Номер провадження 2/754/3062/15
Справа №754/5658/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

09 грудня 2015 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді : Галась І.А.

при секретарі Фацул М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача, як солідарного з ТОВ «Бі Март» боржника, заборгованість за договором про надання овердрафту № 115.45055 від 25.11.2014 року в розмірі 280 298,16 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що між позивачем та ТОВ «Бі Март» укладено договір про надання овердрафту №115.45055 від 25.11.2014р., згідно з якого ТОВ «Бі Март» було надано кредит у розмірі 500 000 гривень, із процентною ставкою 22% річних строком на 8 місяців. У зв'язку із неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань за договором, станом на 31.03.2015 року виникла заборгованість у сумі 538 616,04 грн. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 316146-ДП3 від 25.11.2014р., відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник. 25 вересня 2015 р. між позивачем та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 про внесення змін до договору поруки №316146-ДП3 від 25.11.2014р., відповідно до якої п. 2.1 договору поруки викладено в новій редакції: «на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника як солідарний боржник, обмежуючись сумою в розмірі 280 298,16 грн.

Ухвалою суду від 09 грудня 2015 року було закрито провадженні в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ МАРТ», ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в частині вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю «БІ МАРТ».

В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, в поданому суду клопотанні від 09.12.2015р. просив розглянути справу без участі представника АТ «ПроКредит Банк», позовні вимоги підтримують в повному обсязі та проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Протягом судового розгляду представник відповідача проти задоволення позовних вимоги заперечував в повному обсязі, посилаючись на їх безпідставність та необґрунтованість.

Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує представник позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 25.11.2014р. між ПАТ «ПроКредит Банк» та ТОВ «Бі Март» був укладений договір про надання овердрафту № 115.45055, відповідно до умов якого Банк зобов'язується надати позичальнику кредит шляхом здійснення протягом строку дії овердрафту переказів грошей з вказаного у п.1.2 цього договору рахунку позичальника згідно з розрахунковими документами позичальника понад залишок коштів на даному рахунку у межах ліміту овердрафту, встановленого цим договором.

Пунктом 1.2 договору визначені умови, на яких видається овердрафт: розмір ліміту - 500000грн., строк дії овердрафту - з 25.11.2014р. по 25.07.2016р. включно, тип процентної ставки - змінювана, розмір процентів - 22 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році.

Позичальник (ТОВ «Бі Март») не належно виконував умови кредитного договору у зв'язку з чим станом на 31.03.2015 року виникла заборгованість в розмірі 538 616,04 гривень.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір поруки № 316146-ДП3 від 25.11.2014р., відповідно до умов якого поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника у їх повному обсязі як солідарний із позичальником боржник.

25 вересня 2015 р. між позивачем та ОСОБА_1 була укладена додаткова угода №1 про внесення змін договору поруки №316146-ДП3 від 25.11.2014р. (надалі за текстом - додаткова угода), відповідно до якої п. 2.1 договору поруки викладено в новій редакції: «на підставі договору поручитель поручається перед кредитором за виконання усіх зобов'язань позичальника як солідарний боржник, обмежуючись сумою в розмірі 280 298,16 грн.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов»язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Пунктом 1.8 додаткової угоди сторони визначили, що дана додаткова угода №1 про внесення змін до договору поруки автоматично припиняє свою чинність без необхідності укладення будь-яких інших додаткових договорів у наступних випадках: прострочення поручителем платежу по графіку виконання зобов'язань поручителем понад 30 календарних днів. У випадку внесення поручителем такого простроченого платежу та наступного платежу за графіком, але не пізніше 29 календарних днів від дати, коли наступний платіж повинен бути внесений, умова додаткової угоди №1 про автоматичне припинення не застосовується. В такому випадку прострочений платіж не є підставою для автоматичного припинення додаткової угоди №1 в майбутньому.

Як вбачається із копій квитанції № 252461089/270679442/756013846/777 від 27.11.2015р. та № 253436233/271809131/759242576/7713 від 08.12.2015р. відповідачем ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості по кредиту № 115.45055 від 25.11.2014 було сплачено відповідно 15 572,12 гривень та 25 000 гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Таким чином, відповідач належним чином виконує свої зобов'язання згідно умов додаткової угоди №1 про внесення змін до договору поруки та згідно графіка виконання зобов'язань поручителем, який є додатком №1 до додаткової угоди.

Відповідно до вимог ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Протягом судового розгляду стороною позивача не було надано конкретних правових доказів на підтвердження неналежного виконання відповідачем умов додаткової угоди №1 про внесення змін до договору поруки та графіку виконання зобов'язань поручителем.

Зважаючи на викладене, враховуючи відсутність підтверджень про порушення відповідачем своїх зобов'язань за договором поруки, додатковою угодою №1 про внесення змін до договору поруки суд позбавлений можливості дійти висновку про обґрунтованість заявленого позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи, що суд відмовляє позивачу у задоволенні позовних вимог, суд також відмовляє у стягнення з відповідача судових витрат, а саме сплаченого судового збору у розмірі 3654 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.6,7,10,11, 57-61, 88, 214, 215, 224 ЦПК України, ст.ст. 626, 527, 1054 Цивільного кодексу, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: