Справа № 161/7069/15-ц
Провадження № 2/161/2557/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 липня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Кихтюка Р.М.,

при секретарі Шандерик В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документу для виїзду неповнолітньої дитини за кордон без згоди батька,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виготовлення проїзного документу та тимчасовий виїзд за кордон дитини без згоди батька.

Свій позов мотивує тим, що вона та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Луцького міськрайонного суду від 23.12.2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вказує, що вона матеріально утримує та належним чином піклується про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Має змогу вивозити дочку за межі України на оздоровлення та відпочинок, однак, відповідач з незрозумілих причин дозволу на тимчасовий виїзд дитини за кордон не дає.

А тому просить дозволити виготовити проїзний документ для виїзду за кордон неповнолітньої ОСОБА_4 і надати їй дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька ОСОБА_2 до досягнення дитиною повноліття.

Позивач в судове засідання не зявилась, проте подала суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності. Крім того, просить залишити без розгляду позовні вимоги щодо надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон. В решті позов підтримує та просить задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте подав суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності та визнає позовні вимоги щодо надання дозволу на виготовлення проїзних документів.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що відповідач у справі ОСОБА_2 є батьком неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ЕГ №149847 від 05.03.2012 року (а.с. 6).

Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років).

За відсутності одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживає з матірю ОСОБА_1 і даний факт сторонами не оспорюється.

Також встановлено, що в добровільному порядку відповідач згоди на виготовлення проїзних документів для виїзду неповнолітньої дитини за кордон не надає.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантується Конституцією України (ст. 33).

Конвенція про права дитини, прийнята 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р. і ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. (далі - Конвенція) передбачає, що Держави-учасниці поважають право дитини та її батьків залишати будь-яку країну, включаючи власну, і повертатися в свою країну, щодо права залишати будь-яку країну діють лише такі обмеження, які встановлені законом і необхідні для охорони державної безпеки, громадського порядку (order public), здоров'я чи моралі населення або прав і свобод інших осіб і сумісні з визнаними в цій Конвенції іншими правами (ст. 10 п. 2).

Аналогічні норми викладені у ст. 313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч. 1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4), а також у ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»(Закон № 3857-XII). Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до зазначеного Закону та інших законів України (ст. 3 Закону № 3857-XII).

Згідно Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою КМ України від 27.01.1995 р. № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків, здійснюється без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у разі пред'явлення певних документів або їх нотаріально засвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 пп.2 абз. 9).

Відповідно до Конвенції, Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини; відповідно до зобов'язання… за пунктом 1 статті 9 заява дитини чи її батьків на в'їзд у Державу-учасницю або виїзд із неї з метою возз'єднання сім'ї повинна розглядатися Державами-учасницями позитивним, гуманним і оперативним чином, Держави-учасниці надалі забезпечують, щоб подання такого прохання не призводило до несприятливих наслідків для заявників та членів їх сім'ї (ст. 10 п. 1).

Способом захисту цивільного права та інтересу може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, а також інший спосіб, що встановлений законом (ст. 16 ч. 2 ЦК України).

При цьому, кожна особа має право на проживання в сім'ї, може бути примусово ізольована від сім'ї лише у випадках і в порядку, встановлених законом; дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ст. 4 ч. 3, ст.7 ч.ч. 7, 8 СК України).

Крім того, відповідно до ст. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31.03.1995 р. № 231 (із змінами), оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків, документ може бути оформлено на підставі рішення суду.

Отже, як слідує з приписів ст. ст. 150, 155 СК України, здійснюючи свої права та виконуючи обов'язки, батьки повинні передусім дбати про інтереси дитини, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

В даному випадку в інтересах дитини є тимчасові виїзди за межі України для оздоровлення та проведення дозвілля та зумовлені потребою нормального фізичного, духовного і морального їх розвитку.

Таким чином, обставин, які обмежують право неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на виїзд за межі України, суд не вбачає, виїзд за кордон не суперечить інтересам дитини, а тому приходить до висновку про можливість задоволення позову та надати дозвіл на виготовлення проїзних документів для виїзду за межі України строком на 3 роки.

Керуючись ст. ст.10, 11, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 150, 155 Сімейного кодексу України, ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Надати дозвіл ОСОБА_1 на виготовлення проїзних документів для виїзду за кордон неповнолітній дочці ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 без згоди батька ОСОБА_2 строком на 3 роки з дня набрання рішенням суду законної сили.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської області через Луцьким міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Р.М. Кихтюк