АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі : головуючого - Швецової Л.А. суддів - Малійської С.М., Даниленка В.М.,

при секретарі - Колісник Я В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 року по справі за позовом Кредитної Спілки « Самопоміч» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обгрунтування позову вказав, що між сторонами 29 листопада 2007 року був укладений кредитний договір № 267-7, за яким ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у розмірі 10000 грн. на строк до 29 листопада 2008 року. Згідно до умов договору відповідач зобов»язана щомісяця 29 числа сплачувати позивачу проценти розраховані від суми кредиту зі ставкою 3% на місяць та провернути кредит відповідно до графіку повернення кредиту У разі прострочення сплати процентів та повернення кредиту на строк більше ніж 5 днів зобов»язана до повного погашення заборгованості зі сплати процентів і кредиту сплачувати позивачу проценти до закінчення встановленого цим договором строку користування кредитом у подвійному розміру від простроченого графіком, а після закінчення встановленого цим договором користування кредитом, за подвійною ставкою, що розраховується помісячно та на відповідну кількість днів прострочення від суми заборгованості за кредитним договором та процентами, що склалися Оскільки з 2 травня 2009 року ОСОБА_1 проценти не сплачує, кредит не повертає, тому позивач просив стягнути заборгованість по сплаті за кредитним договором суму 4985,18 грн., яка складається з суми заборгованості по кредиту в сумі 1542,45 грн. та суму сплати процентів 3442,73 грн.

В судовому засіданні позивач уточнив свої позовні вимоги та просив стягнути заборгованість станом на 20.06.2011 року по кредиту у сумі 1542,45 грн. та процентам 5727,41 грн.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 року позовні вимоги Кредитної Спілки «Самопоміч» до ОСОБА_1 задоволені. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки « Самопоміч» заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2007 року у розмірі 7269,86 грн. та судові витрати 192,70 грн На зазначене рішення ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, з посиланням на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення та ухвалення нового, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Судова колегія, вислухавши доповідь судді, пояснення сторін що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь позивача суму 7269,86 грн., районний суд виходив з того, що грошові зобов"язання повинні виконуватися належним чином.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що такий висновок районного суду є обгрунтованим, оскільки суд дійшов його на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, та наявних у справі доказів, яким дана відповідна оцінка. Суд правильно встановив юридичну природу виниклих правовідносин і застосував закон, який їх регулює, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справи.

У ст. 627 ЦК України закріплено, що відповідно до ст. 6 Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтями 526, 610, 611 ЦК України передбачено, що зобов"язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Порушенням зобов"язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов"язання ( неналежне виконання). У разі порушення зобов"язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між сторонами 29 листопада 2007 року був укладений кредитний договір № 267-7, за яким ОСОБА_1 отримала від позивача кредит у розмірі 10000 грн. на строк до 29 листопада 2008 року. Згідно до умов договору відповідач зобов»язана щомісяця 29 числа сплачувати позивачу проценти розраховані від суми кредиту зі ставкою 3% на місяць та провернути кредит відповідно до графіку повернення кредиту. У передбачений договором строк відповідач не повернула кредит та проценти за користування кредитом.

Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобов'язань передбачені ст. 527 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ч 1 ст. 530 ЦК України, в разі якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові наслідки порушення зобов'язання та відповідальність за його порушення визначені у Главі 51 ЦК України.

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне) виконання (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції правильно керувався зазначеними вище нормами матеріального права та умовами укладених між сторонами кредитного договору, а тому встановивши факт неналежного виконання позичальником ОСОБА_1. своїх договірних зобов'язань, що останньою, визнається й не заперечується, обгрунтовано задовольнив заявлені КС „ Самопоміч" позовні вимоги.

Крім того, доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом судового розгляду, і їм дана належна оцінка у відповідності до ст. 212 ЦПК України, тобто з урахуванням належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємному7 зв"язку доказів у їх сукупності.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч.І ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 11 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після проголошення але протягом 20 днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -