ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6138/15
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"17" грудня 2015 р.Дарницький районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Сирбул О.Ф.
за участю секретаря Голоденко К.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» про визнання майнових прав,
У липні 2015 року ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач) звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просить визнати за позивачем майнові права на об'єкт будівництва - житловий комплекс за будівельною адресою: АДРЕСА_1, в частині однокімнатної квартири, будівельний номер НОМЕР_2, що розташована на 8 поверсі, заг. пл. 47,16 кв.м. та житловою площею 19,30 кв. м. з мотивів виконання умов договору від 26.10.2006 р. про резервування квартири.
У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності (а.с. 5) позов підтримав та на його обґрунтування суду пояснив, що Позивач повністю виконав свої зобов'язання за договором від 26.10.2006 р. про резервування квартири, тому має право на визнання за ним майнового (речового) права на отримання в натурі з подальшим оформленням у власність проінвестованого ним об'єкта, відповідно до умов укладеного договору.
Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином (а.с. 42). Відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України до суду від відповідача письмових заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються не надійшло. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав.
На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав.
Судом встановлено, що 25 червня 2003 року між ТОВ «Градострой» та ДП ПКДЗ «Буревісник» було укладено Договір № 93/400/40-27 про будівництво житлового будинку та Додаткову угоду № 1 від 25 червня 2005 року, Додаткову угоду № 2 від 20 липня 2004 року до даного Договору, відповідно до яких ДП ПКДЗ «Буревісник» надав територію для капітального будівництва та доручив ТОВ «Градострой» організувати та профінансувати будівництво.
26 жовтня 2006 року було укладено договір № 2006-Р/152 між ТОВ «Градострой» та ОСОБА_2 про резервування квартири.
Відповідно д п. 2.1 договору ТОВ «Градострой» зобов'язуються закріпити за ОСОБА_2 квартиру ( яка складається з однієї кімнати, розташована на 8-му поверсі, заг.пл. 47,16 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ) за умови надання Стороні-1 до 07.11.2006 р. виписки з рахунку, яка підтверджує придбання Стороною-2 повного пакету облігацій. (а.с. 6-11).
Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов Договору позивачем укладено 26.10.2006 р. з АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» кредитний договір на придбання пакету облігацій ТОВ «Градострой» в кількості 4 716 шт, номінальною вартістю однієї облігації 50, 00 грн. загальна вартістю складає 235 800,00 грн., на підтвердження чого суду надано копії відповідних квитанцій.
26 жовтня 2006 року Позивач та АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» уклали договір застави № 42.02-11/792 цінних паперів, відповідно до умов якого Позивач передає в заставу Банку придбаний пакет акцій (а.с.14-18).
Отже, Позивач всі взяті на себе зобов'язання, згідно договору виконав в повному обсязі (повністю оплатила відповідний пакет облігацій), а відповідачем не зважаючи на те, що строк закінчення будівництва встановлено - 4 квартал 2007 року, проте, станом на даний час об'єкт будівництва недобудований та не зданий в експлуатацію відповідно до укладеного договору.
Відповідач взяті на себе зобов'язання по Договору про резервування квартири № № 2006-Р/152 26.10.2006 р. не виконав, чим порушив умови договору. На момент звернення ОСОБА_2 до суду об'єкт інвестування і досі знаходиться в процесі будівництва.
Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Ч. 1 ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.
Статтею 629 ЦК України встановлено обов'язковість договору для виконання сторонами.
Положеннями ст. 876 ЦК України передбачено, що власником об'єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором.
У відповідності до ч. 2. ст. 5 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестори - суб'єкти інвестиційної діяльності, які приймають рішення про вкладення власних, позичкових і залучених майнових та інтелектуальних цінностей в об'єкти інвестування.
Ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.
Ч. 1 ст. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів.
Статтею 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів.
Згідно зі ст. 20 Закону України «Про інвестиційну діяльність» при недодержанні договірних зобов'язань суб'єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» майновими правами визнаються будь - які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності, а також інші специфічні права та права вимоги.
Згідно з положеннями ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживчою річчю, майнові права визнаються речовими правами.
Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, в тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.
Згідно ст. 2 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» об'єктом інвестування є квартира або приміщення в об'єкті будівництв, яке після завершення будівництва стає окремим майном.
Відповідно до ст. 18 Закону України «Про основи містобудування» закінчені будівництвом об'єкти підлягають прийняттю в експлуатацію в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.
Вищезазначений об'єкт будівництва набуває статусу нового створеного нерухомого майна лише після прийняття його в експлуатацію та здійснення державної реєстрації права власності на нього. Таким чином, квартира є об'єктом інвестування в об'єкті будівництва, яка після завершення будівництва стане окремим майном. До завершення будівництва проінвестованого об'єкта нерухомого майна та прийняття його до експлуатації інвестору належить не право власності на цей об'єкт, а майнові права на нього.
Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що, оскільки, позивачем профінансовано однокімнатну квартиру, будівельний номер НОМЕР_2, загальною площею 47,16 кв.м., що розташована на 8-му поверсі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 у даному незавершеному будівництвом об'єкті, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання майнового права позивача на об`єкт будівництва є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача судовий збір у розмірі 2 358,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись, ч. 1 ст. 177, ч.2 ст.190, п.1 ч .1 ст. 331, 512, 876 ЦК України, ст.ст. 3, 6, 10-11, ст.ст. 57-60, 79, ст. 88, ст. 208, ч. 1-3 ст.209, ст.ст. 212-215, 224-225 ЦПК України, Законом України «Про інвестиційну діяльність», суд,-
Позов ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Градострой» про визнання майнових прав - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) майнові права на об'єкт будівництва, а саме на однокімнатну квартиру НОМЕР_2 в житловому комплексі по АДРЕСА_1, яка розташована на 8 поверсі, загальною площею 47,16 кв.м. та житловою площею 19,30 кв.м.
За письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення до суду першої інстанції, заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.
Суддя: