АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/706/15 Доповідач - Макаров Г.О.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Макарова Г.О.,

суддів: Кружиліної О.А.,Кіпенка І.С.,

за участю секретаря - Рязанової С.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» - Єрмака Валерія Олександровича на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» про захист прав споживачів, стягнення збитку і відшкодування моральної шкоди за невиконання договору строкового банківського вкладу,-

встановила:

10 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк Золотi ворота», в якому просив стягнути з вiдповiдача на його користь: грошовi кошти в сумi 150000 грн. депозитного вкладу; 50000 грн. заподiяної позивачу моральної шкоди i 2000 грн. витрат юридичних, поштових i iнших послуг для вiдновлення його порушеного права; грошовi кошти в розмiрi 3% пенi вiд суми депозитного вкладу, починаючи з 16.06.2014 р. по день прийняття остаточного рiшення судом.

В обґрунтування зазначених вимог ОСОБА_3 вказав, що в квiтнi 2014 р. вiн звернувся до вiддiлення № 19 АТ «Банк Золотi Ворота», яке розташоване за адресою: м. Iзюм, вул. Соборна, 32, з метою вiдкриття депозитного рахунку на розмiщення вкладу. 14.04.2014 р. в офiсному примiщеннi банку за вказаною адресою мiж ним i начальником вiддiлення № 19 АТ «Золотi Ворота» ОСОБА_4 було укладено договiр № 790ДГ6/19 строкового банківського вкладу (депозиту) «Iнвестицiйний» в нацiональнiй валютi на суму 150000 грн. Вiдповiдно до умов договору, в зазначеному вiддiленнi в травнi 2014 р. позивач отримав проценти вiд банкiвського вкладу.

Позивач зазначив, що 16.06.2014 р., в вiдповiдностi з п. 1.2. умов Договору, вiн звернувся до вiдповiдача для отримання грошових коштiв по закiнченню термiну дії договору, однак вiдповiдач в уснiй формi вiдмовився повернути йому грошовi кошти. Обгрунтовуючи свою вiдмову вiдповiдач посилався на тяжке становище в країнi. Посилаючись на правовi норми, позивач вказує, що дане обґрунтування є неприйнятним. Таким чином, вказує позивач, на момент подання позову, вiдповiдач протиправно користується його грошима.

Крiм того, позивач вказав, що вiдмова вiдповiдача вiд повернення грошових коштiв спричинила йому фiзичнi i душевнi страждання, тяжкi переживання щодо долi своїх багаторiчних заощаджень. Впродовж останнього часу вiн i його родина знаходяться в скрутному матерiальному становищi; порушився попереднiй уклад сiмейного життя; внаслiдок матерiальних проблем i хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого ранiше в родинi не було; важко переживаючи обставини, що склались, у позивача останнiм часом виникли систематичнi головнi i серцевi болi, порушення сну, депресiя. Позивач зазначив, що вiн вимушений втрачати свiй вiльний час на здiйснення дiй по вiдновленню свого порушенного права. Крiм того, вiн не може забезпечити належний догляд i умови життя своїй родинi.

Також позивач вказав, що неповернення йому вiдповiдачем суми депозитного вкладу призводить до необхiдностi здiйснення ним витрат для вiдновлення його порушенного права (витрати на вiдправлення поштових рекомендованих листiв, оплати юридичних послуг, транспортнi витрати тощо).

13.10.2014 р. уповноваженою особою Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб на тимчасову адмiнiстрацiю АТ «Банк Золотi Ворота» Єрмак В.О. до суду було подано заперечення проти позову, з яких вбачається, що відповідач просить вiдмовити ОСОБА_3 в задоволеннi позовних вимог в повному обсязi. В обгрунтування вказаної вимоги Єрмак В.О. зазначив, що на пiдставi Постанови Правлiння НБУ вiд 31.07.2014 р. № 456 «Про вiднесення ПАТ «Банк Золотi Ворота» до категорії неплатоспроможних», виконавча дирекцiя Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб, згiдно рiшення вiд 01.08.2014 р. № 67, вирiшила розпочати з 04.08.2014 р. процедуру виведення ПАТ «Банк Золотi Ворота» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адмiнiстрацiю запроваджено строком на три мiсяцi з 04.08.2014 р. по 04.11.2014 р. включно. Єрмак В.О. зазначає, що з 04.08.2014 р. дiяльнiсть АТ «Банк Золотi Ворота» здiйснюється в вiдповiдностi з вимогами ЗУ «Про систему гарантування вкладiв фiзичних осiб» i обмеженнями, якi вводяться до дiяльностi банку в зв'язку з запровадженням в ньому тимчасової адміністрації. Посилаючись на ч. 5 ст. 36 вказаного закону, Єрмак В.О. вказав, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладникiв i iнших кредиторiв банку; примусове стягнення коштiв i майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти i майно банку; нарахування неустойки (штрафiв, пенi), iнших фiнансових (економiчних) санкцiй за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податкiв i зборiв (обов'язкових платежiв), а також зобов'язань перед кредиторами, в тому числi не застосовується iндекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку. Твердження позивача стосовно вимоги, щодо відшкодування моральної шкоди, не мають жодних доказiв, а тому Банк позовні вимоги не визнав у повному обсязі. Посилаючись на ст. 611 ЦК України, Постанову ВСУ вiд 6 червня 2012 р. по справi № 6-49 цс 12, п. 1.5 Постанови Пленуму ВГС України вiд 17.12.2013 р. № 14 «Про деякi питання практики застосування законодавства про вiдшкодування за порушення грошових зобов'язань», Єрмак В.О. зазначає, що вiдшкодування моральної шкоди допускається лише в разi, якщо це прямо передбачено договором або законом; нi договором, укладеним мiж позивачем i вiдповiдачем, нi вказаними положеннями вiдшкодування моральної шкоди не передбачається.

Щодо вiдшкодування пенi в вiдповiдностi до ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачiв» Єрмак В.О. вказує, що вказаною статтею передбачено сплачення споживачевi неустойки в разi неможливостi (прострочення) виконання виконавцем роботи (надання послуги). Однак банкiвський вклад до послуг не вiдноситься.

В судовому засiданнi ОСОБА_3 зазначив, що сума вкладу в розмiрi 150000 грн. в результатi дiй тимчасової адміністрації була йому повернута, позовнi вимоги в iншiй частинi пiдтримав, просив їх задовольнити.

Уповноважена особа Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб на тимчасову адмiнiстрацiю АТ «Банк Золотi Ворота» Єрмак В.О. проти позовних вимог заперечував, просив вiдмовити в їх задоволеннi в повному обсязi.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року позов ОСОБА_3 до ПАТ «Банк Золотi ворота» про захист прав споживача, стягнення збитку і відшкодування моральної шкоди за невиконання договору строкового банківського вкладу задоволено частково. Стягнуто з Публiчного акцiонерного товариства «Банк Золотi Ворота» на користь ОСОБА_3 моральну шкоду в розмірі 1218 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційні скарзі Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» - Єрмак Валерій Олександрович просить суд, скасувати рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року в частині задоволення позовних вимог про стягнення з банку на користь ОСОБА_3 моральної шкоди та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, оскільки суд не взяв до уваги що відшкодування моральної шкоди допускається лише у разі, якщо це прямо передбачено договором або законом; відшкодування моральної шкоди не передбачено договором укладеним між сторонами у справі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, та вимог, заявлених в суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» - Єрмака Валерія Олександровича підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного:

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 Цивільного процесуального кодексу України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно ст. 309 Цивільного процесуального кодексу України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 1 ст. 8, ч. 3 ст. 10, ст. 57, ч. 1, 3 ст. 58, ч. 2 ст. 59, ст. 179, ч. 3, 4 ст. 212, ч. 1 ст. 213, п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 214 Цивільного процесуального кодексу України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді коли суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно розтлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, як боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Вiдповiдно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладiв фiзичних осiб», пiд час тимчасової адміністрації не здiйснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Як встановлено судом і таке вбачається з матеріалів справи, що вiдповiдно до договору № 790ДГ6/19 строкового банкiвського вкладу (депозиту) «Iнвестицiйний» вiд 14.04.2014 р., укладеного мiж ПАТ «Банк Золотi Ворота» i ОСОБА_3, ОСОБА_3 внiс в ПАТ «Банк Золотi Ворота» грошовi кошти в сумi 150000 грн., а банк прийняв вклад i зобов'язався на умовах i в порядку, передбачених договором, повернути ОСОБА_3 вклад i виплачувати проценти iз розрахунку 23% рiчних. Дата внесення вкладу зазначена 14.04.2014 р., дата повернення - 16.06.2014 р.

Рiшенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб про запровадження тимчасової адміністрації в АТ «Банк Золотi Ворота» вiд 01.08.2014 р. розпочато з 04.08.2014 р. процедуру виведення ПАТ «Банк Золотi Ворота» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації. Тимчасову адмiнiстрацiю запроваджено строком на три мiсяцi з 04.08.2014 р. по 04.11.2014 р. включно. Призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладiв фiзичних осiб на тимчасову адмiнiстрацiю в АТ «Банк Золотi Ворота» провiдного професiонала з питань врегулювання неплатоспроможностi банкiв вiддiлу запровадження процедури тимчасової адміністрації i ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможностi банкiв Єрмака В.О.

Вiдповiдно до заяви на видачу готiвки № 10535 вiд 24.10.2014 р., ОСОБА_3 отримав виплату вкладника АТ «Банк Золотi Ворота» згiдно реєстру вкладникiв в сумi 150000 грн. Тобто, судом було встановлено, що сума депозитного вкладу позивачу в результатi дiй тимчасової адміністрації АТ «Банк Золотi Ворота». Вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення з вiдповiдача на його користь грошових коштiв в розмiрi 3% пенi вiд суми депозитного вкладу починаюси з 16.06.2014 р. по день прийняття кiнцевого рiшення суд вважав безпiдставними, оскільки вiдповiдно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладiв фiзичних осiб», пiд час тимчасової адміністрації не здiйснюється нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), а також зобов'язань перед кредиторами, у тому числі не застосовується індекс інфляції за весь час прострочення виконання грошових зобов'язань банку.

Таким чином, суд першої інстанції не вбачав пiдстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_3 в цiй частинi та вiдмовив у їх задоволенні і судове рішення в зазначеній частині не оскаржувалося.

Аналізуючи докази в їх сукупності, судова колегія прийшла до висновку, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, таким чином, висновок суду про відмову у їх задоволенні є правильним.

Що стосується висновку суду про часткове задоволення позивних вимог щодо відшкодування ОСОБА_3 моральної шкоди, судовою колегією встановлено, що задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції безпідставно виходив з того, що ОСОБА_3 діями відповідача було спричинено моральну шкоду, стосовно чого він проходив лікування амбулаторно в КЗОЗ «Центр первинної медичної допомоги м. Iзюм» з приводу погiршення самопочуття через емоцiйний стрес.

Вiдповiднодо ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фiзичнiй або юридичнiй особi неправомiрними рiшеннями, дiями чи бездiяльнiстю, вiдшкодовується особою, яка її завдала, за наявностi її вини, крiм випадкiв, встановлених ч. 2 цiєї статтi.

Даних про наявність, передбачених ст.1167 ЦК України, підстав відповідальності матеріали справи також не містять.

Відповідно до ст. 611 Цивільного процесуального кодексу України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема відшкодування моральної шкоди.

Так, згідно ст. 627 Цивільного кодексу України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зокрема, ст. 628 Цивільного кодексу України, передбачено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Правовідносини, що існують між сторонами, є зобов'язальними. У разі порушення зобов'язання моральна шкода може відшкодовуватися лише тоді, якщо це встановлено договором або законом (ст. 611 Цивільного кодексу України).

Між сторонами існують договірні відносини, які врегульовані Цивільним кодексом України, норми якого не передбачають такого виду відповідальності, як відшкодування моральної шкоди у даному виді правовідносин. Можливість відшкодування моральної шкоди у таких правовідносинах не виключається у випадку, якщо сторони передбачили таку відповідальність в укладеному договорі, але договором № 790ДГ6/19 строкового банківського вкладу (депозиту) «Iнвестицiйний», відповідальність у вигляді стягнення суми у рахунок відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Отже з висновком суду щодо відшкодування позивачу моральної шкоди, погодитися не можна, оскільки суд дійшов його з порушенням норм матеріального та процесуального права. Тобто ухвалене у справі рішення необхідно змінити та відмовити ОСОБА_3 у позові в частині відшкодування моральної шкоди.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам матеріального і процесуального права та є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 305, 307, 308, 309, 313, 316, 317, 319, 321, 322, 324, 325 Цивільного процесуального кодексу України, судова колегія, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» - Єрмака Валерія Олександровича - задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2014 року - змінити.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Банк Золоті Ворота» про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді:-