Справа №585/732/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Шульга В. О.
Номер провадження 22-ц/788/1195/15 Суддя-доповідач - Криворотенко В. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Криворотенка В. І.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про захист прав споживача, стягнення боргу та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

Звертаючись з позовом позивач просила стягнути з відповідача 1900 грн. за договором про надання послуг, оформленим товарним чеком від 03.03.2013 року, пеню за час прострочення виконання договору за період з 01.11.2014 року по 10.03.2015 року, розмір якої становить 1900 х 3% х 130 днів = 7410 грн., та 1000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення місцевого суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В судове засідання з'явився представник позивача ОСОБА_5, відповідачка та її представник в судове засідання в черговий раз не з'явилися і клопочуть про відкладення розгляду справи. Враховуючи кількість відкладень розгляду справи у зв'язку з неявкою відповідача колегія суддів вважає за можливе провести розгляд справи без відповідача та її представника.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Як встановлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи 3 березня 2013 року ОСОБА_3 повернула ФОП ОСОБА_4 придбану раніше куртку, про що останньою був виданий товарний чек, без номера наступного змісту: «Был возврат 3.03.13 г. куртки кожаной на овчине ф. FURLAN р.XL, купленной в октябре 2011 года за 4800 грн. - 100 грн. (з/п) продавцам = 4700. 3.03.13 г. Купили куртку кожа ф. РRОВІ мод. 10071-3 за 2800 грн. остаток 1900 грн. за магазином в случае продажи возвращенной куртки ф. FURLAN р.XL взаиморасчетом за вновь купленный новый товар». На товарному чеку є відтиск печатки підприємця.

6 лютого 2015 року ОСОБА_3 зверталася до ФОП ОСОБА_4 з вимогою: в 10-денний строк з моменту отримання даної вимоги сплатити їй заборгованість за договором оформленим товарним чеком від 03.03.2013 року в розмірі 1900 грн., повідомивши про дату та місце її виплати письмово. При цьому, у вимозі вказала: «3 березня 2013 року між мною та Вами - ФОП ОСОБА_4 було укладено договір, оформлений товарним чеком від 03.03.2013 року, за умовами якого … 100 грн. з/п продавцям … Залишок 1900 грн. за магазином, у випадку продажу повернутої нею куртки ф. FURLAN р.XL взаєморозрахунком за знову куплений новий товар. В жовтні 2014 року куртка шкіряна на овчині ф. FURLAN р.XL була Вами продана, однак умови укладеного між нами договору Вами не виконано, повідомлення про настання терміну сплати Вами на мою користь залишку коштів в сумі 1900 грн. - мені не надіслано, кошти в сумі 1900 грн. мені не виплачено….".

Вирішуючи даний спір місцевий суд прийшов до висновку, що між сторонами виникли правовідносини щодо виконання договору комісії, який був укладений на визначений строк, а саме - до моменту продажу куртки, що підтверджено чеком. За умов договору комісії, право вимоги у позивача (комітента) звіту комісіонера та одержаного за договором комісії виникає з моменту виконання договору - часу продажу куртки (підтверджено чеком та вимогою, яка направлена лише після того, коли на думку позивача договір був виконаний). Позивачем, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не надано належних і допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач виконав умови договору комісії, вчинивши правочин щодо майна (продажу куртки), а тому суд вважав, що позов є передчасний, оскільки не доведено право позивача на пред'явлення вимоги передачі всього одержаного за договором комісії.

Проте, з даним висновком колегія суддів погодитися не може, так як він не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_3 вбачається, що вона просила стягнути з ФОП ОСОБА_4 залишок грошової суми за раніше повернутий нею товар (шкіряну куртку з посиланням на ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо обміну товару .

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

У відповідності до ч.1 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Ст. 699 ЦК України передбачає, що пропозиція в рекламі, каталогах, а інших описах товару звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір купівлі-продажу.

Статтею 707 ЦК України передбачено, що покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар іншого розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця.

Аналогічне положення міститься і в ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Споживач має право на обмін товару належної якості протягом чотирнадцяти днів, не рахуючи дня купівлі, якщо триваліший строк не оголошений продавцем.

Обмін товару належної якості провадиться, якщо він не використовувався і якщо збережено його товарний вигляд, споживчі властивості, пломби, ярлики, а також розрахунковий документ, виданий споживачеві разом з проданим товаром.

Якщо на момент обміну аналогічного товару немає у продажу, споживач має право або придбати будь-які інші товари з наявного асортименту з відповідним перерахуванням вартості, або розірвати договір та одержати назад гроші у розмірі вартості повернутого товару, або здійснити обмін товару на аналогічний при першому ж надходженні відповідного товару в продаж. Продавець зобов'язаний у день надходження товару в продаж повідомити про це споживача, який вимагає обміну товару.

При розірванні договору купівлі-продажу розрахунки із споживачем провадяться виходячи з вартості товару на час його купівлі. Гроші, сплачені за товар, повертаються споживачеві у день розірвання договору, а в разі неможливості повернути гроші у день розірвання договору - в інший строк за домовленістю сторін, але не пізніше ніж протягом семи днів.

Як вбачається з обставин справи, позивач ОСОБА_3, скориставшись своїм правом споживача, звернулася до ФОП ОСОБА_4 з проханням обміняти раніше придбаний товар (шкіряну куртку ф. FURLAN р.XL вартістю 4800 грн.-100 з/п продавцям = 4700 грн.) на інший товар (шкіряну куртку ф. PROBI вартістю 2800 грн.), з якою вона погодилась, не зважаючи на те, що визначений законодавцем термін для повернення товару 14 днів, давно минув, на умові взаєморозрахунку та повернення різниці грошової суми 1900 грн. після продажу повернутої куртки.

Проте, після продажу куртки у жовтні 2014 року, як стверджує позивач ОСОБА_3, чого не спростувала відповідач ФОП ОСОБА_4, хоча апеляційний суд пропонував надати куртку у разі її не продажу, обумовленої грошової суми остання не повернула. Отже колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині стягнення з ФОП ОСОБА_4 1900 грн.

Згідно ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів», на яку посилається позивач як на підставу стягнення пені, визначає спеціальні права споживача у разі порушення умов саме договору про виконання робіт (надання послуг), а не договору про купівлю продаж товару, а тому зазначена норма не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, позивачка не надала доказів щодо чіткої дати продажу куртки, тому обрахований нею розмір пені викликає сумніви.

Вимога про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягає.

Згідно з вимогами ст. 611 ЦК у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови Пленуму від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (із змінами, внесеними згідно з постановами Пленуму від 25 травня 2001 р. № 5, 27 лютого від 2009 р. № 1) надав роз'яснення, що спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються, коли право на відшкодування моральної шкоди безпосередньо передбачене нормами Конституції України або випливає з її положень, або закріплене законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди.

За змістом п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, лише у випадку завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Укладений між сторонами договір не передбачав відшкодування моральної шкоди у разі прострочення виконання зобов'язання продавцем. Не передбачають такої відповідальності й нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини.

Враховуючи вище викладене колегія суддів приходить до висновку, що ухвалене у справі рішення підлягає скасуванню відповідно до ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

У зв'язку з тим, що позовні вимоги підлягають задоволенню на 1/8 частину, позивач був звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду у відповідності зі статтею 88 ЦПК України з ФОП ОСОБА_4 підлягають стягненню в дохід держави 45,75 грн. судового збору, та 250 грн. на користь ОСОБА_3 на відшкодування витрат на правову допомогу.

Тому керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 14 травня 2015 року в даній справі скасувати і ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 1900 грн.

В задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь держави 45,75 грн. судового збору.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 250,00 грн. на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -