Провадження 2/185/5926/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

30 листопада 2015 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючий - суддя Бабій С. О.

при секретарі - Шмик К.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, -

В С Т А Н О В И В:

03.11.2015 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яким просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Позивач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, у судовому засіданні заяву підтримав, просив задовольнити.

Відповідач про дату, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, до суду не зявився, про причини неявки не повідомив, клопотань про розгляд справи за його відсутності чи про відкладення розгляду справи не надходило.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість вимог позивача, перевіривши належність, допустимість, достовірність, достатність доказів, оцінивши докази кожний окремо та у сукупності суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. А відповідно до ч. 4 ст. 337 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Судом встановлено, що позивач на підставі договору дарування квартири від 30.12.2004, нот. бланк ВВТ №551553, р.№9340

набув право власності на житлове приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , тому має право володіння, право користування та право розпорядження зазначеним житловим приміщенням.

Виникнення права відповідача на користування житловим приміщенням та обсяг цих прав залежить від наявних саме у власника майна прав. Із матеріалів справи не вбачається, що відповідач укладав з позивачем як власником житлового приміщення яких-небудь договорів щодо неї чи узгоджував з ним можливість свого проживання в якості тимчасового мешканця. Проте, сама наявність реєстрації відповідача у належній позивачу житловому приміщенні є порушенням права користування, а тому й порушенням права власності позивача.

Відповідно до акту №950 від 28.10.2015, складеного КП "ПЖС" встановлено, що ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте не мешкає за вказаною адресою з серпня 2014 року .

Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном, тому суд приходить до висновку, що право позивача на користування спірним житловим приміщенням порушено й потребує захисту шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та ст.ст.316, 317, 337, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,11,15, 57-61, 208-210, 212 - 215, 217, 218, 222-226, 294 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 487,20 грн (чотириста вісімдесят сім гривень 20 копійок). .

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем у десятиденний строк з моменту отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Позивачем рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С. О. Бабій