Справа № 367/7795/15-ц
Провадження по справі № 2/367/2941/2015
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження у справі

27 листопада 2015 року суддя Ірпінського міського суду Київської області Кухленко Д.С., вивчивши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бучанської міської ради про визнання недійсними правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку та скасування рішень Бучанської міської ради, -

в с т а н о в и в :

До Ірпінського міського суду подано вищезазначену позовну заяву, в якій позивач просить визнати недійсними правовстановлюючі документи про право власності на земельну ділянку та скасувати рішення Бучанської міської ради.

Ознайомившись із позовною заявою, суддя дійшов висновку, що заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, з наступних підстав.

Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України № 2 від 12.06.2009 р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.04.2010 р. № 10-рп/2010 щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України стосовно поширення компетенції адміністративних судів на "спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності" слід розуміти так, що до публічно-правових спорів, на які поширюється юрисдикція адміністративних судів, належать і земельні спори фізичних чи юридичних осіб з органом місцевого самоврядування як суб'єктом владних повноважень, пов'язані з оскарженням його рішень, дій чи бездіяльності.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р № 7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010 року № 2) "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", за загальним правилом розмежування компетенції судів з розгляду земельних та пов'язаних із земельними відносинами майнових спорів відбувається залежно від суб'єктивного складу їх учасників. Ті земельні та пов'язані із земельними майнові спори, сторонами в яких є юридичні особи, розглядаються господарськими судами, а всі інші - в порядку цивільного судочинства, крім спорів, зокрема, щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єктів владних повноважень при реалізації ними управлінських функцій у сфері земельних правовідносин, вирішення яких згідно з п. п. 1, 3 ст. 17 КАС віднесено до компетенції адміністративних судів.

Така саме позиція визначена і постановою Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ».

Пунктом 6 даної Постанови передбачено, що при вирішенні питань, пов'язаних із компетенцією судів у спорах, що виникають із земельних відносин, судам слід ураховувати роз'яснення, викладені в пунктах 2 і 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" (із змінами і доповненнями, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19 березня 2010 року № 2), а також Рішення Конституційного Суду України від 1 квітня 2010 року № 10-рп/2010 у справі за конституційним поданням Вищого адміністративного суду України щодо офіційного тлумачення положень частини першої статті 143 Конституції України, пунктів "а", "б", "в", "г" статті 12 Земельного кодексу України, пункту 1 частини першої статті 17 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому суди мають виходити з того, що згідно зі статтями 13 і 14 Конституції України, статтями 177, 181, 324 і главою 30 ЦК земля та земельні ділянки є об'єктами цивільних прав, а держава і територіальні громади через свої органи беруть участь у земельних відносинах із метою реалізації цивільних та інших прав у приватноправових відносинах, тобто прав власників земельних ділянок. Отже, суд має з'ясувати, є спір приватноправовим або публічно-правовим; чи виник спір із відносин, урегульованих нормами цивільного права, чи пов'язані ці відносини зі здійсненням сторонами цивільних або інших майнових прав на земельні ділянки на засадах рівності; чи виник спір щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб'єкта владних повноважень при реалізації ним управлінських функцій у сфері земельних правовідносин.

За змістом позовних вимог вбачається оскарження рішення Бучанської міської ради щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 тобто позивач не оскаржує рішення, яким Бучанською міською радою було відмовлено їй і саме її права були порушені стосовно надання або відмови у наданні земельної ділянки. Також позивач не звернулась з вимогами щодо захисту права на земельну ділянку, яка знаходиться у її власності. Предметом зазначеного позову є право власності іншої особи.

Згідно до норм статті 15 ЦПК, у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи саме щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Позови, предметом спору яких є право користування спірною земельною ділянкою, відновлення порушеного права особи, яка на підставі рішень владних органів теж претендує на користування землею. Тобто, якщо між даними особами існує спір про право, що в свою чергу виключає його розгляд у порядку адміністративного судочинства.

Навпаки, характер спірних відносин, що склалися між сторонами поширюється на юрисдикцію адміністративних судів, оскільки оскаржується рішення субєкта владних повноважень, яке є правовим актом індивідуальної дії.

Частиною першою ст. 17КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму.

Згідно з ч.2 ст. 17 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Пунктом 7 частиною 1 статті 3 КАС України передбачено, шо суб'єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 18 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи, у яких однією із сторін є орган чи посадова особа місцевого самоврядування, посадова чи службова особа місцевого самоврядування, крім тих, які підсудні окружним адміністративним судам.

Пункт 1 частини 2 статті 122 ЦПК України визначає, що суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

На підставі викладеного та керуючисьст.122 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

У відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Бучанської міської ради про визнання недійсними правовстановлюючих документів про право власності на земельну ділянку та скасування рішень Бучанської міської ради- відмовити.

Копію ухвали разом із позовною заявою й усіма доданими до неї матеріалами надіслати позивачам.

Ухвалу може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя: ОСОБА_3