АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1497/14-ц Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О.
Провадження № 22-ц/789/1263/15 Доповідач - Кузьма Р.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2015 р. Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Кузьми Р.М.

суддів - Сташків Б. І., Жолудько Л. Д.,

при секретарі - Баляс Т.І.

з участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації", Державна реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції про визнання недійсного договору, визнання права власності, стягнення коштів, витребування майна та зобов'язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2014 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом посилаючись на те, що ТзОВ «Ларс» є власником нежитлового приміщення в будинку № 4 по вул. Вербицького в м. Тернополі.

У 2007 році колишній директор TOB «Ларс» ОСОБА_7 вчинив протизаконну спробу відчужити дане приміщення на користь своєї дружини ОСОБА_1 наступним чином.

Було сфальсифіковано два договори купівлі-продажу нібито укладених на відчуження спірного приміщення, а саме від 23.08.1996 р. між ПМП «Ларс» в особі директора ОСОБА_7, як продавцем та ОСОБА_8, як покупцем; 21.11.2007 р. між ОСОБА_8, як продавцем та ОСОБА_1 як покупцем.

Обидва договори були укладені у простій письмові формі.

Відповідно договори купівлі-продажу спірного приміщення укладені 23.08.1996 р. між ПМП «Ларс» і ОСОБА_8 та 21.11.2007 р. між ОСОБА_8 і ОСОБА_1 є нікчемними.

07.03.2008 р. Тернопільським міським бюро технічної інвентаризації було зареєстровано на вказаний об'єкт право власності за гр-кою ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.11.2007 р., який визнаний дійсним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 12.12.2007 р.

ОСОБА_1 не може вважатись належним набувачем спірного приміщення.

24.04.2012 р. ОСОБА_1 продала нежитлове приміщення в м.Тернополі по вул. М.Вербицького,4 гр-ці ОСОБА_6 за 280 380 грн. Договір купівлі-продажу був посвідчений нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_9 за № реєстру 2836.

В подальшому ОСОБА_6 подарувала спірне приміщення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках по договору дарування від 23.05.2012 року також посвідченого нотаріально приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_10 за № реєстру 3663.

Таким чином, ОСОБА_1, не будучи законним власником спірного майна, відчужила приміщення, яке фактично належало ТОВ «Ларс», ОСОБА_6

У даному випадку наслідком недійсності договору купівлі-продажу укладеного відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_6 24.04.2012 р. є повернення майна у власність ТОВ «Ларс» (правонаступника ПМП «Ларс») та зобов'язання ОСОБА_1 відшкодувати покупцю ОСОБА_6І1. сплачені ним кошти по договору купівлі-продажу. У відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спірне приміщення підлягає витребуванню на підставі ч.3 ст. 388 Цивільного кодексу України. Відповідно до вказаної норми майно набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, підлягає витребуванню від добросовісного набувача в усіх випадках. ОСОБА_6 не мала права відчужувати спірне приміщення, оскільки придбана його на підставі недійсного договору купівлі-продажу, який не тягне жодних наслідків, крім реституції. В той же час наступні набувачі даного приміщення набули його за договором дарування (тобто безвідплатним договором). Отже предмет договору дарування підлягає витребуванню від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі ч. 3 ст. 388 ЦК України в користь законного власника ТОВ «Ларс».

Таким чином, уточнивши позовні вимоги позивач просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення будинку № 4 по вул. М.Вербицького в м. Тернополі укладений 24 квітня 2012 між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 Визнати за ТзОВ «Ларс» право власності па нежитлове приміщення загальною площею 96,7 кв.м. у буднику № 4 по вул.М.Вербицького в м. Тернополі, а також стягнути з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_6 кошти, які були сплачені по договору купівлі-продажу від 24 квітня 2012 року. Витребувати нежитлове приміщення у будинку № 4 по вул. М.Вербицького у м.Тернополі у відповідачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 та зобов'язати Державну реєстраційну службу Тернопільського міського управління юстиції зареєструвати право власності на нежитлове приміщення загальною площею 96,7 кв.м.у будинку № 4 по вул. М.Вербицького в місті Тернополі за ТзОВ «Ларс» та застосувати реституцію до спірних договорів.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року позов задоволено частково.

Зобов'язано кожну із сторін нікчемних правочинів, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Ларс", ОСОБА_8, ОСОБА_1 повернути другій стороні у натурі все, що вони одержали на виконання нікчемних правочинів: договору купівлі-продажу будівлі по вул. Вербицького, 4 у . Тернопіль, загальною площею 97,4кв.м., від 23.08.1996 року, а також договору купівлі-продажу будівлі по вул. Вербицького, 4 у м. Тернопіль, загальною площею 96,7 кв.м., від 21.11.2007 року.

Витребувано у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларс" нежитлове приміщення по вул. Вербицького, 4 у м. Тернопіль, загальною площею 96,7кв.м.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений позивачем судовий збір у розмірі 2803 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Зокрема, апелянт зазначає, що 26.03.2015 року представник позивача ОСОБА_11 подала додаткове обгрунтування позову, в якому звернулась до суду з проханням застосувати реституцію до спірних договорів, повернути приміщення, яке незаконно вибуло із володіння ТзОВ "Ларс" належному власнику, які суд першої інстанції вважав як уточнені позовні вимоги, хоча фактично змінено предмет позову.

Також суд першої інстанції застосував до нікчемних правочинів реституцію, незважаючи на те, що спірне приміщення було відчужене неодноразово, вийшов за межі позовних вимог та розглянув справу без участі апелянта, яка належним чином не була повідомлена про час та місце розгляду справи .

У судовому засіданні представники апелянта підтримали апеляційну скаргу, зіславшись на доводи, викладені в ній, просять її задовольнити.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 та їх представник теж підтримали апеляційну скаргу апелянта.

Представник позивача ОСОБА_3 вважає рішення суду правильним та заперечує апеляційну скаргу апелянта.

Розглянувши справу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи із наступного.

В силу вимог статей 11, 10, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Так, задовольняючи частково позов, суд першої інстанції зобов'язав кожну із сторін нікчемних правочинів, а саме Товариство з обмеженою відповідальністю "Ларс", ОСОБА_8, ОСОБА_1 повернути другій стороні у натурі все, що вони одержали на виконання нікчемних правочинів: договору купівлі-продажу будівлі по вул. Вербицького, 4 у . Тернопіль, загальною площею 97,4кв.м., від 23.08.1996 року, а також договору купівлі-продажу будівлі по вул. Вербицького, 4 у м. Тернопіль, загальною площею 96,7 кв.м., від 21.11.2007 року та витребував у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ларс" нежитлове приміщення по вул. Вербицького, 4 у м. Тернопіль, загальною площею 96,7кв.м.

Однак, з таким рішенням суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів апеляційної інстанції, оскільки воно суперечить нормам процесуального права.

Судом встановлено, що згідно статуту ТзОВ "Ларс", затвердженого протоколом загальних зборів учасників ТОВ "Ларс" від 20 листопада 2003 року №1, ТзОВ "Ларс" створене шляхом реорганізації (злиття) Спільного малого підприємства "Ларс" та ТзОВ "Лати" на основі Угоди про заснування та діяльність Товариства шляхом обєднання внесків його засновників для здійснення спільної підприємницької діяльності. ТзОВ "Ларс" виступає правонаступником майнових прав і зобовязань СМП "Ларс" та ТОВ "Лати".

Засновниками (учасниками) ТОВ «Ларс» є ОСОБА_1 та ОСОБА_3, кожен з яких є власником 50% Статутного фонду Товариства (а.с. 99-101).

З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців вбачається, що на даний час та на час звернення до суду з позовом, керівником юридичної особи ТзОВ - "Ларс", яка заснована фізичними особами шляхом внесення готівки до статутного фонду, і який наділений правом вчиняти юридичні дії без довіреності є ОСОБА_7 (а.с.130).

Згідно ст.ст. 330, 387, 388 ЦК України право звернення з віндикаційним позовом належить власнику майна.

Оскільки право власності на нежитлову будівлю загальною площею 97,4 кв.м по вул. Вербицького, 4 в м. Тернополі припинилось у юридичної особи власника - ПМП "Ларс", правонаступником якого за принципом універсального правонаступництва стало спочатку СМП "Ларс", а згодом утворене внаслідок перетворення ТзОВ "Ларс", тому субєктивне право на позов про витребування майна має ТзОВ "Ларс", а не один з його засновників ОСОБА_3, який не має відокремлених прав на майно господарського товариства (ст.ст. 115, 116 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається, що позовна заява подана ОСОБА_3 до відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи ТзОВ "Міське бюро технічної інвентаризації" та Державна реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції.

ТзОВ "Ларс" та ОСОБА_8 не приймали участі у справі в якості сторін, а суд першої інстанції, всупереч нормам процесуального права зобовязав їх повернути в натурі все що вони отримали на виконання нікчемних правочинів та витребував у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТзОВ "Ларс" нежитлове приміщення по вул. Вербицького, 4 у м. Тернопіль, загальною площею 96,7кв.м.

Згідно роз'яснень, даних у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", суд не має права вирішувати питання про права та обов'язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права, які тягнуть за собою безумовне скасування рішення суду.

Згідно діючого законодавства на стадії апеляційного розгляду суд позбавлений можливості змінювати процесуальне положення учасників процесу або залучати до участі у справі інших учасників процесу.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги дають підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, інтереси якої представляє ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 02 квітня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи товариство з обмеженою відповідальністю "Міське бюро технічної інвентаризації", Державна реєстраційна служба Тернопільського міського управління юстиції про визнання недійсного договору, визнання права власності, стягнення коштів, витребування майна та зобов'язання вчинити дії.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_12