провадження № 2/760/7905/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2015 року м. Київ
Солом'янський районний суд м. Києва у складі судді Шевченко Л. В.,
за участю секретаря судового засідання Бугайчука О. Р.,
за участю представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом, ухвалив таке рішення.
Позиції осіб, які беруть участь у справі:
16.10.2015 позивачі звернулися до суду з позовом, в якому просили визнати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1
Позовні вимоги позивачі обґрунтували тим, що квартира АДРЕСА_1 належить їм на праві спільної часткової власності, з яких 3/4 частини квартири належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2009, а 1/4 частини квартири належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998.
Відповідно до довідки форми № 3 від 25.09.2015 № 3910 у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_2 з 29.03.1988, ОСОБА_4 з 04.10.2012, ОСОБА_3 з 17.01.1995 та ОСОБА_5 з 04.10.2012.
Відповідачі, якими є колишній чоловік ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_5, з 01.10.2014 у вказаній квартирі не проживають, своїх речей там не зберігають, квартирою не цікавиться, участі в оплаті житлово-комунальних послуг не беруть.
На відповідачів, які не проживають у квартирі, нараховуються додаткові кошти по оплаті житлово-комунальних послуг.
Позивачі вважають, що реєстрація відповідачів за вказаною адресою перешкоджає позивачам, як співвласникам цієї квартири, повною мірою реалізовувати своє право власності, а тому звернулися до суду з цим позовом.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позов підтримала і просила його задовольнити у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з'явилась, однак подала заяву, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила розглядати справу без її участі. (а.с. 27).
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, хоча про дату, час і місце судового розгляду були повідомлені належним чином.
Відповідно до частини першої статті 224 ЦПК «у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи».
Враховуючи ці обставини та зважаючи на думку представника позивача ОСОБА_2, яка не заперечувала проти розгляду справи у відсутності відповідача, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, з'ясувавши обставини справи, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд
ОСОБА_2 є власником 3/4 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Відділом приватизації державного житла Залізничного району м. Києва від 25.12.1998, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.11.2009 (а.с. 6, 7), а ОСОБА_3 є власником 1/4 частини зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998.
Згідно з технічним паспортом від 21.10.2009 зазначена квартира складається з двох кімнат жилою площею 27,8 кв. м, загальною площею 44,3 кв. м. (а.с. 8-9).
Відповідно до довідки форми № 3 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» структурний підрозділ «ЖЕД № 903» від 25.09.2015 № 3910 у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 з 29.03.1988, ОСОБА_4 з 04.10.2012, ОСОБА_3 з 17.01.1995 та ОСОБА_5 з 04.10.2012 (а.с. 10).
ОСОБА_4 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 27.09.1970, про що зроблено запис № 223. Цей факт встановлений на підставі копії свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_1, виданого Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Залізничної районної Ради народних депутатів м. Києва 14.03.1992 (а.с.11).
Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 24.07.2015, яке набрало законної сили 02.09.2015, шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано (а.с. 12-13).
Встановивши усі обставини справи та здійснивши загальну оцінку доказів, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належить задовольнити повністю з таких підстав.
У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).
Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.
Згідно з статтю 319 ЦК власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (частина перша статті 321 ЦК).
Отже, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як співвласники майна, можуть вимагати захисту права власності.
Відповідно до статті 391 ЦК «власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном».
Зазначений речовий спосіб захисту права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, полягає у вимозі усунення перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцю здійснювати повно і незаперечно свої права користування і розпорядження майном.
Відповідно до статті 156 ЖК члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту.
Члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК).
Однак, частина друга статті 405 ЦК передбачає, що «член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом».
Позивачі стверджували, що відповідачі не проживають у квартирі з жовтня 2014 року. На підтвердження цього посилались на копію акту комісії у складі ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 18.06.2015, копію акту комісії у складі ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 15.07.2015 та на копію акту комісії у складі ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 від 16.10.2015 (а.с. 14-16).
У судовому засіданні допитана як свідок ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка є сусідкою позивачів, підтвердила, що у квартирі проживають лише позивачі та зазначила, що бачила як відповідачі у жовтні 2014 року виїжджали та виносили свої речі.
Крім цього, у судовому засіданні допитані як свідки подруги позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_11, 08.09.1972 р. н., підтвердили, що відповідачі у вказаній квартирі не проживають та речей своїх не зберігають.
Суд бачить важливим аргумент позивачів, що за користування квартирою нараховуються житлово-комунальні послуги.
У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння».
З урахуванням викладеного суд робить висновок, що реєстрація і відсутність відповідачів у квартирі позивача створює перешкоди позивачам у здійсненні правомочностей власників майна.
Зважаючи на обставини справи, досліджені у судовому засіданні докази та системний аналіз положень чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позову повністю.
Розподіляючи судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК, суд зазначає, що з відповідачів на користь позивача належить стягнути судовий збір по 243,60 грн. з кожного.
Керуючись статтями 13, 41 Конституції України, статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), статтею 156 ЖК, статтями 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК, статтями 1, 4-11, 18, 33, 57-66, 79, 88, 157-196, 208, 209, 212-215, 218, 223, 224-226 ЦПК, суд
Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання осіб такими, що втратили право користування житлом - задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок) судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Солом'янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л. В. Шевченко