АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 88-ц/790/6296/15 Головуючий 1 інст. Жорняк О.М.
Справа № 619/6925/12-ц Доповідач - Коровін С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коровіна С.Г.,

суддів Пшенічної Л.В., Овсяннікової А.І.,

при секретарі Огарьовій О.В.

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Дергачівський районний відділ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом примусового зняття з реєстраційного обліку та виселення,-

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2012 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Дергачівський районний відділ ДМС України в Харківській області про усунення перешкод у користуванні власністю, шляхом примусового зняття з реєстраційного обліку та виселення

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що між ним та ОСОБА_1 був укладений договір міни № 1778 від 12.06.2012року, відповідно до якого, з однієї сторони відповідач передала у власність позивачеві 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, провулок Східний, буд. 8,що належав відповідачеві на підставі договору дарування №2-3127 від 25 вересня 2003 року,та загальна вартість якого складає 42 000,00 грн.,а з другої сторони, позивач в рахунок обміну передав відповідачеві витвір образотворчого мистецтва - картину «Райський сад», виконану автором Робертсоном в 2012 році,вартість картини складає 830,00грн. та грошову доплату в розмірі 5146,25доларів США , що по курсу НБУ на час укладання угоди було еквівалентно 41170 гривень, які були передані позивачем відповідачеві, ще до підписання договору. Згідно витягу про ДРП № 35452329 від 11.09.2012року рішення про державну реєстрацію Договору було прийнятно 05.09.2012 року. 13.09.2012року позивачем на адресу відповідача була надіслана письмова вимога про необхідність дотримання відповідачем умов договору з наданням додаткового строку для усунення перешкод, шляхом звільнення будинку (виселенням) та зняттям з реєстраційного обліку,яка залишена без задоволення. Тобто,як вказував позивач, його намагання врегулювати спірні питання відносно виконання умов договору з відповідачем щодо виселення та зняття з реєстраційного обліку у добровільному порядку було проігноровано. Крім того, на даний час позивач має інформацію, що разом з відповідачем у будинку мешкають громадяни ОСОБА_6 та ОСОБА_7.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 23 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Виселено ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 з житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, місто Дергачі, провулок Східний, будинок №8, без надання іншого житлового приміщення. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4 подали на нього апеляційну скаргу, в якій просять рішення суду скасувати та відмовити в позові. В обґрунтування скарги, зазначають, що предмет договору міни картина «Райський сад» за документами взагалі не існувала, то відсутні підстави для виселення відповідачів, судом проігнорована та обставина, що позивачу належить тільки частина житлового будинку, інша частина будинку належить ОСОБА_8 і позов про виселення можливий лише при поданні позову співвласників житлового приміщення. Також суд порушив норми процесуального права, розглянувши справу та ухваливши рішення за відсутності відповідачів, що є порушенням їхніх прав на справедливий судовий розгляд.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_1 був укладений договір міни №1778 від 12.06.2012 року, відповідно до якого, з однієї сторони відповідач передала у власність позивачеві 53/100 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, який розташований за адресою: Харківська область, Дергачівський район, м. Дергачі, провулок Східний, буд.8, що належав відповідачеві на підставі договору дарування №2-3127 від 25 вересня 2003 року, та загальна вартість якого складає 42 000,00 грн. (п. 3 Договору), а з другої сторони, позивач в рахунок обміну передав відповідачеві витвір образотворчого мистецтва - картину «Райський сад», виконану автором Робертсоном в 2012 році, вартість картини складає 830,00 грн. та грошову доплату в розмірі 5146,25 доларів США , що по курсу НБУ на час укладання угоди було еквівалентно 41170 гривень, які були передані позивачем відповідачу, ще до підписання договору, що зазначено у п. 1 договору.

Згідно п.7зазначеного договору сторони домовились, що під передачею майна за договором слід вважати символічну передачу речі. Прийняття позивачем від відповідача ключів від майна свідчить про те, що передача майна відбулась.

Відповідно до вимог ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно витягу про ДРП № 35452329 від 11.09.2012 року рішення про державну реєстрацію договору було прийнято 05.09.2012 року

Тобто право власності на спірне нерухоме майно у відповідності до вимог ч.4 ст.334 та ч.4 ст.715 ЦК України виникло у позивача з моменту проведення державної реєстрації договору.

Відповідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно п.10 договору міни від 12 червня 2012 року сторони домовились про те, що звільнення майна відповідача від наявних речей за зазначеною адресою повинно бути здійснено до 12.09.2012 року, а також до цього строку повинні бути знятті з реєстраційного обліку всі зареєстровані в будинку особи.

Оскільки зазначені зобовязання відповідач не добровільно виконувати не бажала 13.09.2012 року позивачем на адресу відповідача була надіслана письмова вимога про необхідність дотримання відповідачем умов договору з наданням додаткового строку для усунення перешкод, шляхом звільнення будинку (виселенням) та зняттям з реєстраційного обліку, яка залишена без задоволення, тобто всі намагання позивача врегулювати спірні питання відносно виконання умов договору з відповідачем щодо виселення та зняття з реєстраційного обліку у добровільному порядку було проігноровано.

Крім того позивач дізнався, що ОСОБА_1 дозволила проживати у частині будинку, яка є власністю позивача іншим особам ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначене підтверджено актом, складеним депутатом Дергачівськї міської ради ОСОБА_9 Відповідачі цих обставин не спростували.

Відповідно ст.155 ЖК України що жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Згідно ст. 109 ЖК України - виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

На підставі ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

У відповідності до вимог ст. 319 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом усунення перешкод у здійсненні користування майном особами, в яких відпали законні підстави для такого користування.

Власник спірної частини будинку не давав згоди на вселення в будинок інших осіб і не погоджується з проживанням у його частині будинку ОСОБА_1 Оскільки право на проживання відповідачів в спірному приміщенні залежить від права самого власника і є похідним від нього, то вимоги позивача про виселеня відповідачів є обґрунтованими.

У відповідності до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на яки вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61ё цього Кодексу. Відповідачі ті їх представник не довели у суді свого права на проживання у спірній частині будинку Вимоги позивача ґрунтуються на законі і підстав до відмови у позові про виселення відповідачів у суду першої інстанції не було.

Апеляційним судом перевірені доводи представника відповідачів щодо розгляду справи у відсутність відповідачів та особисто ОСОБА_4, який, як ін. стверджував з поважних причин не зявився у судове засідання 23 червня 2015 року.

З матеріалів справи вбачається, що справа розглядалася судом першої інстанції тривалий час. ОСОБА_4 неодноразово приймав участь у судових засіданнях. За його клопотаннями розгляд справи відкладався, а з 13 жовтня 2014 року по 16 квітня 2016 року (а.с.101-108) провадження у справі взагалі було зупинено за його клопотанням.

Про час і місце розгляду справи 23 червня 2015 року як відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 ОСОБА_3 так і їх представник були повідомленні завчасно (а.с.116-119).

Підстав про розгляд справи у заочному порядку у суду першої інстанції не було, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст.224 ЦК України на заочний розгляд справи повинна бути згода позивача. Такої згоди від ОСОБА_5 на час розгляду справи не надходило. Згідно його заяви він лише просив розглядати справу у його відсутність (а.с.123).

Доводи представника відповідача, щодо не притягнення до участі у справі співвласників спірного будинку, не є підставою для скасування рішення суду і ухвалення іншого рішення. Оскаржене відповідачами рішення про їх виселення не стосується прав і обовязків інших співвласників будинку. Судом вирішувалося лише питання про усунення перешкод ОСОБА_5 у користуванні власним майном і суд вирішував питання відносно права відповідачів на користування майном позивача. Крім того з технічного паспорту на будинок (а.с.12-16) вбачається, що він складається з двох окремих квартир, одну з яких за договором міні ОСОБА_1 відчужено на користь ОСОБА_5

Посилання представника відповідачів на те, що договір міни фактично не виконаний, оскільки, на його думку, не доведено, що картина «Райський сад» взагалі існувала і що її за договором міни отримала ОСОБА_1 колегія взагалі не приймає до уваги. Зазначені обставини є підставою для оспорювання правочину договору міни. З матеріалів справи вбачається, що зазначений договір відповідачі оспорювали у судах і його не визнано недійсним. Також зазначений договір не розірвано.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив частково позовні вимоги ОСОБА_5 і виселив відповідачів із частини будинку, яка йому належить. Рішення суду в частині відмови у знятті відповідачів з реєстраційного обліку позивачем не оскаржено. Він погодився з таким рішенням. Не містять посилань на неправильність судового рішення в цій частині і доводи апеляційної скарги, хоча представник просить скасувати рішення у повному обсязі і ухвалити нове рішення про відмову у позові у повному обсязі.

Колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують. Рішення суду відповідає встановленому і вимогам матеріального і процесуального закону.

Колегія суддів погоджується з рішенням суду і відхиляє апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 313, 314, 315,317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 в особі їх представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 23 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -