Справа № 372/3161/15-ц Головуючий у І інстанції Проць Т. В.
Провадження № 22-ц/780/6787/15 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 24.12.2015
УХВАЛА

Іменем України

24 грудня 2015 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - Мельника Я.С.,

суддів: Волохова Л.А., Матвієнко Ю.О.,

та секретаря Говорун В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що 18 травня 2015 року він передав відповідачці ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США в рахунок укладення у майбутньому договору купівлі-продажу житлового приміщення, яке розташоване в м. Києві, по вул. Драгоманова 18, про що нею було складено розписку, за умовою якої відповідачка також зобовязується повернути вищевказану суму до 02 липня 2015 року, якщо договір купівлі-продажу приміщення між сторонами не буде укладено до 01 липня 2015 року.

Однак, вказує, що зазначений договір сторони так і не уклали, а відповідачка у добровільному порядку взяті кошти не повертає, через що просить стягнути з неї в судовому порядку 3000 доларів США, як заборгованість за договором позики, що станом на 21 липня 2015 року становить 66 090 грн.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права та неповне зясування судом усіх обставин справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, вважає необхідним апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у цих сторін виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за розпискою від 18 травня 2015 року між сторонами відсутні правовідносини, які б випливали із договору позики, то підстави для стягнення спірних коштів з відповідачки як заборгованості за договором позики.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до розписки від 18 травня 2015 року позивач ОСОБА_2 передав відповідачці ОСОБА_3 грошові кошти у розмірі 3000 доларів США як завдаток в рахунок укладення у майбутньому договору купівлі-продажу житлового приміщення, яке розташоване в м. Києві, по вул. Драгоманова 18, а якщо договір купівлі-продажу приміщення між сторонами не буде укладено до 01 липня 2015 року, то відповідачка зобовязується повернути вищевказану суму не пізніше 2 липня 2015 року, (а. с. 3).

Однак, договору купівлі-продажу нерухомості між сторонами укладено не було, що підтверджується матеріалами справи та визнається сторонами. Таким чином, передані за розпискою кошти за законом являються авансовим платежем.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, як беруть участь у справі.

Право на зміну підстави позову виключно належить лише позивачеві (ст. ст. 27, 31 ЦПК України).

Виходячи з аналізу норм цивільного процесуального права, підставу позову складають не норми матеріального права, які підлягають застосуванню до правовідносин сторін (правова підстава позову), а зазначення фактичних обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, тобто юридичних фактів матеріально-правового характеру, що визначаються нормами матеріального права, які врегульовують спірні правовідносини (їх виникнення, зміну, припинення), та докази, на підтвердження зазначених позивачем обставин.

Таким чином, суд першої інстанції, повно зясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до правильного та обґрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування до правовідносин, що склалися між сторонами, норм ЦК України, які регулюють позику і повязаний з нею обовязок позичальника у разі прострочення виконання зобовязання повернути кошти, оскільки зі змісту розписки, якою позивач обґрунтовує позов, не вбачається укладення сторонами саме договору позики у розумінні ст. 1046 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які, відповідно до ст. 309 ЦПК України, могли б бути підставою для його скасування, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: