Провадження № 2/752/6351/15
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

22.12.2015 року Голосіївський районний суд міста Києва

у складі головуючого по справі судді - Шкірай М.І.

за участю секретаря - Безверхої Н.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

за участю представників відповідача - Черненко С.В.

Богданова О.В.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Васильківтрансавто» та Державного підприємства «Київпассервіс» про захист прав споживачів, суд -

Встановив

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з Приватного підприємства «Васильківавтотранс» матеріальну шкоду у розмірі 50 грн. та моральну шкоду у розмірі 5000 грн. і стягнути з Державного підприємства «Київпассервіс» збору за послуги автостанції 49 грн. 86 коп.

В обґрунтування позову позивач вказував, що він має статус учасника бойових дій. 15 вересня 2015 року він придбав в касі автовокзалу «Київ» безкоштовний квиток на проїзд по маршруту Київ-Миколаїв на 16 вересня 2015 року місце № 5, відправлення в 07-15 з платформи № 5, за який він сплатив 49 грн. 86 коп. Підприємством, яке повинно було здійснювати перевезення зазначено Приватне підприємство «Васильківавтотранс». 16 вересня 2015 року о 07 годині позивач намагався скористатись послугами перевізника однак автомобіль автобусу державний реєстраційний номер НОМЕР_2 відмовив позивачу в перевезенні по пільговому квитку, мотивуючи тим, що керівник підприємства дав наказ не перевозити пасажирів по пільговим проїзним документам.

Крім того, позивач зазначав, що купуючи квиток він розраховував потрапити до м. Миколаїв о 17 год. 30 хв., а через неправомірні дії відповідача ПП «Васильківавтотранс» був змушений купити квиток на інший автобус, за який він заплатив 50 грн. та потрапив до м. Миколаїв лише після 20 години, у зв'язку з чим просить стягнути вартість вказаного квитка та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі, пояснив, що водії автобуса відмовили йому у наданні послуг в образливій формі, чим спричинили сильні душевні хвилювання. Після чого, ним було визвано працівників поліції, які відмовились складати протокол. Крім того зазначив, що потрапив у Миколаїв пізно та автобуси до населеного пункту куди йому було потрібно дістатись не ходили у зв'язку з чим, йому прийшлось шукати таксі, що для нього, як пенсіонера, занадто дорого.

Представник Приватного підприємства «Васильківтрансавто» в судовому засіданні позов не визнав, зазначив, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт» органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані забезпечити компенсацію втрат автомобільному перевізнику внаслідок перевезення пільгових категорій пасажирів. Статтею 37 даного закону визначено, що види та обсяги пільгових перевезень установлюються державним замовленням. ПП «Васильківавтотранс» неодноразово зверталось до Державної інспекції України з безпеки на наземному транспорті із листами в яких просили врегулювати питання щодо компенсації втрат автомобільному перевізнику та укладення договору щодо державного замовлення по пільговим перевезенням, однак вказані питання не врегульовані. У зв'язку з чим просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Представник Державного підприємства «Київпассервіс» в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказував, що на виконання ст. 36 ЗУ «Про автомобільний транспорт» підприємство надало позивачу послуги пов'язані з проїздом автобусними маршрутами загального користування.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів-учасників бойових дій, про що свідчить досліджена в судовому засіданні копія посвідчення серія НОМЕР_3 виданого 03 вересня 2001 року Управлінням внутрішніх справи Миколаївської області.

15 вересня 2015 року позивач придбав у Державного підприємства «Київпассервіс» пільговий квиток на рейс № 1171 Київ-Миколаїв, місце № 5, відправлення 16 вересня 2015 року о 07 годині 15 хвилин, перевізник Приватне підприємство «Васильківавтотранс».

16 вересня 2015 року о 07 годині позивач намагався скористатись послугою перевезення за вказаним білетом, в чому йому було відмовлено водієм автобуса.

Пунктом 7 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», учасникам бойових дій надаються такі пільги: безплатний проїзд усіма видами міського пасажирського транспорту, автомобільним транспортом загального користування в сільській місцевості, а також залізничним і водним транспортом приміського сполучення та автобусами приміських і міжміських маршрутів, у тому числі внутрірайонних, внутрі- та міжобласних незалежно від відстані та місця проживання.

Відповідно до вимог ст. 37 Закону України «Про автомобільний транспорт», пільгові перевезення пасажирів, які відповідно до законодавства користуються такими правами, забезпечують автомобільні перевізники, які здійснюють перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування.

Автомобільному перевізнику, який здійснює перевезення пасажирів на автобусних маршрутах загального користування, забороняється відмовлятися від пільгового перевезення, крім випадків, передбачених законом.

Безпідставна відмова від пільгового перевезення тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Види та обсяги пільгових перевезень установлюються замовленням, у якому визначається порядок компенсації автомобільним перевізникам, які здійснюють перевезення пасажирів на маршрутах загального користування, збитків від цих перевезень.

За змістом п. 2 ст. 49 даного закону, договір перевезення пасажира автобусом на маршруті загального користування укладається між автомобільним перевізником та пасажиром. Цей договір вважається укладеним з моменту придбання пасажиром квитка на право проїзду, а для осіб, які користуються правом пільгового проїзду, - з моменту посадки в автобус.

В судовому засіданні представники відповідачів не заперечували проти обставини щодо відмови позивачу у наданні послуги перевезення вищевказаним маршрутом.

Щодо посилання представника Приватного підприємства «Васильківпастранс» суд прийшов до висновку про наступне.

Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про автомобільний транспорт», забезпечення організації пасажирських перевезень покладається: на міжміських і приміських автобусних маршрутах загального користування, що виходять за межі території області (міжобласні маршрути), - на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері транспорту.

За змістом ст. 29 вказаного закону, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування зобов'язані надати перевізникам, які здійснюють пільгові перевезення пасажирів та перевезення пасажирів за регульованими тарифами, компенсацію відповідно до закону.

Отже, з аналізу вказаних норм права вбачається, що компенсацію отримують лише ті перевізники які здійснюють перевезення, тому посилання відповідача щодо правомірної відмови за відсутності державного замовлення не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За змістом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Як роз'яснив Верховний суд України у постанові пленуму № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У зв'язку з чим, суд вважає за можливе задовольнити частково позов про стягнення моральної шкоди.

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Тому, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову в частині стягнення з Державного підприємства «Київпассервіс», оскільки позивачем не надано належних доказів, щодо відмови підприємства у наданні послуг передбачених ст. 36 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Також підлягають залишенню без задоволення позовні вимоги в частині стягнення Приватного підприємства «Васильківавтотранс» матеріальної шкоди у розмірі 50 грн., оскільки позивачем не надано доказів заподіяння йому такої шкоди.

Таким чином, розглянувши цивільну справу, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими частково обгрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Частково задовольняючи позов суд керувався вимогами Цивільного кодексу України, Законів України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» та «Про автомобільний транспорт».

Крім того, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін.

Керуючись ст. ст. 10-11; 28-29; 57-60; 158; 179; 185; 209; 212; 214-215 ЦПК України, суд -

Вирішив

Позов ОСОБА_1 до Приватного підприємства «Васильківтрансавто» та Державного підприємства «Київпассервіс» про захист прав споживачів - задовольнити частково.

Стягнути Приватного підприємства «Васильківтрансавто» () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1) в рахунок відшкодування моральної шкоди 3000 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя