Провадження № 2/127/1215/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

20.02.2015 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Сичук М. М.,

при секретарі Гороховій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Південьзахідшляхбуд» про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ПАТ «Південьзахідшляхбуд» про стягнення заборгованості по сплаті аліментів та відшкодування моральної шкоди.

Позовні вимоги мотивовані тим, що постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.08.2001 року з колишнього чоловіка позивачки - ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання їхнього неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки ОСОБА_2 працював на ПАТ «Південьзахідшляхбуд», дане підприємство здійснювало відрахування аліментів на користь позивачки. Однак починаючи з жовтня 2013 року дані виплати підприємство припинило, внаслідок чого за період з жовтня 2013 року по червень 2014 року утворилась заборгованість в розмірі 7148,53 грн. На звернення позивачки до ПАТ «Південьзахідшляхбуд» про виплату заборгованості вона отримала відмову.

Враховуючи вищевказане, позивачка звернулась до суду з даною позовною заявою, в якій просила стягнути з ПАТ «Південьзахідшляхбуд» заборгованість по виплаті аліментів у розмірі 7148,53 грн., а також моральну шкоду у такому ж розмірі.

В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала в повному обсязі за викладених у позовній заяві обставин, просила його задовольнити, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, тому суд з урахуванням розумних строків розгляду справи розглядає її у відсутність відповідача, оскільки наявних в матеріалах справи доказів достатньо для встановлення правовідносин між сторонами, а позивач не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Вислухавши позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, який був розірваний 06.03.2002 року (а.с. 6).

Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Постановою Ленінського районного суду м. Вінниці від 09.08.2001 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, починаючи з 26.07.2001 року і до його повноліття (а.с. 8).

Згідно з довідкою ПАТ «Південьзахідшляхбуд» від 30.07.2014 року № 1290 підприємство заборгувало ОСОБА_1 суму аліментів за період з жовтня 2013 року по червень 2014 року в розмірі 7148,53 грн., які були утримані з заробітної плати ОСОБА_2 (а.с. 9).

Згідно з ч. 7 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» у разі стягнення аліментів у частці від заробітку (доходу) боржника на підприємстві, в установі, організації, у фізичної особи, фізичної особи - підприємця відрахування здійснюються з фактичного заробітку (доходу) на підставі постанови державного виконавця. При цьому розмір аліментів у разі їх стягнення у частці від заробітку (доходу) не може бути менше встановленого Сімейним кодексом У разі якщо стягнути аліменти в зазначеному розмірі неможливо, адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, нараховують боржнику заборгованість із сплати аліментів.

Відповідно до ч. 8 ст. 74 цього Закону після закінчення строку, передбаченого законом для стягнення аліментів, у разі відсутності заборгованості із сплати аліментів адміністрація підприємства, установи, організації, фізична особа, фізична особа - підприємець, які проводили відрахування, повертають постанову державного виконавця про стягнення аліментів органу державної виконавчої служби з відміткою про перерахування в повному обсязі стягувачу утриманих сум аліментів. У разі якщо утримані суми аліментів стягувачу не перераховані, державний виконавець письмово повідомляє стягувачу про розмір заборгованості, роз'яснює йому права, встановлені частиною першою статті 87 цього Закону, та виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У відповідності до ч. 1 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи.

З огляду на викладене вище, суд вважає позовну вимогу про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті аліментів обґрунтованою та таку, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд приходить до висновку, що зазначений ОСОБА_4 розмір моральної шкоди являється необґрунтованим та завеликим, разом з тим, оскільки неправомірними діями відповідача позивач був тривалий час позбавлений грошей, на які він розраховував, що вплинуло на забезпечення його сім'ї та поставило його у скрутне матеріальне становище та потребувало від нього додаткових зусиль для організацій свого життя та життя своєї сім'ї, суд вважає, що вимога щодо стягнення моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 1000 грн., що буде достатнім відшкодуванням за втрату позивачем спокою та рівноваги, доведеною позивачем.

Згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку про безпідставність позовної вимоги про стягнення моральної шкоди з відповідача.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн. на користь держави, а також судовий збір на користь позивача пропорційно до задоволених вимог в розмірі 34,08 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 224, 225, 226, 367 ЦПК України, ст.ст. 23, 1197 ЦК України, ст. ст. 3, 74, 87 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південьзахідшляхбуд» (вул. 40-річчя Перемоги, 27, м. Вінниця, ідентифікаційний код - 03449841) на користь ОСОБА_1 заборгованість по сплаті аліментів за період з жовтня 2013 року по червень 2014 року в розмірі 7148 (сім тисяч сто сорок вісім) гривень 53 копійки та моральну шкоду в розмірі 1000 гривень, а також судовий збір в сумі 34 гривні 08 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Південьзахідшляхбуд» на користь держави судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня проголошення, а відповідач може звернутись з письмовою заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя