Провадження № 2/522/8923/15
01 грудня 2015 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси в складі:
головуючого судді - Домусчі Л.В.,
при секретарі Шевчик В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ПАТ Банк «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «ПОРТО-ФРАНКО» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -
Позивач 31.08.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2767/2-07 від 29.10.2007 року у розмірі 1 394 639, 43 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що ПАТ Банк «Порто-Франко» та Відповідач ОСОБА_2 29.10.2007 року уклали кредитний договір № 2767/2-07, за умовами якого відповідач отримала кредит грошових коштів на суму 1 111 000, 00 грн., зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 21.08.2014 року. Банк виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, та надав кредитні кошти позичальнику, а остання, всупереч умов договору, не здійснювала платежі для погашення суми заборгованості по кредиту та нарахованих процентах, чим порушила взяті на себе договірні зобов'язання. У звязку з чим у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 27 серпня 2015 року склала 1 394 639, 43 грн..
У судове засідання 01.12.2015 року представник ОСОБА_3. діючий в інтересах АБ «Порто-Франко» (діє на підставі довіреності № 04/35 від 02 лютого 2015 року) не з'явився, але надав до суду письмову заяву, згідно якої просив суд розглядати справу за його відсутності, у якій також зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання 01.12.2015 року не зявилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, поважних причин неявки суду не представила. Суд у звязку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки у судове засідання, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ч.4 ст.169 ЦПК України, у порядку ст. ст. 224-225 ЦПК України при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів.
Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № 2767/2-07 від 29.10.2007 року Відповідач отримала кредит грошових коштів в сумі 1 111 000, 00 грн., зі сплатою 12 % річних, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості 21.08.2014 року. між сторонами також були укладені додаткові угоди до кредитного договору №1 від 28.08.2009 року, №2 від 26.08.2010 року, №3 від 26.08.2011 року, №4 від 23.08.2012 року, №5 від 22.08.2013 року.
Банк виконав повністю свої зобов'язання та у відповідності до умов кредитного договору надав позичальнику кредит у сумі 1 111 000, 00 грн. Однак, відповідач свої зобов'язання належним чином не виконала, у зв'язку з чим умови кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків відповідачем не були виконані.
Відповідно до розрахунку станом на 27.08.2015 року заборгованість ОСОБА_2 за Кредитним договором складає 1 394 639, 43 грн., з яких:
- загальна заборгованість за кредитом: 1 102 273, 59 грн.;
- загальна заборгованість за відсотками: 141 695, 01 грн.;
- пеня за виникнення простроченої заборгованості: 150 670, 83 грн.
Відповідно до ч.1, ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.
Згідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, Відповідач порушує зобов'язання за даним договором.
Згідно ч.2 ст. 615 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.
Згідно із ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Ані вищевказаним договором, ані законодавством України підстав невиконання зобовязання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не передбачено.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Також відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Таким чином, судом було встановлено, що умови Кредитного договору щодо своєчасної сплати кредиту та нарахованих відсотків Відповідачем не виконані.
Розрахунок суми заборгованості міститься в матеріалах справи (а.с.9).
Жодних доказів щодо сплати грошових коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала. На момент розгляду справи доказів про погашення відповідачем кредиту, сплати комісій, відсотків, пені, штрафу, тощо у суду немає.
Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафу (комісій), заявлені обґрунтовано, так як це передбачено укладеним кредитним договором та діючим законодавством України.
Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.
Отже, допустивши прострочення кредиту, відповідач порушила не тільки свої договірні зобов'язання, а й вимоги законодавства України, на підставі чого суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача всієї суми заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Відповідно до п.22 ч. 1. ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору звільняються: уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.
Як вбачається з поданих до суду документів, до суду звернувся представник уповноваженої особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб ОСОБА_1
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.
Відповідно до змісту ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Отже, стягненню з відповідача на користь держави підлягають витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 946 (тринадцять тисяч девятсот сорок шість) грн.. 39 коп.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 3, 10, 57, 60, 88 ч.3, ч.4 ст. 169, 179, 197 ч.2, 208-209, 212-215, 218, 224-225 ЦПК України; ст.ст. 1, 3, 509, 524, 525, 526, 527, 530, 533, 536, 546, 549, 610-612, 624-626, 627-629, 631, 638, 639, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд,
Позовну заяву ПАТ Банк «Порто-Франко» в особі уповноваженої особи фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АБ «ПОРТО-ФРАНКО» ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь ПАТ Банк «Порто-Франко» (МФО 328180, ідентифікаційний код 13881479) заборгованість за Кредитним договором №2767/2-07 від 29.10.2007 року в сумі 1 394 639, 43 грн., з яких:
- загальна заборгованість за кредитом: 1 102 273, 59 грн.;
- загальна заборгованість за відсотками: 141 695, 01 грн.;
- пеня за виникнення простроченої заборгованості: 150 670, 83 грн.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь держави суму судового збору у розмірі 13 946 (тринадцять тисяч девятсот сорок шість) грн.. 39 коп.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до палати по цивільним справам апеляційного суду Одеської області шляхом подачі через Приморський суд м Одеси на протязі 10-ти днів з дня проголошення рішення, апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Домусчі Л.В.

01.12.2015