Провадження № 22-ц/773/1836/15 Категорія: 33 Доповідач: Шевчук Л. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2015 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів Киці С.І., Подолюка В.А.,

секретар с/з - ОСОБА_1,

з участю:

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представників відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_6 акціонерного товариства (далі ПАТ) «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Держаний ощадний банк України» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2015 року в задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить судове рішення із-за недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального і процесуального права скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог банку.

В судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав і просив скаргу задовольнити, відповідач ОСОБА_3 і представники відповідачів апеляційну скаргу позивача заперечили та просили скаргу відхилити.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга позивача підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Згідно статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

За договором поруки, як передбачає стаття 553 ЦК України, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обвязку.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ПАТ «Державний ощадний банк України» про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив з того, що позивач суду не довів, яку саме суму заборгованості за кредитним договором повинні повернути банку позичальник та поручитель.

Колегія суддів погоджується з таким висновками суду, оскільки вони відповідають встановленим обставинам справи та зроблені з дотриманням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що 25 липня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_7 був укладений кредитний договір № 3162, відповідно до умов якого банк зобовязується надати позичальникові грошові кошти у сумі 198 000,00 дол. США, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити проценти в розмірі 12,5 % річних (а.с.10-13).

Кредит надається на 84 місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 24 липня 2014 року.

25 липня 2007 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за умовами якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені (а.с.18-19).

В січні 2014 року банк звернувся в суд з позовом до позичальника та поручителя про стягнення в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та просив стягнути з відповідачів в користь позивача заборгованість за кредитним договором в розмірі 238 162, 98 дол. США, з яких: сума неповернутого кредиту 119 483,33 дол. США, заборгованість за процентами 19 611, 21 дол. США, загальна сума пені 87 887,64 дол. США, загальна сума 3% річних 11 177,80 дол. США.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог банку, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено суму заборгованості по кредитному договору.

По справі судом призначалася і була проведена судово-економічна експертиза, висновок по якій був складений 17 червня 2015 року (а.с.160-166).

В дослідницькій частині висновку експерта зазначені наступні обставини.

Видача кредитних коштів по кредитному договору була здійснена готівкою через касу банку в розмірі 198 000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України складає 990 900,00 грн., що відображено в поданій на дослідження експерта виписці по рахунку № 6081 за період з 1 липня 2007 року по 31 серпня 2009 року. Первинні документи, які підтверджують видачу банком кредитних коштів, в матеріалах справи відсутні.

Пунктом 1.5 кредитного договору передбачено, що позичальник зобовязується здійснити погашення платежу рівними частинами в сумі 3 555,00 дол. США та сплату нарахованих процентів до 10 числа наступного місяця за попередній місяць шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, тобто умовами договору передбачено, що позичальник щомісячно зобовязаний погашати кредит в розмірі 3 550,00 дол. США та нараховані відсотки за користування кредитом.

При цьому, а матеріалах справи відсутній графік погашення кредиту, який передбачений Правилами надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, які затверджені Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 року за № 168.

У звязку з цим експерт у своєму висновку зазначає, що щомісячне погашення кредиту в розмірі 3 550,00 дол. США не відповідає умовам кредитного договору в частині суму кредиту в розмірі 198 000,00 дол. США., оскільки при поверненні кредиту в розмірі 198 000, 00 дол. США щомісячна плата повинна складати 2357,14 дол. США х 84 місяці (строк повернення кредиту), а не 3550,00 дол. США, так як 3550,00 дол. США х 84 місяці складає 298 000,00 дол. США, а не 198 000,00 дол. США.

Згідно поданих на дослідження касових документів (квитанцій) за період з 25 липня 2007 року по 17 червня 2014 року підтверджується внесення ОСОБА_7 коштів в розмірі 132 863,67 дол. США та 75 940,00 грн., а згідно поданих на дослідження облікових регістрів банку підтверджується зарахування банком коштів в розмірі 192 600, 27 дол. США, з яких відповідно до квитанцій та банківських виписок банком зараховані кошти, які були внесені позичальником на погашення кредиту в розмірі 78 513,67 дол. США, а на погашення нарахованих процентів в розмірі 114 086,60 дол. США, хоча відповідно до наданого позивачем додатку № 2 до розрахунку загальної заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором станом на 17 червня 2014 року відображено сплачені позичальником проценти в сумі 119 441, 66 дол. США.

Також експерт вказує на те, що поданих на дослідження касових документів (квитанцій) недостатньо для підтвердження фактичного зарахування банком платежів за кредитним договором (погашення тіла кредиту, процентів, пені), а тому експертом використовувалася інформація як із бухгалтерських документів (квитанцій, виписок), так і даних, викладених в поданих банком розрахунках суми заборгованості за кредитним договором.

З врахуванням наведених обставин експерт зробила висновок, що заборгованість позичальника ОСОБА_7 за кредитним договором в межах поданих документів можливо підтвердити в розмірі 119 486, 33 дол. США, тобто експертом не зроблений категоричний висновок щодо суми заборгованості ОСОБА_7 за кредитним договором.

При цьому у висновку експерта зазначено, що з врахуванням того, що поданих на дослідження касових документів (квитанцій) недостатньо для підтвердження фактичного зарахування банком платежів на погашення процентів за кредитним договором, що укладений між банком та ОСОБА_7, а також те, що сума сплачених процентів, яка зазначена в розрахунку позивача станом на 17 червня 2014 року, не підтверджується поданими на дослідження банківськими документами, підтвердити документально зарахування банком платежів за кредитним договором експерту не надається можливості.

Крім цього, з урахуванням того, що в поданих на дослідження документах відсутній графік погашення платежів, а сума щомісячного погашення кредиту (3 550,00 дол. США) не відповідає умовам кредитного договору в частині суми кредиту (198 000 дол. США), що унеможливлює підтвердити документально суми несплачених (прострочених) платежів за кожен день прострочення згідно умов кредитного договору, підтвердити заборгованість в частині пені за кредитним договором експерту не надається можливості.

Також експерт не зміг підтвердити суму пені за несвоєчасне повернення кредиту, за несвоєчасну сплату процентів в іноземній валюті, а також суму пені (штрафів, неустойок, у тому числі 3% річних) за кредитним договором.

Свої висновки по проведеній судово економічній експертизі експерт підтвердила в судовому засіданні в апеляційному суді.

Будь-яких інших доказів на підтвердження своїх позовних вимог про стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором в розмірі 238 162, 98 дол. США позивач суду не надав.

Отже, позивачем ПАТ «Державний ощадний банк України» не доведено, яку саме суму заборгованості по кредитному договору з врахуванням раніше сплачених платежів повинні сплатити відповідачі в користь банку, хоча відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В звязку з наведеними обставинами, не заслуговують на увагу колегії суддів доводи апеляційної скарги позивача про доведеність позивачем суми заборгованості за кредитним договором, яку повинні сплатити позикодавцеві як позичальник так і поручитель.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду першої інстанції, яке постановлено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_6 акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 06 листопада 2015 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: