Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

"25" грудня 2015 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Присяжний А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_1. звернувся до суду з уточненим позовом до ОСОБА_2 в якому просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом, після померлої 06.04.2004 року ОСОБА_3, на спадкове майно, а саме на домоволодіння №58, по вулиці Балтська дорога в м.Одесі, загальною площею 125,2 кв.м, в тому числі житловою площею 63,8 кв.м., яке розташовано на земельної ділянці площею 1 885 кв.м.

Обґрунтовує свої вимоги тим, що 06 квітня 2004 року померла його тітка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. На випадок своєї смерті вона залишила на ім'я позивача заповіт, в якому заповіла йому все майно, яке їй буде належати на день смерті.. В зазначений законом строк, позивач ОСОБА_1 звернувся із заявою до Четвертої одеської державної нотаріальної контори, де була відкрита спадкова справа №121/2004 року, зареєстровано в реєстрі за №3-21-03. 04.11.2004 року ОСОБА_1 було видане свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Проте, вказане свідоцтво не охопило все спадкове майно, яке на день смерті належало ОСОБА_3

Як стало відомо позивачу, що згідно свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого виконавчим комітетом Ленінської районної Ради депутатів трудящих від 22 травня 1961 року, ОСОБА_3 належало домоволодіння по вулиці Балтська дорога, будинок №58. Однак ОСОБА_3 за життя не встигла його зареєструвати в КП «МБТІ» Одеської міської ради.

ОСОБА_1 прийняв спадщину, володіє нею, проводить поточні ремонти.

Брат позивача, відповідач по справі, ОСОБА_2 незадоволений тим, що їх тітка ОСОБА_3 заповіла все майно після смерті позивачу і також претендує на домоволодіння за адресою: Балтська дорога, будинок №58 в місті Одесі.

Висловлюючи свою незгоду з тим, що його усунуто від спадкування та заявляючи свої права на спадщину, ОСОБА_2 відмовляється повернути на вимогу позивача, оригінал свідоцтва про право власності на спірне домоволодіння, яким він заволодів ще в 2004 році.

В судове засідання позивач не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, надав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність (а.с.17).

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду письмову заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи у його відсутність (а.с.16).

У звязку з викладеним, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача, який був повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, так як у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224-226 ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що позов є обґрунтованим, є доказаним, тому підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, про те, що ОСОБА_3 є власником домоволодіння №58 по вулиці Балтська дорога в м.Одесі на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, яке видано 22.05.1961 року Жилкомунвідділом Виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящихся (а.с.10);

Відповідно до заповіту, який посвідчений 12.04.2003 року державним нотаріусом Четвертої Одеської державної нотаріальної контори ОСОБА_4, реєстровий номер 2-327, ОСОБА_3 заповіла усе її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_1 (а.с.9);

06.04.2004 року померла ОСОБА_3, про що Першим Відділом РАЦС Суворовського районного управління юстиції м.Одеси видано свідоцтво про смерть серія І-ЖД № 379257 від 07.04.2004 року, складений актовий запис №704 (а.с.20);

23.12.2015 року до Суворовського районного суду м.Одеси надійшла копія спадкової справи з Четвертої Одеської державної нотаріальної контори за №121/2004, щодо майна померлої 06.04.2004 року ОСОБА_3М.(а.с.18);

З матеріалів спадкової справи вбачається про те, що 24.04.2004 року, ОСОБА_1 звернувся до Четвертої одеської нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, яка відрилася після померлої 06.04.2004 року ОСОБА_3 (а.с.19);

Відповідно до письмової довідки КП ЖКС «Пересипське» №315, ОСОБА_3 проживала та була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 а з 01.08.1984 року по день смерті (а.с.24);

04.11.2004 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на майно померлої 06.04.2004 року ОСОБА_3, одноквартирний будинок з надвірними господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: м.Одеса, вул.Гладкова, 201а (а.с.38);

Відповідно до ст. 1216, 1217 та 1220 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців) та здійснюється за заповітом, або за законом та відкривається внаслідок смерті цієї особи.

Згідно ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до статей 1233, 1234, 1235, 1236 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов'язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Згідно статті 1247 ЦК України, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до статті 1217, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно статті 1222, 1223 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцями за заповітом можуть бути юридичні особи та інші учасники цивільних відносин (стаття 2 цього Кодексу). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Як передбачено ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до норми ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

В силу ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, після померлої 06.04.2004 року ОСОБА_3, оскільки у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Приймаючи до уваги те, що визнання права власності на спадкове майно є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, суд вважає, що вимоги позивача, підлягають задоволенню, оскільки відсутність у спадкодавця державної реєстрації домоволодіння №58, по вулиці Балтська дорога в м.Одесі, загальною площею 125,2 кв.м, в тому числі житловою площею 63,8 кв.м., яке розташовано на земельної ділянці площею 1 885 кв.м., унеможливлює оформлення спадкових прав спадкоємця у нотаріальному порядку.

При таких обставинах, позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом, після померлої 06.04.2004 року ОСОБА_3М, на спадкове майно, а саме на домоволодіння №58, по вулиці Балтська дорога в м.Одесі, загальною площею 125,2 кв.м, в тому числі житловою площею 63,8 кв.м., яке розташовано на земельної ділянці площею 1 885 кв.м. підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 64 209, 212-215,218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 392, 1217, 1233, 1268, 1269 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН:НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2) право власності в порядку спадкування за заповітом після померлої 06.04.2004 року ОСОБА_3, на домоволодіння №58, по вулиці Балтська дорога в м.Одесі, загальною площею 125,2 кв.м, в тому числі житловою площею 63,8 кв.м., яке розташовано на земельної ділянці площею 1 885 кв.м.

Копію заочного рішення направити сторонам по справі.

Рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Аліна С.С.