Справа № 466/2007/11 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Провадження № 22-ц/783/6913/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого Федоришина А.В.,

суддів: Приколоти Т.І., Тропак О.В.

секретаря: Іванової О.О.

за участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ майна, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя, у якому, з урахуванням уточнень, просила відступити від рівності часток подружжя та виділити їй у власність частку від доходу та іншого майна приватного підприємства «Фіксет» вартістю 280000 грн. та автомобіль марки «Renault» модель «Kango», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д.н.з. НОМЕР_2, вартістю 26472 грн. ОСОБА_2 просила виділити частку від доходу та іншого майна ПП «Фіксет» вартістю 149000 грн. та автомобіль марки «Skoda» модель «Felicia», 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, д.н.з. ВС 8306 AT, вартістю 16061 грн.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено у повному обсязі.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішення оскаржив ОСОБА_2 Просить його скасувати в частині вирішення позову про поділ доходів і майна ПП «Фіксет» і ухвалити нове рішення. Посилається на те, що суд невірно встановив фактичні обставини справи, його висновки не відповідають дійсним обставинам, суд неправильно застосував норми матеріального права і порушив норми процесуального права. Зокрема вказує, що майно ПП «Фіксет» не підлягає поділу, так як воно є одноосібним власником свого майна, підприємство не припинило своєї діяльності. На думку апелянта, поділу між колишнім подружжям підлягають 53900 грн.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2 і його представника ОСОБА_3 на підтримання доводів скарги, позивача ОСОБА_4 і її представників ОСОБА_5, ОСОБА_6 на заперечення скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги колегія суддів знаходить підстави для часткового задоволення апеляційної скарги з огляду на викладі мотиви.

Встановлено, що сторони у справі є колишнім подружжям, які з 04.01.2005 року до 20.04.2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_2 мають дітей: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, коті проживають разом із матірю у квартирі №29 будинку №370 на вул. Шевченка у м. Львові.

Під час шлюбу подружжям було придбано автомобіль марки «Renault» модель «Kango», 2002 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, д. н. з. ВС 5589 АІ і автомобіль марки «Skoda» модель «Felicia», 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_3, д. н. з. ВС 8306 AT, та створено ПП «Фіксет», керівником якого є ОСОБА_2

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляції скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як випливає із доводів апеляційної скарги ОСОБА_2, рішення суду першої інстанції в частині поділу транспортних засобів: автомобіля марки «Renault» модель «Kango» і автомобіля марки «Skoda» модель «Felicia» не оскаржується.

Обґрунтовуючи підстави позову в частині поділу майна подружжя, яке знаходиться у частці від доходу та іншого майна ПП «Фіксет», ОСОБА_4 посилалась на те, що джерелом набуття вказаного майна є їхні спільні із ОСОБА_2 кошти як подружжя та спільна праця, тому в силу вимог ст. 60 СК України спірне майно є спільним сумісним майном подружжя.

Як встановлено судом, 25.08.2005 року рішенням фізичної особи - ОСОБА_2 було засновано ПП «Фіксет», яке 09.09.2005 року пройшло державну реєстрацію юридичної особи (а.с.98 т. 1).

Із статуту підприємства (п. 4.1.) убачається, що статутний фонд утворюється за рахунок внесків засновника. Розмір статутного фонду засновником не визначений.

Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства проголосила свободу договору, свободу підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Відповідно до ст. 55 ГК України субєктами господарювання є юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, та фізичні особи громадяни, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані як підприємці. Однією з організаційних форм господарювання є підприємство (ст. 62 ГК України ).

Підприємство, засноване на приватній власності засновника, є приватним підприємством (ст. 63 ГК України).

Підприємство є юридичною особою, йому належить право власності на майно, у тому числі і яке передане засновником до статутного фонду як внесок (ст. ст. 62, 66 ГК України).

Отже майно, передане ОСОБА_2 для забезпечення діяльності ПП «Фіксет», є майном цього підприємства.

Суд першої інстанції, поділивши доходи і майно ПП «Фіксет» при вирішенні позову ОСОБА_4, своїм рішенням безпідставно змінив правовий режим майна приватного підприємства на режим спільного сумісного майна подружжя, оскільки з моменту внесення засновником майна до статутного фонду підприємство є єдиним власником майна й це майно не може одночасно перебувати у власності інших осіб.

З огляду на викладене, доводи апеляційної скарги про те, що в разі передання подружжям свого спільного сумісного майна до статутного фонду приватного підприємства, заснованого одним із них, майно переходить у приватну власність цього підприємства, а в іншого з подружжя право власності на майно (тобто речове право) трансформується в право вимоги (зобовязальне право), сутність якого полягає у праві вимоги виплати половини вартості внесеного майна в разі поділу майна подружжя (а не право власності на саме майно) або право вимоги половини отриманого доходу від діяльності підприємства, або половини майна, що залишилось після ліквідації підприємства - відповідають наведеним вище нормам права.

Вирішуючи питання про обсяг переданого до статутного фонду ПП «Фіксет» майна подружжям, позивач ОСОБА_4, окрім голослівних тверджень, не обґрунтувала їх жодним документально підтвердженим документом. Такою можливістю вона була наділена як під час розгляду справи судом першої інстанції, так я під час нового апеляційного розгляду справи.

Усі клопотання позивача, як і її представників, стосувалися оцінки доказів про обсяг майна підприємства і його доходів від діяльності станом на 2011 рік. Такі доводи не є належними доказами, так як вони не стосуються спірного періоду, не відображають обєктивні правовідносини сторін, а стосуються результатів діяльності підприємства, до яких ОСОБА_4 відношення не має.

Між тим, як зазначалося вище, у звязку із тим, що ПП «Фіксет» є діючим підприємством, вимога позивача може стосуватися лише стягнення належної їй частки у вартості майна, внесеного подружжям у 2005 році для його заснування.

Частиною першою статті 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так як ОСОБА_4 не довела документально розмір внесеного до ПП «Фіксет» спільного майна подружжя та, враховуючи позицію ОСОБА_2 про можливість врегулювання спору мировою угодою у разі виплати позивачці 50000 грн., колегія суддів вважає доведеним право вимоги позивачки у розмірі 50000 грн.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині поділу майна приватного підприємства «Фіксет» необхідно скасувати і ухвалити нове рішення про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію її частки, внесеної в майно приватного підприємства «Фіксет» для його заснування у розмірі 50000 грн.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 18 листопада 2014 року в частині поділу майна приватного підприємства «Фіксет» скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 компенсацію частки у майні приватного підприємства «Фіксет», що складає 50000 (пятдесят тисяч) грн.

В решті рішення залишити без змін

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: