Справа № 314/1973/14-ц
Провадження № 6/314/91/2015
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2015 року м. Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді - Галянчук Н.М.,

секретар судового засідання Денисова Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільнянськ подання начальника відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про примусове входження до помешкання боржника ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Начальник відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 звернувся до суду з поданням про примусове проникнення до помешкання боржника ОСОБА_2, посилаючись на те, що на виконанні у ВДВС Вільнянського РУЮ перебуває виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 12000,00 грн. Добровільно рішення суду боржником не виконується. На підставі ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем вживались заходи примусового виконання рішення суду, а саме: 14 листопада 2014 року за вихідним № 6535, 18 червня 2015 року за вихідним № 2487 та 23 листопада 2015 року за вихідним № 6316 ОСОБА_3 на адресу боржника надсилалися вимоги державного виконавця бути вдома 30 червня 2015 року та 30 листопада 2015 року за місцем проживання. При виході державного виконавця за місцем проживання боржника, останнього вдома не було. Вжитими заходами не вдалося перевірити майновий стан боржника за місцем проживання. Оскільки державний виконавець не може потрапити до приміщення боржника, що унеможливлює подальше проведення виконавчих дій у порядку і спосіб, визначений Законом України «Про виконавче провадження», тому просить суд надати дозвіл на примусове входження до помешкання ОСОБА_2, розташованого за адресою: Запорізька область, м. Вільнянськ, вул. Дніпровська, 47.

Державний виконавець у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, матеріали виконавчого провадження не надав.

Вивчивши матеріали подання, суд приходить до таких висновків.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 14 ЦПК України та ст. 124 Конституції України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначає Закон України «Про виконавче провадження».

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про постановлення вмотивованого рішення про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної або іншої особи, в якому перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Статтею 376 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи за поданням державного виконавця. Суд негайно розглядає зазначене подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Як вбачається з подання та доданих до нього матеріалів, на виконанні у відділі ДВС Вільнянського РУЮ перебуває виконавче провадження № 44169234 про примусове виконання виконавчого листа № 314/1973/14-ц, виданого 21 липня 2014 року Вільнянським районним судом Запорізької області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі 12000,00 грн.

25 липня 2014 року старшим державним виконавцем Владиченко В.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом. Добровільно рішення суду боржником не виконується.

З актів державного виконавця від 04 та 30 листопада 2015 року встановлено, що державним виконавцем були здійснені виходи за адресою: Запорізька область,

м. Вільнянськ, вул. Дніпровська, 47, але боржник був відсутній, перевірити майновий стан не представилось можливим.

Державним виконавцем не надано доказів щодо неможливості проникнення до житла боржника та неможливості виконання рішення суду не інакше, як на підставі примусового входження до житла.

Зокрема, додані до подання копії викликів боржника до державного виконавця та реєстри на відправлення рекомендованої кореспонденції не містять підтвердження факту їх отримання особисто ОСОБА_2, взагалі не підтверджують факт зобовязання боржника бути присутнім при виходах державного виконавця 30 червня 2015 року та 30 листопада 2015 року за місцем його проживання, а тому не можуть слугувати належним доказом підтвердження факту неможливості проникнення до житла боржника та неможливості виконання рішення суду не інакше, як на підставі примусового входження до житла.

Крім того, виклик, датований 18 червня 2015 року за вихідним № 2487, яким ОСОБА_2 зобовязано зявитися до державного виконавця 25 червня 2015 року з 13 до 16 години, за даними реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції був направлений боржникові 25 червня 2015 року, тобто у день, на який він викликався до державного виконавця. Виклик же, датований 23 листопада 2015 року за вихідним

№ 6316, яким ОСОБА_2 зобовязано зявитися до державного виконавця 26 листопада 2015 року з 13 до 15 години, за даними реєстру на відправлення рекомендованої кореспонденції був направлений боржникові лише 28 листопада 2015 року, тобто після спливу строку явки до державного виконавця.

Також з наданих матеріалів судом не вбачається, що приміщення до якого має намір проникнути державний виконавець, належить боржнику.

Статтею 30 Конституції України та статтею 1 протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод передбачається, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Кожному гарантується недоторканність житла, проникнення до якого допускається не інакше, як за вмотивованим рішенням суду.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Примусове проникнення до житла не є першочерговим заходом примусового виконання рішення суду.

Суд вбачає, що вчинені державним виконавцем дії у виконавчому провадженні не є достатніми та такими, що дають підстави для вирішення питання щодо примусового проникнення до житла.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що підстави для задоволення подання начальника відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про примусове входження до помешкання боржника ОСОБА_2 на теперішній час відсутні.

Керуючись ст. 30 Конституції України, ст. 376 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання начальника відділу державної виконавчої служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області ОСОБА_1 про примусове входження до помешкання боржника ОСОБА_2 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня її винесення апеляційної скарги через суд першої інстанції. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя Н.М. Галянчук

15.12.2015