У Х В А Л А І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 24 грудня 2015 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі: Черненко В.А., Журавель В.І., Штелик С.П., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення заборгованості по заробітній платі за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 травня 2015 року, - в с т а н о в и л а: У квітні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути на її користь з державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (далі - ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект») заборгованість по заробітній платі за період з 10 січня 2014 року по 18 серпня 2014 року у розмірі 32 147 грн 84 коп. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 13 грудня 2010 року Міністерство регіонального будівництва погодило її призначення на посаду директора Запорізької філії державним підприємством «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (далі - ЗФ ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект»). Вказувала, що 16 грудня 2010 року між нею та ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» було укладено контракт. Вказувала, що відповідач тричі звільняв її з посади, однак судовими рішеннями її було поновлено на роботі, а також стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу: за період з 22 лютого 2011 року по 22 грудня 2011 року в сумі 48 517 грн 60 коп., зарплата за період з 23 грудня 2011 року по 24 січня 2013 року в розмірі 50 472 грн; зарплата за період з 25 січня 2013 року по 23 липня 2013 року в розмірі 24 156 грн 11 коп.; зарплата за період з 24 липня 2013 року по 9 січня 2014 року в розмірі 21 940 грн 41 коп. Зазначала, що відповідачем за період з 10 січня 2014 року по 18 серпня 2014 року знову не виплачено їй заробітну плату, заборгованість по якій становить 32 147 грн 84 коп. У грудні 2014 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» про стягнення суми заборгованості по заробітній платі за період з 10 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року у розмірі 46 520 грн 18 коп. з вищевказаних підстав. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2014 року вищезазначені позови ОСОБА_4 об'єднані в одне провадження. Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 25 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ДП «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4 суму невиплаченої заробітної плати з 10 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року у розмірі 46 520 грн 18 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 7 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції залишити в силі. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, встановив, що відповідно до п. 1.5 Положення про оплату праці працівників Запорізької філії ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» джерелом коштів на оплату праці є частина доходу та інші кошти, одержані у результаті господарської діяльності філії, однак 3 жовтня 2012 року державну реєстрацію ЗФ ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» припинено у зв'язку з ліквідацією цього відокремленого підрозділу. У період з 10 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року, за який позивач просила стягнути заборгованість по заробітній платі за роботу на посаді директора філії, вона цю посаду не обіймала, оскільки її не було поновлено на роботі. З урахуванням наведеного, є правильним та ґрунтується на нормах матеріального права, висновок суду про те, що у даному випадку мав місце вимушений прогул, пов'язаний з невиконанням рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27 листопада 2013 року про поновлення ОСОБА_4 на роботі, а тому відсутні підстави для нарахування та виплати їй заробітної плати за цей період як працівнику, який фактично не перебував у цей період у трудових правовідносинах з відповідачем. Позовні вимоги на підставі ст. 236 КЗпП України у цій справі заявлені не були. Таким чином, суд дійшов правильного висновку по відмову у задоволенні позову. Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судом при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити. Рішення апеляційного суду Запорізької області від 7 травня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: В.А. Черненко В.І. Журавель С.П. Штелик