У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецреалізація», третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Петрова ТетянаМиколаївна, про визнання права спільної сумісної власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу на Ѕ частку квартири, визнання частково недійсним протоколу проведення прилюдних торгів, визнання частково недійсним акту про проведення прилюдних торгів, визнання частково недійсним свідоцтва про право власності, визнання права власності, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він уклав шлюб з ОСОБА_2 29 вересня 1990 року. Під час перебування в шлюбі за рахунок спільних коштів ними було придбано квартиру АДРЕСА_1, у договорі купівлі-продажу якої покупцем зазначено ОСОБА_5 Крім того, для купівлі зазначеної квартири позивач уклав з АКБ «Легбанк» кредитний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 50 000,00 грн строком погашення до 08 червня 2008 року, який ним особисто виплачено у повному обсязі. 03 червня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. При цьому, було встановлено, що вони не проживають разом з 2007 року. Придбана ними квартира є спільною сумісною власністю.

Позивач зазначав, що зверненню стягнення на майно боржника, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя підлягає лише частка боржника у спільному майні. Після 2007 року ОСОБА_2 без його відома брала в борг грошові кошти, які використовувала на власні потреби. В подальшому, на підставі судових рішень зазначену заборгованість стягнуто з ОСОБА_2 У результаті проведення заходів ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві було описано та арештовано квартиру, яку в подальшому було продано з публічних торгів ОСОБА_3

На підставі наведеного та з урахуванням уточнень остаточно просив суд визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Визнати договір купівлі-продажу спірної квартири ОСОБА_3 частково недійсним на 1/2 частину квартири. Визнати частково недійсним протокол проведення прилюдних торгів від 17 квітня 2012 року, складений ТОВ «Торговий дім «Укрспецреалізація» з продажу на 1/2 частку спірної квартири. Визнати частково недійсним акт про проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого майна, затверджений 27 квітня 2012 року начальником відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції в м. Києві. Визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на 1/2 частку спірної квартири видане 03 травня 2012 року на ім'я ОСОБА_3 приватним нотаріусом КМНО Петровою Т.М. Визнати за ОСОБА_6 право власності на Ѕ частину спірної квартири АДРЕСА_1

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування судових рішень відсутні.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не надано доказів порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Тимчасовим положенням, а також з того, що позивачем не доведено, що ОСОБА_2 під час звернення стягнення на спільне майно подружжя в рахунок погашення боргу за кредитним договором, укладеним в період шлюбу, діяла всупереч інтересам сім'ї та використала майно не на її потреби, чи приховала його.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків судів попередніх інстанцій не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом першої та апеляційної інстанцій не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 20 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 21 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
М.І. Наумчук