Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2015 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3, ОСОБА_4

При секретарі Решетник М.С.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_5 на заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2014 року по справі за позовом ОСОБА_6(правонаступник ОСОБА_7 держадміністрація Одеської міської ради) до ОСОБА_5

-про визнання втратившою право користування квартири,-

ВСТАНОВИЛА:

07.10.2014 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовними вимогами в котрих просила суд в порядку ст.71,72 ЖК України визнати ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою № 46 в будинку № 61 по вул. Лузанівська у м. Одесі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідачка являється її донькою, котра в спірному помешканню не проживає з 2008 року без поважних причин та не сплачує за неї комунальні послуги.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 20014 року позовні вимоги задоволено. Суд визнав ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою, що втратила право користування квартирою № 46 в будинку № 61 по вул. Лузанівській у м. Одесі.

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси, залишену без змін ухвалою апеляційного суду Одеськолї області від 14.04.2015 року, провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5 про визнання втратившою право користування квартири зупинено до спливу встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини, а саме по 27.06.2015 року.( а.с.55)

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 25 вересня 2015 року залучено у справі до участі в якості правонаступника позивача ОСОБА_6 ОСОБА_7 районну адміністрацію Одеської міської ради.( а.с.118)

Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2015року заяву ОСОБА_5 про перегляд заочного рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17 жовтня 20014 року залишено без задоволення.( а.с.144)

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду з закриттям провадження по справі в звязку зі смертю позивачки, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, так як вона належним чином не була сповіщена про час та місце судового розгляду, в спірній квартирі вона не проживала з поважних причин та на те, що спірна квартира була приватизована її матірю, а вона є єдиним спадкоємцем після її смерті та повинна бути залучена в якості її правонаступика.

В судове засідання представник ОСОБА_7 районної адміністрації не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином.

В силу ст.305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Колегія суддів заслухавши суддю-доповідача, яка доповіла зміст рішення, вислухавши пояснення сторін, що зявились, перевіривши доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування квартирою № 46 в будинку № 61 по вул. Лузанівська у м. Одесі, так як в ній не проживає без поважних причин з 2008 року, залишила квартиру добровільно та не сплачує за неї комунальні послуги.

Проте з таким судженням районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Стаття 71 ЖУ УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Як вбачається з матеріалів справи на підтвердження не проживання відповідачки в спірній квартирі, позивачкою наданий акт від 02.10.2014 року мешканців будинку № 61, котрі підтвердили, що з 2008 року ОСОБА_8 не проживає в спірній квартирі, котрий судом був взятий до уваги( а.с.6).

Згідно ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання.

За правилами ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до статті 6 пункту 1 Конвенції передбачено, що кожен має право на справедливий…розгляд його справи… судом, встановленим законом…,який вирішив спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру…».

Між тим, розглядаючи право відповідачки на житло, котре гарантовано Конституцією, районний суд, впродовж 10 днів вирішив це питання на користь позивачки за її відсутності.

Судова колегія вважає, що наявність акту за 5 днів до подачі позову не може засвідчувати факт не проживання відповідачки за спірною адресою впродовж з 2008 року, а тому районний суд помилково дійшов до висновку. що остання без поважних причин не проживала в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2008 року. Сама по собі несплата за комунальні послуги не може засвідчувати факт не проживання особи в спірному помешканню без поважних причин.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції помилково вважав, що з 2008 року відповідачка без поважних причин не проживає в спірній квартирі, що свідчить про порушення судом ст.ст.212-214 ЦПК України, та не врахував норми матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, судова колегія прийшла до висновку, що рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову в заявлених вимогах.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи позивачка померла 30 грудня 2014 року( а.с. 101).

Відповідно до вимог ст.310 ч.1 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження по справі або залишенням без розгляду з підстав, визначених ст.ст.205 і 207 цього кодексу.

За правилами ст. 205 ч.6 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі якщо, померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництво.

З матеріалів справи вбачається, що на час ухвалення судового рішення, спірна квартира не була приватизована та належала на праві власності органам місцевого самоврядування.

Право власності на спірну квартиру, позивачка набула 28.11.2014 року на підставі свідоцтва про право власності на житло від 14.11.2014 року.

Виходячи з того, що ОСОБА_5 є її правонаступником, а суд помилково залучив в якості правонаступника ОСОБА_7 райдержадміністрацію, судова колегія закриває провадження по справі в звязку за смертю позивачки.

Керуючись ст.ст.218, 310, 315, 317,319 ЦПК України, судова колегія

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити .

Заочне рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.10.2014 року скасувати.

Провадження по справі за позовом ОСОБА_6(правонаступник ОСОБА_7 держадміністрація) до ОСОБА_5 про визнання втратившою право користування квартири закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржена на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.А.Калараш

ОСОБА_9