Провадження по справі № 2/752/195/15
У Х В А Л А

10.02.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Калініченко Л.С., при секретарі Хмарук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача, визнання угоди недійсною, стягнення коштів та моральної шкоди,-

встановив:

в провадженні Голосіївського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача, визнання угоди недійсною, стягнення коштів та моральної шкоди.

В судовому засіданні 10.02.2012 року представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову у вказаній справі шляхом накладення арешту на розрахунковий рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО» в межах розміру позовних вимог.

В обґрунтування необхідності забезпечення позову представник позивача посилається на приписи статті 151 ЦПК України, згідно з якими суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову і забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Представник позивача вказує на те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі у разі задоволення позову.

Представник відповідача заперечував проти задоволення заяви, вказав, що представник позивача не наводить обґрунтування необхідності застосування такого заходу забезпечення позову. Зазначив про відсутність необхідності у застосуванні заходів забезпечення позову.

Вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданої заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку про те, що заява задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Свою заяву про забезпечення позову представник позивача обґрунтовує тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі в разі задоволення позову, однак на докази, які б свідчили про реальну загрозу утруднення чи неможливості виконання, не вказала і не надала їх суду.

Враховуючи викладене, у задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

Оскільки ч.3 ст.151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зазначене в заяві представника позивача обґрунтування не надає суду підстав для висновку щодо існування реальної загрози утруднення виконання чи неможливості виконання рішення, суд вважає, що у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 151, 153 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» про захист прав споживача, визнання угоди недійсною, стягнення коштів та моральної шкоди - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя