14.12.2015 Єдиний унікальний номер 205/4953/15-ц
14 грудня 2015 року м. ДніпропетровськСправа № 205/4953/15-ц
Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна,
ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, у якому з урахуванням уточнених вимог просив:
скасувати арешт на домоволодіння № 1 по вул. Коллонтай у м. Дніпропетровську, накладений ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.1999р. з метою забезпечення цивільного позову за заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості;
виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запис від 11.04.2007р. № 4786347 про арешт домоволодіння № 1 по вул. Коллонтай у м. Дніпропетровську.
Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_2 в момент накладення арешту на вказане домоволодіння не була його власником або співвласником, у звязку з чим позивач позбавлений права розпорядження своїм майном на власний розсуд.
В судове засідання позивач не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.До суду надав письмову заяву, в якій просив суд справу розглядати без своєї присутності. Позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заяв про розгляд справи за їх відсутністю або інформації про поважність причин неявки від них не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення відповідно до ст.224 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд встановив наступне.
Згідно з відповіддю Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» станом на 31.12.2012р. в інвентаризаційній справі за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Коллонтай, 1, містяться відомості про реєстрацію права власності на:
32/50 частини за гр. ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 10.06.1998р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 за реєстром № 2589, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 615 за реєстровим № 25-50;
9/50 частини за гр. ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 04.03.1998р., посвідченого приватним нотаріусом ДМНО ОСОБА_5 за реєстром № 1116, зареєстровано в КП « ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 615 за реєстровим № 25;
9/50 частини за гр. ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.10.1997р., виданого Другою державною нотаріальною конторою за реєстром № 4-4064, зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу № 146 за реєстровим № 25.
Таким чином, вказане домовлодіння починаючи з 1998 року належало на праві спільної часткової власності позивачу та ОСОБА_4
Проте, ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 13.12.1999р. в забезпечення цивільного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, вжиті заходи його забезпечення шляхом накладення арешту на вищевказне домовлодіння.
Згідно з ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Зазначені у цій статті постанови можуть бути оскаржені сторонами в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.1976р. «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно, і в необхідних випадках особу, якій передано майно, якщо воно було реалізоване.
Таким чином, враховуючи, що за змістом ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутись не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 як співвласник домоволодіння, на яке накладено арешт є належним позивачем у даній справі, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 як боржник та особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, є належними відповідачами.
Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно з ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Враховуючи, що ОСОБА_2 на момент накладення арешту на домоволодіння № 1 по вул. Коллонтай у м. Дніпропетровську не була його власником або співвласником, а право позивача як співвласника володіти, користуватися та розпоряджатися вказаним домовлодінням підлягає захисту, суд доходить висновку про достатність підстав для скасування арешту.
Враховуючи, що відповідно до вимог ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який набрав чинності з 01 січня 2013 року, рішення суду, яке набрало законної сили, є підставою для державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно, що включає за змістом статті 2 зазначеного Закону також і припинення відповідних обтяжень, у задоволенні вимог про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна запису від 11.04.2007р. №4786347 слід відмовити, оскільки суд не може вирішувати спір про права та обв'язки органів державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, які не були залученні до участі у справі.
З огляду на викладене, а також враховуючи, що відповідачі всупереч положенням статті 60 ЦПК України не надали суду жодних доказів, які б спростовували обставини на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог, суд доходить висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст.ст.15-16, 316-317, 321, 391 Цивільного кодексу України, ст.6 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10-11, 59-60, 88, 209, 212-215, 218, 224 Цивільно-процесуального кодексу України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про зняття арешту з майна задовольнити частково.
Зняти арешт з домоволодіння за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Коллонтай, 1, зареєстрований 11.04.2007р. у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за № 4786347.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути рівними частками з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 243,60 грн.
Заочне рішення може бути переглянуто Ленінським районним судом міста Дніпропетровська за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено в загальному порядку.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Зазначена апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд міста Дніпропетровська.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст.223 ЦПК України.
СуддяОСОБА_6