Справа №442/7263/15-ц
Провадження №2/442/2485/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

17 грудня 2015 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Нестір А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дрогобич цивільну справу за позовом ОСОБА_1 акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 486329,67 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що позивач та відповідач 28.12.2007 року уклали кредитний договір №DN81AR12870092, за яким останній отримав кредит у розмірі 108182 грн. терміном до 26.12.2014 року. Погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісяця в період сплати з відсотками комісією, а також інші витрати по кредитному договору. У звязку з порушенням зобовязанням станом на 16.10.2015 року у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 486329,67 грн., яка складається з 77489,12 грн. заборгованість за кредитом 54019,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27872,55 грн. - заборгованість за комісією, 326948,27 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязання.

Представник позивача в судове засідання, подав заяву про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, відсутність заперечень відносно заочного рішення.

Відповідач в судове засідання не зявився, не повідомивши причин, хоча повістки йому були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у його відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Зясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково, виходячи з наступного.

Матеріалами справи встановлено, що 28.12.2007 року між позивачем ОСОБА_1 акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір № DN81AR12870092 строком по 26.12.2014 року у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 108182 грн. з щомісячною сплатою коштів в сумі 1734 грн.

Відповідач не виконав взятих на себе кредитних зобовязань, не сплачував щомісячні обовязкові платежі, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором станом на 16.10.2015 року становить 486329,67 грн., яка складається з 77489,12 грн. заборгованість за кредитом 54019,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27872,55 грн. - заборгованість за комісією, 326948,27 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязання.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути заборгованість частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції.

Разом з тим, статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування пені має місце поза межами одного року.

Однак нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Отже, виходячи із засад цивільного права, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року.

Заяв про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу не звертався і суд за власною ініціативою позбавлений права її застосовування.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а також інші обставини, що мають значення у справі.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Статтею 616 ЦК України передбачено, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, суд відповідно зменшує розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника. Суд має право зменшити розмір збитків та неустойки, які стягуються з боржника, якщо кредитор умисно або з необережності сприяв збільшенню розміру збитків, завданих порушенням зобов'язання, або не вжив заходів щодо їх зменшення.

При цьому суд може прийняти рішення про зменшення розміру пені як за власною ініціативою, так і за клопотанням боржника, і це є правом суду при розгляді справи враховуючи вимоги об'єктивності, реальності і справедливості, а також те, що в даному випадку розмір пені значно перевищує розмір заданих збитків, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір такої до тіла кредиту.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача заборгованості за вказаним кредитним договором станом на 16.10.2015 року в загальному розмірі 236870,52 грн., яка складається з : 77489,12 грн. заборгованість за кредитом 54019,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27872,55 грн. - заборгованість за комісією, 77489,12 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязання.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214,224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №DN81AR12870092, від 28.12.2007 року у загальному розмірі 236870,52 грн., яка складається з : 77489,12 грн. заборгованість за кредитом 54019,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 27872,55 грн. - заборгованість за комісією, 77489,12 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобовязання.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1)на користь ОСОБА_1 акціонерного товариства «Приватбанк» 2368,70 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Івасівка