Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2015 Справа №607/11960/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді: Дзюбановського Ю.І.

при секретарі: Борисевич І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_1, треті особи на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області до ОСОБА_4, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, надалі позивач, за участю третіх осіб на стороні позивача без самостійних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4, в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування жилим приміщенням по АДРЕСА_1, зняти з реєстраційного обліку Управлінням Державної міграційної служби України у Тернопільській області з місця проживання ОСОБА_4 по АДРЕСА_1.

Згідно заяви позивач просить розглядати справу без його участі з підтриманням позовних вимог, в обґрунтування яких посилається на те, що відповідач ОСОБА_4 є колишньою дружиною ОСОБА_1, яка після розірвання шлюбу покинула місце проживання АДРЕСА_1, і з 2009 року в квартирі не проживає, не бере участі в її утриманні, а тому вважається такою, що втратила право на користування нею.

Згідно заяв від 04.08.2015р. ОСОБА_2, ОСОБА_3 просять справу розглядати без їхньої участі, підтримують пояснення позивача.

Представник Управління Державної міграційної служби України у Тернопільській області у наданому поясненні вказує, що рішення по справі щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття її з реєстраційного обліку, справу просить розглядати без її участі.

В судове засідання відповідач не з'явився, а тому суд в порядку ст.ст. 169, 224 ЦПК України розглядає справу та приймає заочне рішення за наявними у ній доказами.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив наступні факти.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2005р. квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності по 1/3 частки ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_1.

Як вбачається із довідки Виконавчого комітету Великоберезовицької сільської ради від 17.08.2015р. №4892 відповідач ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1 із 01.09.2006р.

Із наданих позивачем у позові пояснень слідує, що ОСОБА_4, яка являється його колишньою дружиною із 2009 року не проживає у АДРЕСА_1, не приймає участі у її утриманні. Згідно Актів від 03.09.2014р., від 02.07.2015р., складеними секретарем селищної ради, секретарем виконавчого комітету, а також засвідченими сусідами, підтверджується факт відсутності ОСОБА_4 із 2009 року по місцю реєстрації і проживання в АДРЕСА_1.

Відповідно до вимог ст. 71 Житлового Кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності її понад встановлені терміни проводиться у судовому порядку ( ст.72 ЖК України).

У відповідності до частини 2 статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За таких обставин, суд, оцінивши зібрані по справі докази приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Будь-яких доказів в спростування позовних вимог під час розгляду справи не подано, а судом не здобуто.

Поряд з цим суд зазначає, що відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Тому, в частині позовних вимог щодо зняття ОСОБА_4 із реєстраційного обліку по місцю проживання в АДРЕСА_1 слід відмовити у їх задоволенні, оскільки позивачем передчасно заявлену таку вимогу без долучення відмови уповноваженого органу на вчинення дій по знятті особи з реєстраційного обліку, що би свідчило про порушення прав позивача.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 169, 212, 224-226, 228, 232, 233 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу Української РСР, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити частково.

2.Визнати ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_5) такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1

3.В частині задоволення позовних вимог щодо зняття ОСОБА_4 із реєстраційного обліку - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії. Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, подавши апеляційну скаргу подана протягом десяти днів з дня проголошення заочного рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяЮ. І. Дзюбановський