Справа № 2/714/397/15
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2015 р. м. Герца

Герцаївський районний суд Чернівецької області в складі :

головуючого-судді Єфтемій С.М.
секретар Гаїна А.Г.
з участю представника позивачкиОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Великобудської сільської ради Герцаївського району Чернівецької області, третіх осіб на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_4 та ОСОБА_8 із урахуванням змінених позовних вимог звернулися до суду із позовом про визнання права власності на житловий будинок з господарськими спорудами в порядку спадкування. Свої вимоги мотивували тим, що чоловіком позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_9 у 1954 році в с. Велика Буда Герцаївського району побудовано житловий будинок та зведено до нього господарські споруди. Зазначений житловий будинок з часу забудови зареєстрований у погосподарській книзі Великобудської сільської ради за ОСОБА_9, проте як такого свідоцтва про право власності на вказане нерухоме майно останнім отримано не було.

ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавець ОСОБА_9 помер. ОСОБА_4 - дружина померлого та ОСОБА_8 - донька померлого, як спадкоємиці за законом, спадщину прийняли своєчасно, так як проживали у спірному будинку та у встановлений законом строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Оскільки нотаріусом у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на означене нерухоме майно, то позивачі вважають, що спірний житловий будинок має перейти до них в порядку спадкування за законом, а саме по ? частці кожній з урахуванням того, що треті особи по справі від прийняття спадщини відмовилися.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4 - ОСОБА_10 позовні вимоги підтримав та суду пояснив, що у 1954 ОСОБА_9 було побудовано спірний житловий будинок. З 1959 року позивачка ОСОБА_4 стала проживати з ОСОБА_9 без реєстрації шлюбу, в яких у 1961 році народився син ОСОБА_6 З 17 лютого 1966 позивачка ОСОБА_4 та померлий ОСОБА_9 знаходилися у зареєстрованому шлюбі під час якого у них також народилися діти: ОСОБА_7, ОСОБА_8. та ОСОБА_5., що являється позивачкою по даній справі. Оскільки ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, а його дружина ОСОБА_4 та донька ОСОБА_8 - позивачі за справою залишилися проживати у спірному будинку та продовжують проживати у ньому, то спадкове майно спадкодавця має перейти до позивачів в рівних частках - по ? частці кожній.

Позивачка ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилася, однак надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності в якій просила суд задовольнити її вимоги.

Великобудська сільська рада Герцаївського району в судове засідання свого представника не направила, проте подала суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, так як проти задоволення позову не заперечують.

Треті особи на стороні відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилися, хоча належним чином повідомлялася про час та місце розгляду справи. Згідно заяв останніх розгляд справи просили провести без їх участі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки та дослідивши письмові матеріали, встановив наступне.

Так, з матеріалів справи вбачається, що по АДРЕСА_1 розташовано домоволодіння, яке складається з житлового будинку літ. "А" загальною площею 39,10 кв.м, в тому числі 31,60 кв.м жилої площі, , літньої кухні літ. "Б", сараїв літ. "В", "Г", "Д", "Ж", "И", убиральні літ. "Е", навіс літ. "К", криниці №1, ворота № 2, огорожі № 3, хвіртки № 4. Згідно даних погосподарської книги Великобудської сільської ради Герцаївського району, вказаний житловий будинок з господарськими спорудами зареєстрований у сільській раді за ОСОБА_9 з 1954 року (а.с. 19).

У 1954 році питання набуття права власності на житлові будинки регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Указ від 26 серпня 1948 року) і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі - Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п'яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

Ці правові акти не пов'язували виникнення права власності на житловий будинок із проведенням його реєстрації.

Пленум Верховного Суду України у п. 9 своєї постанови від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснив, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

Отже, зважаючи на те, що житловий будинок який розташований в АДРЕСА_1 побудований на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований з 1954 року в сільській раді за ОСОБА_9, то з того часу останній був власником цього житлового будинку.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_4 17 лютого 1966 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_9 (а.с.79).

ОСОБА_8 - позивачка та ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_7 - треті особи по справі, є дітьми померлого ОСОБА_9 та позивачки ОСОБА_4

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим виконкомом Горбівської сільської ради серії НОМЕР_1. Таким чином відкрилася спадщина, в т.ч. й на частину вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_9 за життя заповіту не склав, а тому спадкування має місце за законом.

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Право на спадкування мають особи, визначені в заповіті, а у випадку відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від неї, право на спадкування одержують спадкоємці за законом (ст. 1223 ЦК).

Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_9, позивачі ОСОБА_8 та ОСОБА_4, 08 вересня 2015 року звернулися до приватного нотаріуса Герцаївського районного нотаріального округу Чернівецької області із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_9 (а.с. 57, 63 звороти) проте, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний житловий будинок, постановою нотаріуса від 02 жовтня 2015 року їм було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.74 зворот, 75). Треті особи ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_7 протягом строку для прийняття спадщини, від її прийняття відмовились.

За вищенаведених обставин, суд приходить до висновку, що оскільки на момент смерті ОСОБА_9 вищевказаний спірний будинок рахується в сільській раді за останнім, то вимоги позивачів ОСОБА_4 та ОСОБА_8 про визнання за ними в порядку спадкування за законом право власності на ? частину житлового будинку за кожним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 1216, 1217, 1220-1223, 1261, 1268-1270, 1273, 1275 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частин в порядку спадкування за законом на житловий будинку літ. "А" загальною площею 39,10 кв.м в тому числі 31,60 кв.м жилої площі, літньої кухні літ. "Б", сараїв літ. "В", "Г", "Д", "Ж", "И", убиральні літ. "Е", навіс літ. "К", криниці №1, ворота № 2, огорожі № 3, хвіртки № 4 що по АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на ? частин в порядку спадкування за законом на житловий будинку літ. "А" загальною площею 39,10 кв.м в тому числі 31,60 кв.м жилої площі, літньої кухні літ. "Б", сараїв літ. , "В", "Г", "Д", "Ж", "И", убиральні літ. "Е", навіс літ. "К", криниці №1, ворота № 2, огорожі № 3, хвіртки № 4 що по АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Герцаївський районний суд шляхом подачі в 10-и денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особам які не була присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом десяти днів з дня отримання її копії.

Суддя :