АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження 22-ц/796/1743/2015 Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 лютого 2015 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі: головуючого - Музичко С.Г.

суддів - Саліхова В.В., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Шалапуда Н.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Архітектурно-будівельна спілка», Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові будівельні технології-1», Приватного акціонерного товариства «Домобудівельний комбінат №1», Товариства з обмеженою відповідальністю «Інвестиційна - будівельна група «Київміськбуд», Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання майнового права на об'єкт інвестування

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка», ТОВ «Нові будівельні технології-1», Приватного акціонерного товариства «Домобудівельний комбінат №1», ТОВ «Інвестиційна - будівельна група «Київміськбуд», ТОВ «УКРБУД ДЕВЕЛОПМЕНТ» про визнання майнового права на об'єкт інвестування відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В доводах апеляційної скарги зазначає, позивач умови договору виконав належним чином, проте відповідач в порушення умов договору, про інвестований об'єкт площею 86,9 кв.м., не передав у власність, чим порушує майнові права позивача.

Представник позивача ОСОБА_3 в у судовому засіданні апеляційного суду підтримав апеляційну скаргу, посилаючись на доводи, викладені в ній.

Представник відповідача Соколов В.В. у судовому засіданні заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив із того, що об'єкт інвестування знаходиться на стадії будівництва, не введений в експлуатацію, а вказані обставини з урахуванням положень ч.2 ст. 331 ЦК України не дають правових підстав до визнання майнових прав за позивачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Положеннями ст.876 ЦК України передбачено, що власником об`єкта будівництва або результату будівельних робіт, є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до положень ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Судом першої інстанції встановлено, що 17.08.2005 року між ТОВ «Тотем» та ОСОБА_2 було укладено угоди № 79-3-32Г, НОМЕР_2-3-32Г та НОМЕР_3-3-32Г пайової участі у будівництві житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, за умовами яких Учасник надавав Пайовику грошові кошти на будівництво вказаного будинку, а Пайовик по закінченню будівництва мав передати Учаснику частину збудованого будинку на умовах, та в об'ємах, зазначених даною угодою. Об'єктами вищевказаних угод було визначено квартири: НОМЕР_1, загальною площею - 90,98кв. М.; НОМЕР_2, загальною площею 54,62 кв. М.; НОМЕР_3, загальною площею - 54,62 кв. м., в будинку за адресою: АДРЕСА_1.

19.08.2005 року ОСОБА_2, виконав свої зобовязання належним чином, перерахував кошти на користь ТОВ «Тотем» у визначених угодами розмірах.(а.с.18-20)

11.05.2006 року ЗАТ «Домобудівельний комбінат 21», ТОВ «Будівельноінвестиційна компанія «Інтербудінвест» та ТОВ «Нові будівельні технології-1» було укладено договір №003З/01 про порядок будівництва комплексу будинків за адресою: АДРЕСА_1. Проте, угодою №P/003/01 від 10.11.2008 року сторони розірвали зазначений договір.

12.02.2012 року між ТОВ «Тотем», ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» та ОСОБА_2 було укладено угоду б/н за якою ТОВ «Тотем» передало ТОВ «Архітектурно-будівельна спілка» зобов'язання за угодами про пайову участь у будівництві житлового будинку в Шевченківському районі м.Києва по АДРЕСА_1.

Рішенням Господарського суду М.Києва від 26.04.2012 р. визнано ТОВ «Інвестиційно-будівельна група «Київміськбуд» забудовником комплексу будинків з прибудинковими територіями, об'єктами соціальної сфери та підземним паркінгом, за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 2 ст. 656 ЦК України встановлено, що предметом договору купівлі продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.

У відповідності до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару.

Правовою природою виникнення майнових прав у їх носія вважається загально прийнятий момент набуття права власності, визначений ст. 328 ЦК України, тобто право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом встановлено, що сторони уклали договори про інвестиційну діяльність, позивач оплатив грошові кошти вартості обумовленої ціни за об'єкт інвестування приміщення визначного розміру, яке має бути передано у власність інвестору після введення будинку до експлуатації.

Абзац 2 ч.2 ст. 331 ЦК України визначає, що якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Будинок, в якому знаходяться квартири, не збудовано та не прийнято до експлуатації, а тому ОСОБА_2 не може набути майнові права на це майно.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Враховуючи вищевикладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи є безпідставними на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують, тому апеляційну скаргу слід відхилити, рішення суду залишити без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 листопада 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді