Справа № 452/3326/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"21" грудня 2015 р. м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого-судді Сенечина В.М.,

при секретарі Кухар О.П.,

з участю: позивача-відповідача ОСОБА_1

його представника ОСОБА_2,

відповідача-позивача ОСОБА_3

її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа-орган опіки та піклування Перемишлянської районної державної адміністрації про визначення способу участі у вихованні малолітнього сина та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа-орган опіки та піклування Перемишлянської районної державної адміністрації про визначення ОСОБА_1 часу спілкування з малолітнім сином та зобовязання не вчиняти дії.

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3 про визначення способу участі у вихованні малолітнього сина.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що з 12 травня 2012 року він та відповідачка перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них 26 жовтня 2012 року народився син ОСОБА_5 Згідно рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2014 року шлюб було розірвано.

З 20 квітня 2014 року ОСОБА_3 разом із сином виїхала із с. Канафости Самбірського району Львівської області до своїх батьків в с. Лоні Перемишлянського району Львівської області, де і проживає по даний час.

Позивач зазначає, що його колишня дружина чинить перешкоди в побаченнях та участі у вихованні сина, не дозволяючи проводити достатньо часу з ним, забирати в

с. Канафости, їздити з сином на відпочинок, а час спілкування з дитиною, з урахуванням проїзду до с. Лоні, є недостатнім для ОСОБА_1 та його батьків, які приймали участь у догляді за внуком до квітня 2014 року і у них є кращі умови для проживання, матеріального утримання та догляду за дитиною ніж у відповідачки.

ОСОБА_6 вказує, що для відновлення свого (та батьків) права на повноцінне спілкування з дитиною він звертався до органу опіки та піклування Перемишлянської районної державної адміністрації, однак комісією з питань захисту прав дитини райдержадміністрації 13 серпня 2014 року прийнято рішення № 27 в якому зазначено: попередити ОСОБА_3, що заборона у спілкуванні батька з дитиною є протиправною і порушує законні права та інтереси малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_3, матері дитини, забезпечити належні умови для спілкування та побачення ОСОБА_1, батька дитини, з

ОСОБА_5 один раз в тиждень впродовж року за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач вважає, що це рішення є необґрунтованим, одностороннім і таким, що носить лише рекомендаційний характер.

Рішення Перемишлянської районної державної адміністрації, на переконання ОСОБА_1, не дозволяє йому повноцінно спілкуватися з сином та приймати участь у його вихованні з урахуванням того, що спілкування у присутності колишньої дружини, з якою склалися недружні відносини, може негативно впливати на сина, з яким позивач має бажання їздити на відпочинок та більше проводити з ним часу.

Відтак ОСОБА_1 просить ухвалити рішення яким визначити йому, як спосіб участі у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_5, періодичні побачення з правом забирання дитини за адресою проживання та на відпочинок у наступні дні: останні календарні сім днів кожного місяця; тридцять один календарний день кожного року на протязі місяця червня.

ОСОБА_3 предявила зустрічний позов за яким просить визначити ОСОБА_1 час спілкування з малолітнім сином ОСОБА_5 за обовязковим попереднім повідомленням та з обовязковою її присутністю під час зустрічей за місцем фактичного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2 за наступним графіком: один раз на тиждень, а саме перша і третя субота щомісяця з 14 год.

00 хв. до 18 год. 00 хв. та друга і четверта неділя щомісяця з 10 год. 00 хв. до 14 год. 00 хв. та зобовязати ОСОБА_1 не допускати протиправних дій та негативних розмов стосовно матері дитини.

В своїй заяві покликається на те, що з 12 травня 2012 року по 9 жовтня 2014 року перебувала з ОСОБА_1 у зареєстрованому шлюбі від якого 26 жовтня 2012 року народився син ОСОБА_7. У звязку із постійними сварками, погрозами, фізичним та психологічним насильством у присутності дитини вона в квітні 2014 року переїхала разом із сином із с. Канафости, де проживала з чоловіком та його батьками, в с. Лоні в спільний з матірю будинок.

ОСОБА_3 зазначає, що після переїзду в с. Лоні ОСОБА_1 приїжджав до неї у стані алкогольного спяніння і мотивуючи бажанням бачитись з сином вчиняв сварки, погрози та насильство в присутності малолітньої дитини. З приводу його протиправної поведінки ОСОБА_3 зверталась в Перемишлянський РВВС.

22 серпня 2014 року було прийнято розпорядження Перемишлянської районної державної адміністрації № 266 в якому зазначено: «ОСОБА_3, матері дитини, забезпечити належні умови для спілкування та побачення ОСОБА_1, батька дитини, ОСОБА_8, ОСОБА_9, баби та діда дитини, з

ОСОБА_5 один раз в тиждень впродовж року за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, у її присутності.

ОСОБА_3 вказує, що дане розпорядження нею виконується, проте, внаслідок зустрічей та спілкування батька з сином останній замикається в собі, стає мовчазним, погіршується його стан здоровя.

Заявлений ОСОБА_1 спосіб участі у вихованні є неприйнятним через тривалі переїзди двохрічного сина, зміну місця проживання та оточення, поведінку самого позивача, який часто керує транспортним засобом у стані спяніння, а тому такий спосіб травмує психіку дитини, зашкодить його психічному та фізичному розвитку.

Посилаючись на викладене ОСОБА_3 просить відмовити в первісному позові та повністю задовольнити зустрічний позов.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, заперечив проти зустрічного позову, посилаючись на обставини викладені у первісному позові.

ОСОБА_3 просила задовольнити зустрічний позов та відмовити у первісному покликаючись на обставини вказані у своїй позовні заяві.

Орган опіки та піклування Премишлянської районної державної адміністрації, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, подав до суду клопотання про розгляд справи у відсутності її представника.

Заслухавши пояснення сторін, їхніх представників, показання свідків, дослідивши подані докази, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько, мають рівні права та обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу між батьками не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини (ст. 150 СК України).

Батьки мають рівні права на виховання дитини та спілкування з нею, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні та має право на спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь в її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно зі ст. 6 СК України правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років.

Відповідно до ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини, місце та час їхнього спілкування з урахуванням ставлення батьків до виконання батьківських обов'язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я, інших обставин, що мають істотне значення, у тому числі психічного здоров'я одного з них, зловживання ним алкогольними напоями чи наркотичними засобами.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору.

Судом встановлено, що сторони з 12 травня 2012 року по 9 жовтня 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі від якого у них 26 жовтня 2014 року народився син ОСОБА_7. 3 20 квітня 2014 року ОСОБА_3 разом із сином виїхала із с. Канафости Самбірського району Львівської області в с. Лоні Перемишлянського району Львівської області де і проживає в даний час.

Вказані обставини підтверджуються копіями свідоцтва про шлюб, про народження ОСОБА_5, рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 9 жовтня 2014 року, довідки Линовецької сільської ради № 687 та не заперечуються сторонами у справі.

Із копії розпорядження Перемишлянської районної державної адміністрації № 266 від 22 серпня 2014 року та висновку служби у справах дітей Перемишлянської районної державної адміністрації № 848 від 25 грудня 2014 року вбачається, що органом опіки та піклування розглядалась заява ОСОБА_1 про можливість встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином, який зазначено у позовні заяві і за вказаним висновком прийнято рішення про те, що з метою захисту законних прав та інтересів малолітнього, зважаючи на вік дитини та належне ставлення матері до виконання батьківських обовязків, матеріально-побутові умови проживання матері та дитини є належними для спілкування та побачень ОСОБА_1, ОСОБА_8, ОСОБА_9 баби та діда дитини, з малолітнім ОСОБА_5 один раз в тиждень впродовж року за місцем її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, у її присутності та такими, що жодним чином не порушують прав батька, діда та баби.

Одночасно п. 1 згаданого вище розпорядження № 266, ОСОБА_3 фактично зобовязано не допускати заборони батькові в спілкуванні з дитиною, що свідчить про перешкоди з її боку у вихованні та спілкуванні ОСОБА_1 з сином, та слугувало підставою звернення до суду з відповідним позовом.

Допитані як свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, батьки позивача, показали, що два-три рази в місяць син ОСОБА_1 приїжджає до дитини в с. Лоні. Під час зустрічі та спілкуванні з дитиною ОСОБА_3 вчиняє сварки з колишнім чоловіком, перешкоджає в нормальному спілкуванні. В житловому будинку в с. Канафости, де раніше проживав внук ОСОБА_5, є належні і кращі житлово-побутові умови в порівнянні із теперішнім житлом дитини, а тому є всі можливості забирати дитину на деякий час для проживання з батьком.

Свідок ОСОБА_10 пояснила, що з квітня 2014 року її дочка з внуком ОСОБА_5 переїхала проживати із с. Канафости а с. Лоні. Коли приїжджав ОСОБА_1М, з своїми батьками до дитини, то весь час з ініціативи ОСОБА_1 виникали сварки, погрози, образи. Це все відбувалось в присутності малолітньої дитини. Сам позивач часто знаходився в стані алкогольного спяніння. Її дочка не перешкоджає спілкуванню та зустрічам батька з дитиною.

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні сина, місце і періодичність їхнього спілкування, суд у першу чергу виходить з інтересів дитини.

Суд погоджується із висновком органу опіки та піклування, як достатньо обґрунтованим,таким, що прийнятий з метою захисту законних прав та інтересів малолітньої дитини з урахуванням її віку, стану здоровя, поведінки кожного з батьків, їх ставлення до дитини та принципу рівності прав та обовязків батьків щодо неї та інших обставин, що мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову в частині періодичних побачень з правом забирання дитини за адресою його проживання та на відпочинок у запропоновані позивачем періоди часу суд враховує вік дитини її фізичний та психічний стан у результаті зустрічей з батьком, тривалість переїзду в с. Канафости та зміну місця проживання і обстановки, що на переконання суду негативно вплине на нормальний фізичний розвиток дитини.

Беручи до уваги зазначені обставини, а також те, що дитині виповнилось лише три роки, півтора з яких вона постійно разом з матірю проживає в с. Лоні, суд дійшов висновку про те, що зустріч ОСОБА_1 з сином повинна відбуватись один раз в тиждень впродовж року і у присутності матері.

Зустрічний позов ОСОБА_3 в частині зобовязання ОСОБА_1 не допускати протиправних дій та негативних розмов щодо матері не підлягає до задоволення, оскільки не є конкретизованим та підтвердженим відповідними доказами.

Стосовно позовних вимог про обовязковість попереднього повідомлення ОСОБА_3 та визначеного нею графіка спілкування батька з сином, то в їх задоволенні слід відмовити так, як такий графік з відповідною умовою повинен попередньо визначити орган опіки та піклування з урахуванням інтересів обох сторін та дитини.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, як спосіб участі у виховання малолітнього сина ОСОБА_5, 26 жовтня 2012 року, час періодичного побачення та спілкування з сином один раз в тиждень впродовж року за місцем проживання матері ОСОБА_3 в с. Лоні Перемишлянського району Львівської області у її присутності.

У задоволенні решти вимог зазначених у первісному позові ОСОБА_1 та зустрічному позові ОСОБА_3 відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області через Самбірський міськрайонний суд Львівської області на протязі десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя