У Х В А Л А

судового засідання

17.12.2015 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова,

в складі:

головуючого судді Ванівського Ю.М.

при секретарі Буюклі В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження,-

в с т а н о в и в :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, якою просить поновити термін подадання заяви, якщо такий пропущено; скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 23.11.2015 року / 10521 ВП № 49268401 державного виконавця Франківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2, або зупинити дію такої надавши йому можливість оскаржити у законному порядку судовий наказ № 2-н/465/542/15 виданий 05.06.2015 року Франківським районним судом м. Львова.

В обґрунтування поданої заяви покликається на те, що оскаржувану постанову він отримав поштою 28.11.2015 року. Судовий наказ на виконання якого відкрито виконавче провадження та винесено вказану постанову ухвалено без його участі у судовому засіданні та без повідомлення його щодо претензій ЛКП «Магістральне». Даний наказ не було скеровано на його адресу, він його не отримав, тому був позбавлений можливості оскаржеення судового наказу.

У судове засідання заявник та представник Франківського ВДВС Львівського МУЮ не зявилися, суд вважає за можливе розглянути заяву на підставі наявних матеріалів справи.

Дослідивши матеріали заяви, оглянувши матеріали справи № 2-н/465/542/15, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно ч.5 ст.124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Статтею 14 ЦПК України передбачено, що судові рішення, які набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до вимог п.1 ч.2 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі документи, що видаються судами.

Судом встановлено, що 05.06.2015 р. Франківським районним судом м. Львова видано судовий наказ, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЛКП «Магістральне» 3554,77 грн. заборгованості за надані комунальні послуги.

На підставі вказаного наказу, державним виконавцем Франківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 49268401 від 23.11.2015 р.

Згідно п.1 ч.1 ст.19 ЗУ "Про виконавче провадження" державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Як вбачається із матеріалів справи, вказаний судовий наказ було скеровано на адресу заявника ОСОБА_1, однак такий повернуто до суду за закінченням терміну зберігання на поштовому відділенні.

Суд не бере до уваги твердження заявника і про те, що його позбавлено можливості оскарження судового наказу, внаслідок неповідомлення його про день розгляду заяви ЛКП «Магістральне», оскільки згідно Розділу ІІ ЦПК України, наказне провадження це вид спрощеного не позовного провадження, яке здійснюється судом без судового засідання, виклику боржника та стягувача.

Аналізуючи норми чинного законодавства, з огляду на викладене, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, оскільки оскаржена постанова винесена згідно з законом.

Відповідно до ч. 1ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» вимоги державного виконавця щодо виконання рішень обов'язкові для всіх органів, організацій, посадових осіб, фізичних і юридичних осіб та території України.

Згідно ч.1 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

За положеннями п. 1 ч.2 ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У відповідності до ст.ст. 1, 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Аналізуючи вище наведенні норми Закону України «Про виконавче провадження» в сукупності з дослідженими судом матеріалами скарги дає підстави суду дійти висновку, що процесуальних порушень при виконанні виконавчого документа виданого допущено не було, оскаржувана постанова є законною, винесеною на підставі Закону України Про виконавче провадження, а тому не підлягає скасуванню.

Керуючись ст.ст.383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

у х в а л и в :

У задовленні заяви ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Ванівський Ю.М.