Справа № 444/458/15-ц
Провадження № 2/444/322/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Жовківський районний суд Львівської області у складі :

головуючого судді Мікула В. Є.,

при секретарі Петришин М.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Жовкві Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Жовківського району, 3-тя особа : Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Реєстраційної служби Жовківського РУЮ про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про визнання за нею в порядку спадкування за заповітом права власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги, мотивує тим, що 12 липня 2014 року померла мати Позивача ОСОБА_3.

ОСОБА_3 склала в користь Позивача заповіт, який посвідчений 26.12.12 р. в ОСОБА_2 сільській раді. Однак оформити спадщину в нотаріальній конторі Позивач не має можливості, оскільки мати Позивача не оформила за життя належним чином право власності на спадкове майно.

Просить задоволити позов.

Позивач в судове засідання не з»явилась, однак представник позивача подала до суду заяву в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності. Клопотань не має. Щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Представники відповідача ОСОБА_2 сільська рада та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області та ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені.

Відповідач та третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції Львівської області надіслано до суду листи про відсутність заперечень проти позовних вимог позивачки та розгляд справи у відсутності їх представників.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_5 щодо первісного позову заперечила та подала зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с. Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10 змінила своє прізвище на ОСОБА_5 у зв»язку з одруженням.

Враховуючи те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними. тому ОСОБА_5 має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 щодо первісного позову заперечив та подав зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с. Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Враховуючи те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними, ОСОБА_8 тому має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_15 первісний позов заперечила та подав зустрічний позов свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с. Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_10 змінила своє прізвище на ОСОБА_15 у зв»язку з одруженням.

Враховуючи те , що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними, тому ОСОБА_15 має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_14 первісний позов заперечив та подав зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с. Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Враховуючи те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними, тому ОСОБА_14 має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_13 первісний позов заперечив та подав зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с. Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Враховуючи те , що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними. тому ОСОБА_13 має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_16 первісний позов заперечила та подала зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с.Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_11 змінила своє прізвище на ОСОБА_16 у зв»язку з одруженням.

Враховуючи те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними, тому ОСОБА_5 має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_17 первісний позов заперечила та подав зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с.Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_9 змінила своє прізвище на Дракус у зв»язку з одруженням.

Враховуючи те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними, тому ОСОБА_17 має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_8 первісний позов заперечив та подав зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с. Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Враховуючи те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними, тому ОСОБА_8 має право на 1/11 спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_18 первісний позов заперечив подав зустрічний позов, свої позовні вимоги мотивує тим, що спірне будинковолодіння по вул. Гірській в с. Потеличі належить до колгоспного типу двору.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Враховуючи те, що дане будинковолодіння є колгоспним двором то частки всіх членів є рівними, тому ОСОБА_13 мав право на 1/11 спірного будинковолодіння.

ОСОБА_7 помер 31 жовтня 2006 року. ОСОБА_7 був батьком ОСОБА_18, а тому останній просить визнати за ним право власності на 3/22 частини спірного будинковолодіння.

Просить позов задоволити.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, зясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 належить задоволити частково, позовні вимоги ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14 належить задоволити, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_18 належить відмовити з наступних підстав.

Відповідно до довідки ОСОБА_2 сільської ради від 22.09.2013 року № 1726 згідно погосподарської книги за 1986-1990 роки станом на 30.06.1990 року домогосподарство (особовий рахунок 352 ) в с. Потеличі по вул. Гірській відноситься до колгоспної суспільної групи господарств.

Членами двору станом на 30.06.1990 року були ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14.

Відповідно до ст. 120 Цивільного кодексу Української РСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Таким чином всі вище перелічені особи, являються співвласниками даного будинковолодіння в рівних частинах.

Відповідно п. 6 до Постанови Пленуми Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 р. до правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору.

Розмір частки члени двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та не працездатних.

Таким чином, частка ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 становила по 1/11 кожного.

ОСОБА_10 змінила своє прізвище з «Серкіс» на «Салабай» у зв»язку з одруженням 31.08.1991 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

ОСОБА_9 змінила своє прізвище з «Серкіс» на «Дракус» у зв»язку з одруженням 20.07.1991 року, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

ОСОБА_12 змінила своє прізвище з «Серкіс» на «Гой» у зв»язку з одруженням 14.09.1996 року. що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу.

ОСОБА_6 помер 16.08. 1999 року у віці 38 років, що стверджується свідоцтвом про смерть від 19.08.1999 р. І-СГ № 145091 виданим Відділ РАГС Львівського міськвиконкому.

Із довідки ОСОБА_2 сільської ради від 22.09.2013 року № 1726 вбачається, ОСОБА_6 був сином ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Поясненнями Позивача по первісному позову стверджується, що ОСОБА_6 сім»ї не мав, ніколи не був одруженим, заповіту не складав. Спадкоємцями після його смерті були його батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_3, які проживали з ним до дати його смерті та продовжували проживати у згаданому будинку після смерті сина.

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР (чинного на момент дії правовідносин) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

-якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

-якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Дані дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу Української РСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця.

Згідно ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти дружина і батьки померлого.

Таким чином ОСОБА_3 та ОСОБА_6 в рівних частинах успадкували 1/11 частину спірного будинковолодіння, після смерті свого сина ОСОБА_6, який помер 16.08.1999 року.

24 грудня 1999 року помер ОСОБА_6 у віці 69 років, що стверджується свідоцтвом про смерть І-СГ № 161979 від 25.12.1999 року виданого ОСОБА_2 сільською радою.

На час смерті ОСОБА_6 разом з ним проживали і були зареєстровані його дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_7 та ОСОБА_12.

Тому, після смерті ОСОБА_6 Залишилося троє спадкоємців його дружина ОСОБА_3, син ОСОБА_7, донька ОСОБА_15, які успадкували належне ОСОБА_6 майно в рівних частинах.

01.11.2006 року помер ОСОБА_7, що стверджується свідоцтвом про смерть від 01.07.2015 року І-СГ № 397034 виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Жовківського районного управління юстиції у Львівській області.

Після смерті ОСОБА_7 залишилося троє спадкоємців його мати ОСОБА_3, син ОСОБА_18, донька ОСОБА_4.

ОСОБА_3 проживала разом з своїм сином на час його смерті, а тому вважається такою, що спадщину прийняла.

Спростовується матеріалами справи твердження ОСОБА_18 про те, що його батько ОСОБА_13 проживав з ним, оскільки місцем смерті згідно свідоцтва про смерть є село Потелич, а місце проживання ОСОБА_18 є село Межиріччя Сокальського району.

ОСОБА_18 не подано суду доказів того що він у встановлений законом строк звернувся до нотаріальної контори за прийняттям спадщини після смерті свого батька, та не подав суду доказів об»єктивності пропуску такого строку.

Відповідно до ст. 1269 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 2 ст. 1220 Цивільного кодексу України, часом відкриття спадщини є день смерті особи.

Згідно ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування : вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов»язані з об»єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 у разі відсутності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, це може бути підставою для відмови у позові.

Оскільки ОСОБА_18 не подано суду доказів поважності пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не надано відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину суд приходить до переконання що в задоволенні позову останнього слід відмовити.

З свідоцтва про смерть серії 1-СГ № 349684 від 14.07.2014 року вбачається, що 14.07.2014 року померла ОСОБА_3.

Свідоцтвом про народження СГ № 152389 вид. 13.05.2008р. стверджується, що ОСОБА_19 являється донькою ОСОБА_3.

Прізвище «Серкіс» змінила на «Романець» змінила у зв»язку з одруженням.

ОСОБА_3 06.12.2012 року в ОСОБА_2 сільській раді склала заповіт, згідно якого все своє майно заповіла ОСОБА_1.

Свого заповіту до дати смерті остання не змінила про що свідчить відмітка зроблена на заповіті.

За життя ОСОБА_3 не оформила права власності на житловий будинок по вул. Гірській, 23 в с. Потелич Жовківського р-ну Львівської області не оформила.

ОСОБА_1 звернулася до нотаріальної контор із заявою про прийняття спадщини, однак нотаріус в письмовій формі їй відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність у спадкодавців правовстановлюючих документів на майно.

Відповідно до п. 4.18 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого наказом МЮ України від 22.02.12 № 296/5 за відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз»яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства України, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

Незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не оформили.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 01.07.2004 р. «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсним у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрації, передбаченої цим Законом, за таким умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло законодавство, що не передбачало обов»язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України, до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття такого права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Зібрані по справі докази, оцінені судом належним чином кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв'язок у сукупності, встановлені судом обставини свідчать про те, що у суду є всі підстави для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1, для задоволення позовних вимог ОСОБА_8, ОСОБА_17, ОСОБА_5, ОСОБА_16, ОСОБА_15, ОСОБА_13, ОСОБА_14, для відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_18.

Керуючись ст. 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209 ч. 3, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/22 частин житлового будинку № 23 по вул. Гірській в с. Потеличі Жовківського району Львівської області в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері ОСОБА_3, яка померла 12.07.2014р.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволити.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на 1/11 частину житлового будинку № 23 по вул. Гірській в с. Потеличі Жовківського району Львівської області .

Зустрічний позов ОСОБА_15 задоволити.

Визнати за ОСОБА_15 право власності на 3/22 частину житлового будинку № 23 по вул. Гірській в с. Потеличі Жовківського району Львівської області.

Зустрічний позов ОСОБА_14 задоволити.

Визнати за ОСОБА_14 право власності на 1/11 частину житлового будинку № 23 по вул. Гірській в с. Потеличі Жовківського району Львівської області.

Зустрічний позов ОСОБА_16 задоволити.

Визнати за ОСОБА_16 право власності на 1/11 частину житлового будинку № 23 по вул. Гірській в с. Потеличі Жовківського району Львівської області.

Зустрічний позов ОСОБА_13 задоволити.

Визнати за ОСОБА_13 право власності на 1/11 частину житлового будинку № 23 по вул. Гірській в с. Потеличі Жовківського району Львівської області.

Зустрічний позов ОСОБА_17 задоволити.

Визнати за ОСОБА_17 право власності на 1/11 частину житлового будинку № 23 по вул. Гірській в с. Потеличі Жовківського району Львівської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_18 відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подаються апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Мікула В. Є.