Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний № 335/2673/15 Головуючий у 1 інстанції: Гашук К.В.
№ провадження 22-ц778/6340/15 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізькій області у складі:

головуючого Гончар М.С.,

суддів Стрелець Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, вселення, встановлення порядку користування квартирою, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення компенсації, -

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя, вселення, встановлення порядку користування квартирою.

В травні 2015 року ОСОБА_3 подала зустрічний позов до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу автомобілю недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю та стягнення компенсації.

28 вересня 2015 року ОСОБА_4 в особі представника ОСОБА_6 подав заяву про забезпечення позову, в якій просив накласти арешт на наступне майно: двокімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_1; автомобіль НОМЕР_1, кузов VVDB12B78D02456, житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою, Запорізька область, Запорізькій район, с. Нижня Хортиця, вул.. Радянська, 96Б.

Вимоги заяви обґрунтовував тим, що відповідач ніде не працює та має можливість здійснити продаж вказаного спільного майна.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2015 року заяву задоволено.

Накладено арешт на на майно, до набрання чинності рішення суду по справі № 335/2673/15-ц, а саме на:

- двохкімнатну квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, яка відповідно до договору купівлі-продажу від 12.03.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області ОСОБА_7, належить на праві власності ОСОБА_3;

- автомобіль CHERRY Sll QQ, державний номер АР 4452 CM, кузов № НОМЕР_2, який відповідно до довідки-рахунок серії ААВ № 607330 від 19.09.2013 року, зареєстрований за ОСОБА_3;

- житловий будинок, розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Нижня Хортиця, вулиця Радянська, будинок № 96-Б, та земельну ділянку площею 0,0612 га, розташовану за адресою: Запорізька область, Запорізький район, територія Розумівської сільської ради, с. Нижня Хортиця, вулиця Радянська, 96-Б, кадастровий номер :08:001:0850, право власності на які на підставі ухвали Запорізького районного суду Запорізької області від 18.07.2013 року визнано за ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 зазначає, що ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, тому просить скасувати ухвалу суду.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву щодо забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача є обґрунтованою та невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду ( ч. 3 ст. 151 ЦПК України ). Виходячи зі змісту ст.ст. 152-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Отже, єдиними підставами для забезпечення позову, є обґрунтоване припущення щодо неможливості або утруднення виконання судового рішення у подальшому.

Згідно ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

У п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу від 28 вересня 2015 року про задоволення заяви про забезпечення позову, суд прийняв до уваги фактичні обставини справи, врахував характер та підстави спору між сторонами, предметом якого являється зазначене в ухвалі майно подружжя, і наклав арешт на майно подружжя відносно якого існує спір між сторонами.

Вид забезпечення позову обрано судом відповідно до статті 152 ЦПК України, оскільки він є спів мірним із заявленими позивачем вимогами.

Доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали являються безпідставними.

Суд дотримався норм процесуального права, з'ясувавши що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду у випадку задоволення позову.

Посилання ОСОБА_3 на те, що її дії не свідчать про будь-яку загрозу відчуження нерухомого майна, є безпідставними, оскільки суддею вжито заходів забезпечення позову в порядку ст. 151-153 ЦПК України, а питання щодо обґрунтованості заявленого позову буде вирішено судом першої інстанції при розгляді цієї справи по суті.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують також висновків суду та не дають підстав вважати, що питання вирішено неправильно.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, оскаржувана ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 28 вересня 2015 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: