Справа № 658/2509/15-ц
(провадження № 2/658/938/15)
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2015 року м.Каховка

Каховський міськрайонний суд Херсонської області

в складі: головуючого судді Терещенко О.Є.

при секретарі: Оніщенко Л.В.

за участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Каховки, цивільну справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгова-ності за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

03.07.2015 року представник ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 21.11.2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір, за яким позивач надав ОСОБА_2 кредит на суму 18 000 доларів США на термін до 21.11.2017 року, а останній зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені цим договором. Оскільки відповідач своїх зобовязань не виконав, представник ПАТ КБ «Приватбанк» просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість в розмірі 18 818,32 доларів США, що становить 395 561 грн 03 коп, а та-кож стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позов підтримав, наполягав на його задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пояснивши, що він своєчасно та у відповідності до вимог Договору сплачував суму кредиту та відсотки. Просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнала та пояс-нила, що ОСОБА_2 в повному обсязі виконує взяті на себе зобовязання за договором кредиту, а тому вважала, що позов є передчасним і необгрунтованим. Просила відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_2 та його представника адвоката ОСОБА_1, дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши до-кази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, з наступних підстав.

Згідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа (креди-тодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах вста-новлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно п.1 ч.2 ст. 11 та ч.2 ст. 509 ЦК України зазначений договір є підставою виникнення зобов'язання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відпо-відно до умов договору.

Представник позивача вказував, що ОСОБА_2 неналежним чином виконував свої зо-бовязання по сплаті кредиту та відсотків за Договором, в звязку з чим викникла заборгованість. На підтвердження своїх доводів представник позивача посилався на розрахунок заборгованості (а.с.4-6).

У відповідності ст.60 ЦПК України кожна сторона по справі зобовязана довести ті обста-вини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд вважає, що в порушення вищенаведеної норми (ст.60 ЦПК України), представником по-зивача не наведено доказів порушення ОСОБА_2 своїх зобовязань, а позов є передчасним і безпідставним, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.11.2007 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 бу-ло укладено кредитний договір №НЕК0GА00000046, за яким позивач надав ОСОБА_2 кредит на суму 18 000 долларів США на термін до 21.11.2017 року, а останній зобовязався повернути кре-дит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені цим договором (а.с.8-10).

17.06.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду, якою до пункту 7.1 кредит-ного Договору від 21.11.2007 року внесено зміни в частині розміру кредиту в сумі 21 924,65 доларів США, а строк повернення кредиту встановлений до 21.11.2027 року, включно, рівними щомісячними платежами у сумі 267,86 доларів США, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом.

Таким чином, з моменту підписання додаткової угоди (17.06.2011р.) умови виконання основ-ного кредитного договору були змінені в частині сплати коштів за кредитним договором, відсотків за користування кредитом та інших платежів, обумовлених договором, починаючи з терміну сплати платежу з 28.06.2011 року рівними частинами по 267,86 доларів США, у відповідності до погодже-ного сторонами графіку.

Відповідно до п.2.2.4. кредитного договору позичальник зобов'язався проводити погашення кредиту в порядку, сумах і строки, передбачені пунктами 7.1., 7.1.1., 7.1.2. та 2.3.3 Договору.

Положеннями додаткової угоди від 17.06.2011 року, якою внесено зміни до умов кредитного договору, а саме до п.7.1., визначено, що згідно ст.212, 611, 651 ЦК України при порушенні Пози-чальником строків погашення заборгованості, зазначених в Графіку погашення кредиту, за цим До-говором, понад 1460 днів, щодо зобовязань, строк яких не настав, Сторони узгодили, що терміном повернення кредиту вважається 1460 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кре-дитом, починаючи з 1461 дня порушення, вважається простроченою.

Таким чином, суд вважає, що позивач, заявляючи позовну вимогу про стягнення повної забор-гованості за кредитним договором, виступив за межі укладеної угоди між сторонами, і не дотримався положень, умов та вимог кредитного договору, а тому звернувся до суду з передчасними позовними вимогами.

Крім того, заявляючи позовну вимогу про стягнення заборгованості за кредитним Договором в сумі 18 818,32 доларів США, що на момент звернення з позовом еквівалентно 395 561 грн 03 коп, позивач ґрунтується на розрахунку заборгованості, який є незрозумілим, оскільки виходить за межі узгодженого сторонами графіку погашення кредиту та не відображає сум фактичної сплати коштів відпо-відачем в рахунок заборгованості по кредиту.

Суд приймає до уваги, що зі змісту наданої позивачем копії кредитної справи та квитанцій відповідача про проведення ним платежів за кредитом та на підставі графіку погашення кредиту ОСОБА_5 сплачено на користь позивача, з урахуванням відсотків за користування кредитними коштами, відсотків, обумовлених п.7.1. договору з моменту укладання додаткової угоди суму в роз-мірі 13 013,94 доларів США, хоча згідно графіку погашення він мав сплатити станом на 28.06.2015 р. (на момент пред'явлення позову) суму в розмірі 12 857,28 доларів США. Таким чином, відповідачем, фактично, не тільки своєчасно виконано зобовязання, а, навіть, допущено перебільшення графіку і самої суми погашення (а.с.36-44).

Суд, також, не може залишити поза увагою, що умовами кредитного Договору від 21.11.2007 року передбачено, що в разі неналежного виконання зобов'язань за договором, або в разі неналежного виконання договору з боку позичальника, ОСОБА_6 має право звернути стягнення на майно (п.2.2.8.), ро-зірвати договір в судовому порядку, здійснити одностороннє розірвання договору з надсиланням по-зичальнику відповідного повідомлення, а позичальник має право повернути банку суму кредиту в пов ному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобов'язання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від банку (підп. «б» п.2.3.3.).

В порушення вимог ст.60 ЦПК України, позивачем суду не надано доказів направлення ним відповідачу вищенаведеного повідомлення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 29 Постанови «Про практику за-стосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 2012 року, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати по-ложення статтей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок по-зичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чер-гової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що зали-шилася, та сплати процентів від суми кредиту.

Таким чином, звернувшись з позовом до суду 16 червня 2015 року, позивач не врахував, що поточний (черговий щомісячний платіж) має бути сплачений відповідачем в строк до 28 червня 2015 року в сумі 267,86 доларів США, як визначено графіком, і не звернув уваги, що відповідачем в ра-хунок сплати заборгованості виконано кредитного договору і в строк визначений договором та гра-фіком погашення внесено 04 травня 2015 року щомісячний платіж в розмірі 300 доларів США (а.с.44)

На підставі наведеного, суд враховує позов ПАТ КБ «Приавтбанк» до ОСОБА_7 передчасним та безпідставним, і тому таким, що задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64, 130, 215, 218 ЦПК України, суд-

в и р і ш и в :

В задоволенні позову Публічного Акціонерного Товариства ОСОБА_6 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від-мовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у содовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: О. Є. Терещенко