Справа № 614/763/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н ЕМ У К Р А Ї Н И

(повний текст рішення виготовлено 04.09.2015 р.)

01.09.2015 р.. Борівський районний суд Харківської області у складі

головуючого Гуляєвої Г.М.

при секретарі Євтіхієвй С.В.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.м.т. Борова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої потерпілій внаслідок ДТП

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 22.07.15 р. звернулася до Борівського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої потерпілій внаслідок ДТП, в якій вказала, що 1 січня 2015 р. близько 19.00 год. ОСОБА_2 керуючи власним автомобілем НОМЕР_1 рухався по провулку Колгоспному смт. Борова Борівського р-ну Харківської обл. в напрямку вул. Східної смт. Борова, щоб у подальшому поїхати додому в с. Першотравневе Борівського р-ну.

В цей момент по смузі руху автомобіля в зустрічному йому напрямку по краю проїжджої частини рухалася позивачка і ОСОБА_5

Позивачка котила попереду себе дитячу коляску, в якій знаходилася її дочка ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1

ОСОБА_7 будучи в стані алкогольного спяніння не вжив заходів для безпечного проїзду ділянки дороги по якій йому назустріч рухалися пішоходи, допустив наїзд на позивачку, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи від 6 січня 2015 р. у вигляді саден на передній зовнішній поверхні правого стегна, саден на передній поверхні правої гомілки, що виникли в результаті ДТП, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Перебуваюча в колясці дочка позивачки із забоєм мяких тканин була доставлена в Борівську ЦРЛ, а на наступний день 2 січня 2015 р. до Харківської міської лікарні імені професора Мещерякова, де перебувала на стаціонарному лікуванні з 3 по 5 січня 2015 р.

Кримінальне провадження за фактом ДТП постановою ст. слідчого СВ Борівського РВ ГУМВС України в Харківській обл. 27 квітня 2015 р. закрито, матеріали щодо ОСОБА_2 передані в ДАІ для притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.ст.122-4, 124, 130 ч.4 КУпАП.

У звязку з подіями, що мали місце 1 січня 2015 р. позивачка змушена була звернутися за правовою допомогою до адвоката. Понесла значні матеріальні витрати на обстеження дитини. За період перебування дитини в лікарні у смт. Боровій та м. Харкові у період з 1 січня по 27 квітня 2015 р., на поїздки до м. Харкова витратила 1871 грн. 69 коп. Знищена коляска вартістю 3500 грн. На оплату послуг адвоката в період досудового слідства витрачено 2500 грн., на оплату послуг адвоката за підготовку позовної заяви до суду та представництво інтересів потерпілої витрачено 2000 грн. Загалом позивачка витратила 9871 грн. 69 коп.

Відповідач жодного разу не поцікавився станом здоровя позивачки та її дочки ОСОБА_8, не запропонував допомогу не тільки матеріальну, але ніяк не підтримав морально. З місця пригоди зник, працівники ДАІ затримали його пяного у нього вдома.

При такому відношенні винного в заподіянні позивачці тілесних ушкоджень, вона заявляє про відшкодування їй моральної шкоди, яка виразилася в порушенні нормального укладу життя її сімї, постійному неспокої за стан здоровя маленької дочки, в душевних стражданнях, які позивачка і її сімя отримали в результаті наїзду автомобіля, керованого пяним ОСОБА_2 на неї і дитячу коляску з дочкою. За період госпіталізації дочки позивачка понесла значні витрати на лікування, проїзд до експерта, а також на оплату послуг адвоката, з яким уклала угоду про надання юридичних послуг. Це істотно відбилося на її сімейному бюджеті.

Моральну шкоду, завдану позивачці відповідачем, вона оцінює в 30 000 грн.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 підтвердила вищевикладене та підтримала свої позовні вимоги про стягнення з відповідача ОСОБА_2 на її користь матеріальні збитки на загальну суму 9 871 грн. 69 коп., моральну шкоду у розмірі 30000 грн. 00 коп., а також судові витрати: судовий збір в сумі 396,71 грн. та 144,90 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав пояснивши, що він вживав всі можливості для уникнення ДТП, але у зв»язку з поганим станом дороги: ожеледиці та потраплянням коліс автомобіля у колію, не зміг своєчасно зупинитись. Він намагався загальмувати, але машина рухалася юзом і відбувся улар правим переднім крилом автомобіля по колесу дитячого візка. Після цього він відвіз матір і дитину у лікарню, почекав 10-15 хв. і поїхав додому.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що 1 січня 2015 р. близько 19.00 год. вона разом з позивачкою, яка котила дитячий візок, ішли по краю проїзної частини по провулку Колгоспному у смт.Борова у напрямку магазину. У зустрічному напрямку з невеликою швидкістю ,їхав автомобіль - прямо на них. ОСОБА_5 відступила назад і разом з позивачкою стали тягнути візок назад. У цей час відчула удар по візку і по ногах. Дорога була розчищена, не слизька, колії не було. Автомобіль зупинився, проїхавши ще декілька метрів. Гальмування автомобіля перед ударом не було. Від водія відчувався запах алкоголю.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що 1 січня 2015 р. близько 19.00 год. йому зателефонувала дружина ОСОБА_1 і повідомила, що їх збила машина. Він в цей час знаходився коло магазину, на відстані приблизно 100 м. від місця ДТП. Підбігши до дружини, побачив, що поряд з нею стояв автомобіль, дочка була на руках у матері і плакала, візок був складений і не розкладався. ОСОБА_2 стояв поряд. Від нього відчувався запах алкоголю. Дорога була накатана, але колії не було.

Аналогічні показання дав свідок ОСОБА_10

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що 1 січня 2015 р. близько 19.00 год. їй зателефонував зять ОСОБА_9 і повідомив про ДТП. Дочка з онукою знаходились у хірургічному відділенні до ранку, а наступного дня у лікарні м.Харків.

Свідок ОСОБА_12 начальник Борівського ВДАІ, пояснив, що 1січня 2015 р. близько 20.00 год. отримавши повідомлення про ДТП за участю автомобіля марки ВАЗ 21043-20 синього кольору, він разом з начальником дільничних Рівчаком виїхали для встановлення автомобіля і його власника. Було встановлено, що ДТП скоїв житель ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2, який привіз постраждалих у лікарню, а сам поїхав додому. Коли вони приїхали до ОСОБА_2 додому, той вийшов з хати, від нього відчувався запах алкоголю, вів себе грубо, відмовлявся надати документи, пояснив, що вживав алкоголь після ДТП. Згодом він з іншим водієм приїхали на місце ДТП де поставили автомобіль під освітлення. Викликали слідчого Бондаренка О.М., який оглядав місце ДТП. Стан дороги і видимість були задовільними.

Свідок ОСОБА_13- слідчий Борівського РВ ГУМВС пояснив, що 1січня 2015 р. близько 21 год. проводив огляд місця ДТП. При огляді слідів гальмування виявлено не було. Ширина проїзної частини становила 6 м. Колії на дорозі не було, був накат, видимість добра. Медичне освідування водія відбулося не більше ніж через дві години після ДТП. На правому передньому крилі автомобіля була характерна подряпина. Дитячий візок був пошкоджений і не складався. У ході досудового розслідування справи були проведені судово - медичні експертизи від 06.01.15 р і 09.01.15 р., а також комісійна судово - медична експертиза від 02.04.15 р., якими встановлені у ОСОБА_1 та ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження у вигляді саден. У дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 тілесних ушкоджень не виявлено. Дії водія містили порушення ПДР України.

27.04.2015 р. ним винесена постанова про закриття кримінального провадження у зв»язку з відсутністю складу кримінального правопорушення та притягнення водія до адміністративної відповідальності по ст.ст.122-4, 124, 130 ч.4 КпАП України.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Судом встановлено, що 1 січня 2015 р. близько 19.00 год. на провулку Колгоспному у смт. Борова Харківської області ОСОБА_2, перебуваючи у стані алкогольного сп»яніння, керуючи власним автомобілем НОМЕР_2 рухався в напрямку вул. Східної з метою подальшого руху в с.Пешотравневе Борівского району Харківської області. В цей же час у зустрічному напрямку, по його полосі руху, по краю проїзної частини рухалися пішоходи ОСОБА_1 з дочкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3, яка знаходилась у дитячому візку і ОСОБА_5 ОСОБА_2 не вибрав безпечну швидкість руху, не впорався з керуванням та здійснив наїзд на дитячий візок і пішоходів, заподіявши їм легкі тілесні ушкодження, а дитячому візку механічні пошкодження, порушивши вимоги п.12.1;12.2;12.3 ДР України.

Зазначені обставини підтверджуються дослідженими у судовому засіданнні матеріалами кримінального провадження № 0000002 по факту ДТП за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та постановою про закриття кримінального провадження №0000002 від 02.01.2015 р. за ч.1 ст.286 КК України , у звязку з відсутністю складу кримінального правопорушення (а.с.11-12) .

Згідно висновку експерта №43-ИЗ/15 від 09.02.2015 р. Ізюмського МРОСМЕ, будь-яких пошкоджень мяких тканин опорно-рухомого апарату та внутрішніх органів в медичній документації неповнолітньої ОСОБА_6 не мається; находження дитини ОСОБА_6 в медичних закладах з 01.01.15 р. по 05.01.15 р. повязане з обстеженням; діагноз «Забій мяких тканин голови, забій брючної стінки» являються поняттям клінічним і оцінці по ступеню тяжкості не підлягає (а.с.13-14).

Згідно висновку експерта №03-ИЗ/15 від 06.01.2015 р. Ізюмського МРОСМЕ, у гр-ки ОСОБА_1 були встановлені крововиливи не передньо - зовнішній поверхні правого стегна і крововиливи з саднами на передній поверхні правої голені, які утворились від ударної дії тупими твердими предметами; дані тілесні ушкодження могли виникнути в умовах ДТП, яке мало місце 01.01.15 р.; по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень (а.с.15-16).

Висновком комісійної експертизи №80-КЕ/2015 Обласного бюро судово-медичної експертизи Департаменту охорони здоровя Харківської обл., встановлено , що згідно з наданою медичною документацією, після пригоди, що мала місце 01.01.2015 р., малолітня ОСОБА_6 в період часу з 01.01 по 05.01.2015 р. знаходилася на обстеженні в хірургічному відділенні Борівської ЦРЛ та дитячому нейрохірургічному відділенні КЗОЗ «Харківська міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги (ХМКЛШНМД) ім. проф. ОСОБА_14», встановлені наступні клінічні діагнози: «Забій лівої верхньої кінцівки» та «Забій мяких тканин голови» відповідно. При цьому, в записах лікарняних оглядів та спостережень в обох зазначених медичних закладах є неодноразові записи про відсутність видимих тілесних ушкоджень (синців, саден тощо) на тілі дитини; у звязку з викладеним, вказані діагнози не можуть бути розцінені як тілесні ушкодження і враховуватись при оцінці тяжкості, керуючись приміткою ст.46 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України від 17.01.1995 р. №6 (…Діагноз забій мяких тканин голови, грудної клітки, живота тощо не враховується при оцінці ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, за умови, що він не встановлений на основі субєктивних факторів і не підтверджується обєктивними відомостями…» (а.с.18-22).

Згідно довідки-чеку ФОП ОСОБА_15, ОСОБА_16 30.04.2014 р. придбав дитячу коляску зеленого кольору польського виробництва вартістю 3500 грн. (а.с.27).

Відповідно товарних чеків ОСОБА_1 придбала газ, бензин для заправки машини; медичні препарати для дитини (а.с.30-32).

Судом були оглянуті та досліджені три адміністративні справи № 3/614/146/15 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 130 ч.1 КпАП України; № 3/614/147/15 про закриття провадження про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 124 КпАП України за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення; № 3/614/148/15 про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності по ст. 122-4 КпАП України, які також підтверджують факт та обставини скоєної дорожньо транспортна пригода яка сталася з вини відповідача.

Ст.1166 Цивільного кодексу України передбачає,що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст.1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ст.23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та розяснень, що містяться в п.5 Постанови пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року „ Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути зясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Згідно роз»яснень , які містяться у п. 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення,суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи за правилами Кримінально процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала ) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК.

З урахуванням наведеного , суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 в частині стягнення на її користь з відповідача майнової шкоди, яка складається з вартості дитячого візка -3500 грн., витрат, пов»заних з медичним обстеженням малолітньої ОСОБА_6 1871,69 грн. Крім того підлягають стягненню витрати на правову допомогу у сумі 4500 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 543,61 грн.

Вимоги про стягнення моральної шкоди суд вважає необґрунтованим та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60, 88,209, 212,214-215,218 ЦПК України , на підставі ст.ст. 1166, 1187 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 5371 грн.69 коп. на відшкодування завданої майнової шкоди , 4500 грн. за надання правової допомоги, 543грн.61 коп. судового збору, а всього 10415 грн.30 коп. В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Борівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Гуляєва Г. М.