Справа № /222/1455/15-ц
Провадження № 2/222/555/2015 р.
11 листопада 2015 року смт. Володарське
Володарський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Вайновської О.Є.,
при секретарі Гранкіній О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідачка в судове засідання не зявилась по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку, зв'язку з чим, суд у відповідності до ст. 224 ЦПК України дійшов до висновку, про можливість ухвалення заочного рішення, на підставі наявних у справі доказів.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснювалося.
Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
13.08.2012 року між ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій», правонаступником якого є ПрАТ «Лізинг інформаційних технологій», в особі ФОП ОСОБА_2, яка діяла на підставі довіреності № 12122201 від 22.12.2010 року та ОСОБА_1, було укладено договір №120277363 про надання в оренду на умовах фінансового лізингу обладнання.
Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Отже між сторонами виникли цивільно-правові відносини, що виникають із договору фінансового лізингу.
Згідно ч. 2 ст. 1 ЗУ «Про фінансовий лізинг» за договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про фінансовий лізинг», відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом.
Відповідно до п. 1.1 умов договору клієнт бере участь в системі LeaseIT (отримує ІТ обладнання та інші товари від постачальників - учасників системи LeaseIT), а також отримує послуги на умовах, визначених обраним пакетом фінансування LeaseIT. Оператор LeaseIT зобов'язується на підставі заяви клієнта забезпечити передачу клієнту ІТ обладнання обраним клієнтом постачальником та надання клієнту послуг, за умови виконання клієнтом вимог, передбачених пакетом LeaseIT.
Згідно п. 1.2 договору, порядок отримання обладнання та інших товарів визначається правилами отримання обладнання, які є невід'ємною частиною цього договору.
Правила є єдиними для всіх клієнтів системи LeaseIT і встановлюють порядок і умови отримання клієнтом ІТ обладнання, інших товарів та послуг у постачальників, встановлення і оплати платежів, строк розрахунків, відповідальність сторін, порядок вирішення спорів, інші умови, щодо яких сторони мають дійти згоди для укладення договору відповідно до законодавства України.
На підставі п. 2.2 вказаного договору ЗАТ «Лізинг інформаційних технологій» надав згідно акту приймання-передачі майна № 120277363 від 13.08.2012 року, а ОСОБА_1, отримала на умовах фінансового лізингу обладнання. Загальна вартість переданого обладнання 6061,29 грн.
За умовами пакету фінансування LeaseIT Десятка відповідач зобов'язалась здійснити платіж при отриманні обладнання (загальна сума платежів): 10%; а також внести 9 місячних платежів рівними частинами щомісячно до 20-го числа кожного місяця.
Відповідно до п. 14.2 Правил отримання ІТ-обладнання, інших товарів та послуг у системі LeaseIT у разі несвоєчасної оплати клієнтом нарахованого платежу клієнт сплачує на користь оператора LeaseIT плату зі прострочення платежу: в розмірі п'яти відсотків від погашення суми простроченого платежу, якщо погашення простроченого платежу здійснюється у розрахунковому періоді, на який припадає дата оплати за договором; в розмірі 10 % від суми простроченого платежу, якщо погашення здійснюється після закінчення розрахункового періоду, на який припадає дата оплати за договором.
Як вбачається з матеріалів справи, на підставі договору фінансового лізингу № 120277363 від 13.08.2012 року відповідачкою було сплачено платіж у розмірі 1818,39 грн.
Згідно ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).
Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 Закону України «Про фінансовий лізинг» лізиногоодержувач зобов'язаний своєчасно сплачувати лізингові платежі.
Сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором (ч. 1 ст. 16 Закону України «Про фінансовий лізинг»).
Стаття 509 ЦК України визначає поняття зобовязання та говорить про те, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
Таким чином, аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, оскільки відповідачка не виконує належним чином умови договору фінансового лізингу № 120277363 щодо внесення щомісячних платежів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.
Отже, суд, на підставі наявних у справі доказів, прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Крім того, у відповідності зі ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243,60 грн. сплачена при подачі позовної заяви до суду.
Керуючись ст.ст. 509, 526, 610, 638, 806 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 11, 16 Закону України «Про фінансовий лізинг», ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212, 213- 215, 218, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов Приватного акціонерного товариства «Лізинг інформаційних технологій» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.
Заочне рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Донецької області через Володарський районний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його отримання.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя ОСОБА_3