Провадження № 4-с/369/101/15
УХВАЛА

Іменем України

10.12.2015 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві скаргу ОСОБА_1 до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 липня 2015 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою до головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», про визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 липня 2015 року, посилаючись на те, що рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 грудня 2009 року по справі № 2-704/09 вирішено стягнути з нього, ОСОБА_1, на користь ВАТ «ВТБ Банк» грошові кошти в загальному розмірі 421 396 грн. 01 коп.. 03 серпня 2010 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження № 21446837. 09 липня 2015 року державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Про названу постанову від 09 липня 2015 року йому стало відомо лише 24 вересня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Заявник ОСОБА_1 вважав, що вказана постанова прийнята з порушенням норм чинного законодавства України та порушує його права, як сторони виконавчого провадження, а отже, постанова є неправомірною і підлягає скасуванню, виходячи з наступного. Оскаржувана постанова винесена державним виконавцем на підставі вимог ст. ст. 5, 11, п. 4 ст. 47, ч. 5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» в зв»язку з тим, що стягувачем не авансовано витрати на виготовлення технічної документації на нерухоме майно боржника. Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що державний виконавець мав на меті здійснити виготовлення технічної документації на нерухоме майно боржника. Така дія відноситься до визначеного законом переліку виконавчих дій, оскільки вона прямо передбачена частиною 5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» та спрямована на звернення стягнення на майно боржника. При винесенні постанови державним виконавцем порушено вимоги ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою державний виконавець зобов»язаний провести виконавчі дії з виконання рішення майнового характеру протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. З наведеної норми Закону випливає, що будь-які виконавчі дії, в тому числі і виготовлення технічної документації на нерухоме майно боржника, що проводяться державним виконавцем після спливу даного строку, є незаконними та підлягають скасуванню. Постанова про відкриття виконавчого провадження № 21446837 прийнята 03 серпня 2010 року. Згідно вимог ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний був провести всі необхідні виконавчі дії за даним провадженням протягом шести місяців з дня винесення постанови, тобто не пізніше ніж до 03 лютого 2011 року. У вказаному виконавчому провадженні не виносились постанови про зупинення виконавчого провадження, про відкладення проведення виконавчих дій, а також не приймались інші рішення, що зумовили б обов»язкове продовження строку на проведення виконавчих дій з виконання рішення. Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження: 1) 11 квітня 2011 року КП «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» повідомив виконавчу службу про належність боржникові частини квартири № 29; 2) 20 травня 2011 року Головним управлінням Держкомзему у Київській області державну виконавчу службу було повідомлено про наявність у боржника виконавчого провадження у його власність земельної ділянки; 3) 28 вересня 2011 року боржник у виконавчому провадженні надав докази належності йому майнових прав на квартиру № 64, а також керуючись ч. 5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», боржник у виконавчому провадженні подав заяву на ім»я посадової особи виконавчої служби з пропозицією про порядок та черговість реалізації належного боржникові майна з метою виконання судового рішення. Заявник ОСОБА_1 наголошував на тому, що з часу виявлення державним виконавцем належного боржникові у виконавчому провадженні майна (квітень-вересень 2011 року), державний виконавець не вчиняв жодних дій, спрямованих на виконання судового рішення. Лише через чотири роки після виявлення у боржника майна, 24 червня 2015 року листом № 5408-1 державний виконавець запропонував стягувачу здійснити авансування виконавчих дій. При цьому, державним виконавцем не встановлюються строки, протягом яких може бути здійснено авансування виконавчих дій. Матеріали виконавчого провадження не містять документів, що підтверджують відправлення та вручення означеного вище листа № 5408-1 від 24 червня 2015 року про авансування витрат виконавчого провадження, однак, вже 09 липня 2015 року державний виконавець прийняв постанову про повернення виконавчого листа у зв»язку з відсутністю авансування. Заявник ОСОБА_1 вважав, що постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 липня 2015 року винесена головним державним виконавцем Міщенко Л.М. з порушенням ч. 2 ст. 19 Конституції України, ч. 1 ст. 6, ч. 2 ст. 30, ст. 47, ч. 5 ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження», а отже, дана постанова є неправомірною і підлягає скасуванню. 09 липня 2015 року державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Про існування даної постанови від 09 липня 2015 року йому стало відомо лише 24 вересня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження. Останнім днем строку оскарження постанови є 04 жовтня 2015 року, яке припадає на неділю, та з урахуванням ч. 3 ст. 70 ЦПК України є 05 жовтня 2015 року (понеділок). Отже, скаргу було подано з дотриманням встановлених строків.

Враховуючи викладене, заявник ОСОБА_1 просив визнати неправомірною і скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 липня 2015 року, прийняту головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 у виконавчому провадженні за № 21446837.

Заявник ОСОБА_1 подав суду заяву, у якій скаргу підтримав і просив її задовольнити та розглянути справу у його відсутності.

У судове засідання представник заінтересованої особи Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не з»явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі.

У судове засідання головний державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції ОСОБА_2 не з»явився, про дату, час і місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. До суду надійшов лист ВДВС Києво-Святошинського РУЮ про розгляд справи у відсутності представника відділу.

Суд, з»ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно вимог ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

З наданих суду матеріалів виконавчого провадження № 21446837 Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області вбачається, що Постановою про відкриття виконавчого провадження від 03 серпня 2010 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області Міщенко Л.М. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-704а/09, виданого 11 травня 2010 року Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» 421 396 грн. 01 коп., і накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_1, у межах суми звернення стягнення-421 396 грн. 01 коп..

02 березня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ винесено Постанову про зміну сторони виконавчого провадження, відповідно до якої постановлено замінити стягувача з ТОВ «Кредекс Фінанс» на стягувача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

09 липня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 винесено Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, в якій постановлено виконавчий лист № 2-704а/09, виданий 11 травня 2010 року Києво-Святошинським районним судом про стягнення з ОСОБА_1 на користь ВАТ «ВТБ Банк» 421396 грн. 01 коп. на підставі вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернути стягувачу. В постанові від 09 липня 2015 року головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 зазначено, що заходами, вжитими державним виконавцем щодо перевірки майнового стану, встановлено. що згідно відповіді МРЕВ ДАІ у Києво-Святошинському районі транспортних засобів за боржником не зареєстровано. Згідно відповіді на запит до Пенсійного Фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсію та працюють за трудовим та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи інформація відсутня; згідно відповіді на запит до Пенсійного Фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії-інформацію не знайдено; згідно відповіді на запит до ДПС України по джерела отримання доходів-інформація відсутня в ДРФО; згідно відповіді ДПС України про номери рахунків, відкритих у банках чи інших фінансових установах боржниками-боржник на обліку в органах ДПС не перебуває. Згідно відповіді Києво-Святошинського БТІ за боржником зареєстровано право власності на частину квартири за адресою: АДРЕСА_1. Згідно відповіді Держкомзему за боржником зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 5,4731 га на території Княжицької сільської ради, Броварського району, Київської області. Як зазначено в постанові, державним виконавцем з метою своєчасного і в повному обсязі виконання судового рішення, на адресу стягувача надіслано лист про авансування витрат на виготовлення технічної документації на вищевказане нерухоме майно, однак стягувачем не авансовано витрати, авансування яких передбачено законом.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа.

Згідно вимог ч. 2 п. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» про наявність обставин, зазначених у частині першій цієї статті, державний виконавець складає акт.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 47 закону України «Про виконавче провадження» про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов»язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копія постанови у триденний строк надсилається сторонам і може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 в порушення вимог п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» не надіслано стягувачу попередження про повернення йому виконавчого документа, що має передувати прийняттю постанови про повернення виконавчого листа.

Також в порушення вимог ч. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» головним державним виконавцем ВДВС Києво-Святошинського РУЮ ОСОБА_2 не був складений акт про нездійснення стягувачем авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, і такий акт відсутній в матеріалах виконавчого провадження.

Крім того, згідно супровідного листа ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області 10 липня 2015 року надіслав боржнику ОСОБА_1 і стягувачу ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» вказану постанову від 09 липня 2015 року, винесену в ході виконання виконавчого документа-виконавчого листа № 2-704а/09 від 11 травня 2010 року, виданого Києво-Святошинським районним судом Київської області, однак в матеріалах виконавчого провадження відсутні відомості про вручення вказаної постанови боржнику і стягувачу. Як вказав заявник ОСОБА_1, про існування даної постанови від 09 липня 2015 року йому стало відомо лише 24 вересня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Згідно вимог ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов»язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення скарги ОСОБА_1 і визнання неправомірною та скасування постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 липня 2015 року.

Керуючись ст. ст. 383-387 ЦПК України, ст. ст. 6, 11, 47 Закону України „Про виконавче провадження, суд-

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною і скасувати Постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 09 липня 2015 року головного державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області ОСОБА_2 у виконавчому провадженні № 21446837.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 5 днів з дня її проголошення або отримання копії ухвали.

Суддя Ковальчук Л.М.