АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження: 22-ц/790/7095/15 Головуючий ІІ інстанції - Бездітко В.М.
Категорія: договірні
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів - Овсяннікової А.І., Коваленко І.П.,

за участю секретаря - Сашко Я.С.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні грошовими коштами, які обліковуються на банківському рахунку та відшкодування моральної шкоди,-

встановила:

У травні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що має поточний рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк». На картковому рахунку знаходяться його власні кошти в сумі 9799 грн., рахунок використовує для споживчих потреб. 29 квітня 2015 року, маючи намір зняти з карткового рахунку залишок своїх коштів у розмірі 9799 грн. з метою використання їх для особистих потреб, звернувся до банкомату, однак зняти кошти не вдалося, оскільки на екрані банкомату було вказано. що «перевищений ліміт операції на добу», однак ОСОБА_1 жодних операцій по картці не здійснював, жодних лімітів, таким чином, не перевищував, тобто банк безпідставно відмовив у видачі власних коштів.

Перебуваючи у схвильованому стані, переносячи моральні переживання, він зв'язався через кол-центр з операторами банку, пояснив ситуацію, почувши у відповідь, що у банка виникла якась підозра щодо використання його рахунку-карти третіми особами. Через це кошти на карті-рахунку безстроково заблоковані і розблоковані бути не можуть. На законну вимогу як клієнта банку пояснити причину блокування і проведення незрозумілого позивачу «службового розслідування», яке нібито без його згоди самоуправно може проводити банк, йому в неввічливій формі було відмовлено. В усній формі він звертався до відділень відповідача з вимогою пояснити ситуацію та розблокувати карткові рахунки, але така вимога була проігнорована.

05.05.2015 року в письмовій формі позивач звернувся до ГУ ПАТ КБ «ПриватБанк» зі скаргою та заявою-вимогою про усунення перешкод у користуванні грошовими коштами на картковому рахунку. Однак, не отримавши відповіді, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

11.06.2015 року ОСОБА_1 через канцелярію суду надав уточнену позовну заяву де зазначив, що сума на картковому рахунку складає 9941 грн.

Просив розблокувати картковий рахунок НОМЕР_1 та надати можливість зняти грошові кошти в сумі 9941 грн. з даного поточного рахунку.

Крім того позивач просив стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду в сумі 6000 грн., посилаючись на моральні страждання, які були йому спричинені неправомірними діями ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Зобов'язано ПАТ КБ «ПриватБанк» усунути всі перешкоди щодо користування та розпорядження ОСОБА_1 власними грошовими коштами, що знаходяться на поточному рахунку та обслуговуються гривневою карткою НОМЕР_1, який відкрито у Харківському головному регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Малом'ясницька, 2-а, в межах залишку на рахунку в сумі 9941 грн., шляхом негайного розблокування зазначеного карткового рахунку, та надати ОСОБА_1 можливість зняти грошові кошти в сумі 9941 грн. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн. В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду в частині задоволених позовних вимог та в цій частині ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом не було встановлено факт блокування коштів, а лише встановлено те , що операція по зняттю коштів відмінена в зв'язку з тим, що по даній картці немає дозволу на операцію. Вважає, що належним доказом блокування карткового рахунку на момент винесення рішення суду може бути виписка по рахунку в якій вказано, що кошти заблоковані. Судом першої інстанції не надано будь-якого висновку твердженням представника відповідача про те, що карткові рахунки розблоковані. ПАТ КБ «ПриватБанк», на момент розгляду справи, а саме на дату 27.08.2015 року рахунки позивача було розблоковано. Вважає позов необґрунтованим, оскільки судом не встановлено наявність порушеного права позивача. Оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст.ст. 2, 5, 8, 10, 11, 60, 213 ЦПК України, ст. 129 Конституції України.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з положень ст.ст. 11, 15, 16, 1066, 1074 ЦК України, п. 7.7, п. 7.8 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління НБУ від 12 листопада 2003 року №492, п.п. 1.3.2.13, п.п. 1.3.2.14 Умов та правил надання банківських послуг, п. 91, п. 104, п. 107, п. 114, п. 119 Постанови Правління НБУ від 26.06.2015 року №417 «Про затвердження Положення про здійснення банками фінансового моніторингу». В судовому засіданні підтверджено факт заблокування відповідачем картки позивача без повідомлення останнього та його згоди на це. При цьому стороною відповідача обґрунтування правомірності такого заблокування та своєї правової позиції щодо підстав такого блокування не доведено, адже факт шахрайства не знайшов свого підтвердження згідно постанови про закриття кримінального провадження, через відсутність складу злочину. Тому суд вважав дії відповідача щодо обмеження права розпорядження коштами позивача на його рахунках, а також права користування такими рахунками шляхом їх блокування безпідставними, позовні вимоги в частині усунення перешкод в користуванні рахунками обґрунтованими.

Виходячи з положень ст. 23 ЦК України, п. 3, п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної, (немайнової) шкоди», суд першої інстанції прийшов до висновку, що право на відшкодування моральної шкоди не передбачено спеціальним законодавством, що регулює правовідносини, які виникли між сторонами, а тому суд вважав, що підстави для відшкодування моральної шкоди позивачу відсутні.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

По справі встановлено, що 28.11.2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПриватБанк» в письмовій формі укладено договір про надання банківських послуг, шляхом підписання позивачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил про надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк» /а.с. 61/. Позивач має поточний рахунок, який обслуговується карткою НОМЕР_1 в ПАТ КБ «ПриватБанк», на якому знаходяться його грошові кошти в сумі 9941 грн.

29 квітня 2015 року позивач дізнався, що відповідач в односторонньому порядку припинив видачу коштів з рахунку позивача без належного повідомлення останнього.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 в досудовому порядку звертався до Головного управління ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою-вимогою про усунення перешкод у користуванні, розпорядженні грошовими коштами на поточному рахунку та скаргою, однак відповіді не отримав /а.с. 12-13, 14-16, 19-20/.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

Як вбачається з постанови слідчого Ленінського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області Харнтоненко О.М. про закриття кримінального провадження від 26.08.2015 року кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0002033 від 29.07.2015 року за правовою кваліфікацією ч. 1 ст. 190 КК України - закрито через відсутність в діях ОСОБА_1 складу кримінального правопорушення.

Тобто, кошти на поточному рахунку ОСОБА_1, який обслуговується карткою НОМЕР_1, банком заблоковано з квітня 2015 року, без повідомлення позивача та його згоди на це, при цьому без будь-якого правового обґрунтування правомірності такого заблокування картки банком.

Крім того, порушення кримінальної справи стосовно невстановленої особи не може бути підставою для обмеження позивача у користуванні належними йому коштами.

Таким чином, висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування рішення при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 27 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення. Ухвала може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді -