№ 2/235/2299/15
№ 235/4431/15ц
У Х В А Л А

02 листопада 2015 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Задерей А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Красноармійськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання п. 12.1 договору недійсним, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ « Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання п. 12.1 договору недійсним, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що 25.10.2014 року між ним та відповідачем по справі було укладено договір Фінансового лізингу № 01/14-00475 з додатками, згідно якого предметом лізингу по даному договору є Skoda Octavia A5. Відповідно до умов Договору лізингодавець бере на себе зобов»язання придбати предмет лізингу є Skoda Octavia A5. Відповідно до умов Договору лізингодавець бере на себе зобов»язання придбати вказаний предмет лізингу у власність та передати предмет лізингу у користування лізингоодержувачу на строк та на умовах, передбачених договором. В усній формі представник відповідача роз»яснила, що позивач повинен спочатку сплатити передплату за трактор в сумі 18500 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок відповідача, після чого з ним буде укладено договір лізингу. В той же день було сплачено рахунок на суму 18500 грн. з зазначенням призначення платежу згідно договору № 01/14-00475. Однак представником не було роз»яснино призначення платежу, який виявився комісійною винагородою лізингодавцю за організаційні заходи, пов»язані з підготовкою та укладенням договору. Він вважав, що це часткова оплата вартості трактора. Компанія відмовилась передавати предмет лізингу з посиланням на те, що договором передбачено сплату 50% від вартості предмету лізингу, а сплачена сума в розмірі 18500 грн. є комісією за організацію та оформлення договору. Вважає,що під час попередніх переговорів представником компанії введено його в оману щодо умов виконання договірних зобов»язань. Після підписання і вивчення змісту договору стало зрозуміло, що сплачені кошти не повернуть, та можливості розірвати договір немає, оскільки договір зовсім не передбачає можливості розірвання з ініціативи лізингоодрежувача, що є порушенням прав споживача. Зазначив, що умови спірного договору фінансового лізингу мали суперечності між окремим його положеннями, а також представник відповідача при укладенні договору надала зразок квитанції для сплати першого внеску в сумі 18500 грн., в якій було зазначено призначення платежу не як «адміністративний

Платіж» а «згідно договору № 01/14-00475». Вказана обставина свідчить про нечесну підприємницьку діяльність та обман з боку відповідача його як споживача фінансової послуги. Позивач просить визнати п. 10.11 договору фінансового лізингу № 01/14-00475 з додатками від 25.10.2014 року недійсним, розірвати договір фінансового лізингу № 01/14-00475 з додатками від 25.10.2014 року, стягнути з ТОВ «Лізингова компанія» «Автофінанс» сплачені кошти в розмірі 18500 грн., сплачену комісію за прийом платежів згідно тарифів банку в сумі 185 грн, судові витрати.

Позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на грошові кошти в межах суми позовних вимог в розмірі 18500 грн., що належать ТОВ «Лізингова компанія «Автофінанс», що знаходиться в м. Київ, вул. Шовковична, 42/44

Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України забезпечення позову це заходи, які гарантують виконання майбутнього рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з»ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідальності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Автофінанс» про захист прав споживачів, визнання п. 12.1 договору недійсним, розірвання договору фінансового лізингу та стягнення коштів - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом пяти днів з дня її проголошення, а особою, без участі якої постановлено ухвалу протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: