Справа № 523/3981/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" грудня 2015 р.

Суворовський районний суд м.Одеси, в складі:

головуючого судді - Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №15 в м. Одеса, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог: Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотеки, -

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 у відповідність до ч.2 ст.258 СК України звернулася до суду з позовними вимогами в інтересах онучки ОСОБА_4, в яких зазначила, що 29.12.2006р. її дочка - ОСОБА_2 уклала з АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «ДельтаБанк», кредитний договір. З метою забезпечення кредитного договору ОСОБА_2 передала Банку в іпотеку належну їй на праві власності кв.№89, в будинку №6, по вулиці Ак. Заболотного, в м. Одесі. Разом з тим, на думку позивача, договір іпотеки є недійсним та порушує права малолітньої онучки, так як був укладений без згоди органу опіки та піклування, оскільки на час укладання договору в квартирі постійно, а саме з серпня 2006р.,проживала ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з малолітньою дитиною в квартирі з того часу проживала вона та ОСОБА_2 Посилаючись на зазначені обставини позивач просить визнати недійсним договір іпотеки від 29 грудня 2006р.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні предявлені позовні вимоги підтримав, просить задовольнити.

Представник ПАТ «Дельта Банк» посилаючись на безпідставність предявлених позовних вимог, а також на непорушення прав малолітньої дитини укладеним договором, просить відмовити у їх задоволенні. Додатково представник Банка просить застосувати наслідки пропуску ОСОБА_1 строків позовної давності.

ОСОБА_2 предявлені позовні вимоги визнала у повному обсязі, та зазначила, що дійсно вона з серпня 2006р. за договором найму почала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2, а потім 29 грудня 2006р. придбала її за кредитні грошові кошти. ОСОБА_2 стверджує, що разом з нею проживала її дочка ОСОБА_4. Ухвалою суду було відмовлено у прийняті визнання позовних вимог ОСОБА_2 В судове засідання призначене на 17 грудня 2015р. відповідач не зявилася. Її неявка визнана судом неповажною.

Приватний нотаріус ОСОБА_3 у судове засідання не зявився без поважних на те причин. Про час та місце розгляду справи був сповіщений належним чином.

Від представника органу опіки та піклування до суду надійшла заява про розгляд справи у їх відсутність.

Вислухавши сторін та їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд прийшов до наступного висновку.

Так, з матеріалів справи убачається, що29 грудня 2006р.між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого Банк надавШаповало Н.М. кредитні грошові кошти у розмірі 78700,00 доларів США, на придбання квартири АДРЕСА_1.

В той же день між Банком та ОСОБА_2 було укладено іпотечний договір за умовами якого остання, як Іпотекодвець, в рахунок належного виконання прийнятогокредитного зобовязання, передала Банку - Іпотекодержателю, іпотеку у вигляді квартири АДРЕСА_2. Договір був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3, реєстровий номер 3725.

Слід зазначити, що передана в іпотеку квартира, була придбана ОСОБА_2 29 грудня 2006р. у її власника ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу, який в той же день був зареєстрований в Держаному реєстрі правочинів.

В звязку з неналежним виконання прийнятих на себе зобовязань по кредитному договору рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 лютого 2015р. (справа №523/14192/14-ц) в рахунок стягнення заборгованості по кредиту у розмірі 98206,76 доларів США було звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання за ПАТ «Дельта Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_3. Виконання рішення було відстрочено на строк дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Позивач в обґрунтування доведеності факту місця проживання малолітньої дитини представила наступні докази: акт від 09 серпня 2015р., складений сусідами ОСОБА_2 в якому зазначено проживання ОСОБА_4 в іпотечній квартирі з серпня 2006р.; довідку з Одеської спеціалізованої школи №40 про навчання ОСОБА_4 дочки ОСОБА_2 у 8-а класі. Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7, сусідка по квартирі та ОСОБА_8 дочка ОСОБА_1 також зазначали, що ОСОБА_9 проживала разом з матерю ОСОБА_2 в спірній квартирі з серпня 2006р.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Згідно зі ст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволуоргану опіки та піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Отже, при укладені договорів іпотеки щодо нерухомого майна, право власності або право користування яким мають малолітні діти, обовязково вимагається дозвіл органів опіки та піклування.

Статтею 29 ЦК України передбачено, що місце проживання дитини визначається за місцем проживання батьків. Виходячи зі змісту ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» місце фактичного проживання особи не може бути залежним від місця її реєстрації, а тому місцем проживання особи може бути будь-яке жиле приміщення, у якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. Відтак, місцем проживання неповнолітньої або малолітньої особи є фактичне місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона дійсно проживає.

Зазначені обставини вказують на безпідставність заперечень представника ПАТ «Дельта Банк», яка зазначала, що відсутність у ОСОБА_2 та її дитини реєстрації в іпотечній квартирі не породжує у них прав та обовязків на жиле приміщення.

Разом з тим, суд вважає, що предмет іпотеки не був місцем постійного проживання матері малолітньої дитини до укладання договору купівлі-продажу. Як було зазначено вище право власності на зазначену квартиру у ОСОБА_2, виникло після укладання договору купівлі-продажу, тобто 29 грудня 2006р. За відсутності документального підтвердження правомірності вселення та проживання в квартирі до її придбання (договір найму, оренди тощо), суд вважає, що ОСОБА_2 та її дочка ОСОБА_4 проживали в спірній квартирі, як тимчасові мешканці, а відтак не набували будь-яких прав та обовязків на жилу площу в квартирі. Не підтверджено належними доказами і визнання права користування на спірну квартиру за ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з боку попереднього власника квартири - ОСОБА_6 Зважаючи на викладене не можна вважати, що на час укладання договору купівлі-продажу квартири від 29 грудня 2006р. були порушені права та охоронювані законом інтереси малолітньої ОСОБА_4 на житлове приміщення.

Більш того, про наявність будь-яких прав проживання в жилому приміщені інших осіб не заявляла і сама ОСОБА_2 при передачі квартири в іпотеку (п.1.7. Договору іпотеки).

Крім того, слід зазначити, що позивачем був пропущений строк позовної давності в частині заявлених вимог про визнання недійсним договору іпотеки з наступних підстав.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Спеціальна позовна давність щодо стягнення неустойки (пені, штрафу) встановлюється тривалістю в один рік.

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу строку давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому поряду через суд.

Таким чином, у разі порушення прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої дитини, а саме недотримання вимогст. 177 СК України та ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» під час укладання оспорюваного договору, позовна давність за вимогами законного представника дитини про визнання договору недійсним повинен обчислюватися з дня укладання оспорюваного договору.

У виниклих між сторонами правовідносинах строк позовної давності складає три роки.

Як зазначено вище договір іпотеки був укладений29.12.2006р. З даними позовними вимогами ОСОБА_1 в інтересах свої онучки звернулася до суду 17.03.2015р., про що свідчить відмітка на позовній заяві вхідної кореспонденції суду. Тобто, позивач звернувся до суду з пропуском визначеного законом трирічного строку.

Таким чином встановлені у судовому засіданні фактичні обставини вказують на пропущення позивачем строку позовної давності, що вказує на обґрунтованість заяви представника Банку про застосування наслідків пропущення строків позовної давності, а як наслідок на підставу для відмови в задоволенні предявлених позовних вимог.

Разом з тим, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити в звязку з відсутністю порушеного права, так як укладеним договором іпотеки не порушувалися права малолітньої ОСОБА_4 на спірну жилу площу.

На підставі викладеного у задоволенні позовних вимог слід відмовити у поновному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60,88,209, 212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог: Органу опіки та піклування Суворвоської районної адміністрації Одеської міської ради, Приватного нота ріуса Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_3 про визнання недійсним договору іпотекивідмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня оголошення рішення суду.

Суддя