня погодинна участь особи в розгляді справи судом та в суді.

Встановлено, що згідно журналу судового засідання адвокат ОСОБА_7 брав участь у судовому засіданні 14 вересня 2015 року з 10 год. 08 хв. по 10 год. 16 хв. (тобто лише 8 хв.), коли розгляд справи відкладено.

Дані про іншу участь цього адвоката в розгляді справи в суді відсутні.

Крім того, подана стороною відповідача квитанція про понесені витрати в цій частині (6 300 грн. за оплату послуг адвоката ОСОБА_7Д.) не є допустимим і належним доказом в розумінні вимог ст.ст. 57-60 ЦПК України. Зокрема, вказаний документ всіх необхідних для платіжного документа реквізитів не містить і вимогам Порядку ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого постановою НБУ № 637 від 15 грудня 2004 року не відповідає.

Таким чином, підстав для компенсації судових витрат на правову допомогу адвоката, передбачених Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» в суді не встановлено.

На підставі викладеного і керуючись 209-215 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1), ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2) та ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3) такими, що втратили право користування та проживання в службовому житловому приміщенні в кв. №3 буд. №Г-3 по вул. Шевченка 1 в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, що знаходиться на території Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище».

Усунути перешкоди Державному навчальному закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище» в користуванні службовим житловим приміщенням - квартирою №3 буд. №Г-3 по вул. Шевченка 1 в с. Катюжанка Вишгородського району Київської області, що знаходиться на території Державного навчального закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище», шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з вказаного службового житлового приміщення без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Державного начального закладу «Катюжанське вище професійне технічне училище» судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп.

В стягненні інших судових витрат відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області шляхом подання апеляційної скарги через Вишгородський районний суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя