Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа №377/1309/15-ц

Провадження №2/377/504/15

24 грудня 2015 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої судді Теремецької Н.Ф., при секретарі Щуковській А.М.,

з участю:

позивачки ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

УСТАНОВИВ:

19 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивачка просила стягувати з відповідача аліменти на її користь на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. За час шлюбу у них народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Більше року як сторони перестали вести спільне господарство та проживати єдиною родиною. Син, ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою і вона особисто піклується про нього. Необхідної матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надає.

Позивачка в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити, пославшись на те, що вона особисто займається утриманням дитини, відповідач матеріальну допомогу не надає. Розмір аліментів обумовлений тим, що необхідні кошти на харчування дитини, на придбання одягу, на ліки, оскільки син часто хворіє. Вона на даний час не працює і доходу нема. Вважає, що у відповідача є реальна можливість і він зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від свого доходу щомісяця.

Відповідач позовні вимоги визнав частково, та пояснив, що згоден сплачувати аліменти в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісяця, посилаючись на те, що аліменти в такому розмірі будуть достатніми для утримання сина з урахуванням того, що позивачка також зобовязана виділяти певну кількість грошей на утримання дитини.

Вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 2008 року проживали у фактичних шлюбних відносинах і вели спільне господарство.

30 серпня 2010 року у сторін народився син ОСОБА_3, батьком якого є відповідач, а матірю позивачка, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Наданою довідкою про склад сімї від 16.11.2015 року підтверджено, що ОСОБА_1 та її малолітній син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2.

Відповідно до довідки адресно-довідкового підрозділу територіального органу ДМС України УДМС України в Київській області, відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається із пояснень позивачки та не заперечується відповідачем, сторони проживають окремо, дитина проживає разом із позивачкою в м.Славутичі, між батьками виник спір щодо утримання дитини.

Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

При виникненні спору між батьками щодо способів виконання ними обовязку по утриманню дитини, він вирішується в судовому порядку.

Як зазначено у ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

За правилом ч.2 цієї статті мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до правил ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно довідки про доходи № 35 від 23.12.2015 року, ОСОБА_2, відповідач у справі, працює на посаді електромонтажника силових і освітлювальних мереж у ПАТ «Електроспецбуд-Славутич», загальна сума його доходу за період з 01.10.2015 року по 30.11.2015 року склала 5558, 43 гривень.

Відповідно довідки з Славутицького міського центру зайнятості, ОСОБА_1 знаходилась на обліку як безробітна в центрі зайнятості з 22 січня 2015 року і її дохід з травня по жовтень 2015 року склав 2895 гривень.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що вона на час розгляду справи в суді не працює. Син знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-педіатра ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» з приводу захворювань: ЧДБ, Алергічний дерматит. Розширення гемороідальних вен.

Зазначені обставини підтверджені довідкою ДЗ «СМСЧ № 5 МОЗ України» та консультативним висновком спеціаліста, які долучені до матеріалів справи.

Як пояснила в судовому засіданні позивачка, вона несе систематично значні витрати на лікування сина, проте суду доказів на підтвердження витрат на лікування сина, які носять системний і постійний характер, та їх розмір не надала.

З пояснень відповідача видно, що стан його здоровя задовільний. Інших осіб, які перебувають у нього на утриманні, немає. Відрахування на підставі виконавчих листів з його заробітної плати не здійснюються.

Таким чином, при визначенні розміру аліментів з врахуванням обставин, зазначених у ч. 1 ст. 182 СК України, щодо якого виник спір, суд бере до уваги рівність обов'язку обох батьків щодо утримання своєї дитини, стан здоров'я відповідача та дитини, матеріальне становище дитини, розмір витрат на утримання дитини, матеріальне становище відповідача, який має постійне місце роботи та заробіток, не має на утриманні інших осіб, суд вважає правильним визначити аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що забезпечить необхідну участь батька в її утриманні.

В іншій частині позовні вимоги в частині визначення розміру аліментів є недоведеними, доказами не підтвердженими, тому задоволенню не підлягають.

Підстави, порядок та розмір участі батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами, передбачені ст. 185 СК України.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня предявлення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та п.п.1 п.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 19 листопада 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 487 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд. Апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне рішення виготовлено 25 грудня 2015 року.

Суддя Н. Ф. Теремецька