Провадження № 2/537/731/2015
Справа № 537/1958/15-ц
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.12.2015 року Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Хіневич В.І., при секретарі Гавриш А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 згідно якого прохав суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики у розмірі 45 900, 00 грн. та понесені судові витрати.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 10 квітня 2015 року він надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 45 900,00 грн., про отримання яких відповідач надав розписку. Згідно розписки від 10.04.2014 року відповідач зобовязався повернути вказані кошти не пізніше 1 червня 2014 року. Відповідачем кошти в строк повернуті не були, тому прохає суд їх стягнути.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові та прохав задовольнити.

Представник позивача - адвокат за угодою ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав та прохав їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказав, що кошти в борг у позивача не брав і розписки не писав. Вказав, що розписку від його імені могла написати його помічниця яка на той момент працювала у нього.

Суд, заслухавши сторін та представника позивача, вивчивши матеріали справи, повно і всебічно зясувавши обставини, дослідивши та проаналізувавши представлені докази в їх сукупності, встановив наступне.

Згідно зі ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст.1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 2 липня 2014 року № 6-79цс14).

Таким чином, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, має містити умови отримання позичальником певної грошової суми саме в борг із зобов'язанням її повернення, та дату отримання коштів. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа, і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки.

Саме такий правовий висновок про застосування статей 1046, 1047 ЦК України міститься в Постанові пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13.

Вказані правові висновки викладені у Постановах пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року у справі № 6-63цс13 та від 02 липня 2014 року № 6-79цс14 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх судів України.

З тексту поданої позивачем розписки від 10.04.2014 року вбачається, що ОСОБА_2 взяв в борг в ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 45 900,00 грн. та зобовязався їх повернути за погодженим графіком, не пізніше 1 червня 2014 року.

Під час розгляду справи для зясування питання про те, чи дійсно текст розписки та підпис у ній був виконаний відповідачем, ухвалою суду від 01.07.2015 року за клопотанням відповідача по справі призначалася судова почеркознавча експертиза. Витрати по сплаті експертизи покладалися на відповідача. Однак вказана експертиза не була проведена, так як оплата за її проведення не надійшла.

Суд не бере до уваги дані про наявність на час отримання грошових коштів від позивача коштів на особовому рахунку відповідача, так як вказані дані не є доказом того, що останній не міг отримувати кошти від позивача згідно розписки.

Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оскільки від проведення запропонованої судом судово-почеркознавчої експертизи для встановлення дійсності чи недійсності відповідачевого підпису в договорі позики відповідач відмовився, не сплативши кошти за її проведення, суд вважає, що вказана розписка була написана саме відповідачем.

З огляду на зміст розписки від 10.04.2014 року, суд приходить до висновку про наявність між сторонами грошових зобов'язань, які випливають із договору позики.

Приписами ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені Договором.

Належними та допустимими доказами відповідач суду не спростував доводи позивача, не довів виконання зобовязання з вчасного повернення коштів.

Тож зважаючи, що відповідач в установлений у розписці строк своє зобовязання не виконав, тим самим порушив вимоги ст. 1049 ЦК України, суд вважає позов підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 197, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст. ст. 1046, 1047 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає за адресою: м. Кременчук, пр.. Парковий 10, на користь ОСОБА_1 суму боргу за договором позики у розмірі 45 900,00 (сорок пять тисяч девятсот) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2436 грн. витрат на правову допомогу та 459,00 грн. судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.І. Хіневич

Повний текст рішення суду виготовлено 29.12.2015 року