Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 695/1962/15-ц

номер провадження 2/695/946/15

17 серпня 2015 року м. Золотоноша

Золотоніський міськрайонний суд, Черкаської області, в складі:

головуючого судді Таратіна В.О.,

при секретарі Курченко В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Золотоноша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по аліментах та неустойки (пені),

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1, через представника ОСОБА_3, звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені в сумі 18989,56 грн. за несвоєчасну сплату аліментів відповідачем на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4

Позов мотивований тим, що позивачка з відповідачем по справі, не преребуваючи в зареєстрованому шлюбі, 31.10.2013 року народила спільного сина: ОСОБА_4, про що відповідно до ст.126 СК України на підставі спільної заяви батьків про визнання батьківства виконавчим комітетом Новодмитрівської сільської ради Золотоніського району зроблено актовий запис.

Згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 26 лютого 2014 року з ОСОБА_2 стягуються на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Але аліменти на утримання дитини відповідач виплачує не регулярно. Оскільки відповідачем рішення суду в добровільному порядку не виконувалось належним чином позивачка звернулась до ВДВС Золотоніського міськрайонного управління юстиції із заявою про примусове виконання рішення суду, оскільки відповідач проживає та працює у м. Золотоноша. Однак і після звернення до виконавчої служби відповідачем зобовязання зі сплати аліментів не виконується, у звязку з чим у відповідача виникла заборгованість по аліментах.

Відповідно до довідки-розрахунку заборгованості по аліментах, складеного державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Золотоніського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_6, заборгованість ОСОБА_2І станом на 01.04.2015 року складає 7681,33 грн.

Згідно із ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Сума пені за розрахунками позивачки за прострочення сплати аліментів за період з січня 2014 року по 01.04.2015 року виходячи з нарахування пені 1% віл суми несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати за весь період складає 18989 грн. 56 коп.

Позивачка або її представник в судове засідання не зявились, але позивачка направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та наполягала на задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач в судове не зявився, але направив на адресу суду заяву в якій визнав заявлені вимоги частково в сумі 7681,33 грн.

Суд, вислухавши сторін та дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України в разі відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той з подружжя, з ким вона проживає, має право звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення аліментів.

Відповідно до ст.150 СК України визначені обовязки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобовязані піклуватися за виховання дитини, про її здоровя, фізичний, духовний розвиток, готувати до самостійного життя.

Відповідно до ст. 18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини.

Отже утримання дитини, надання їй матеріальної допомоги, є природним обовязком батьків.

Відповідно до свідоцтва про народження про народження серія І-СР №177137 від 19.11.2013 р. ОСОБА_4 народився 31.10.2013 р., батьком зазначено ОСОБА_2.

Спір щодо батьківства між сторонами відсутній.

Відповідно до рішення Богуславського районного суду Київської області від 26 лютого 2014 року з ОСОБА_2 стягуються на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини його доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 17 січня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах відповідно до ст.74 ЗУ «Про виконавче провадження» виданого Головним держвиконавцем ВДВС Золотоніського МРЮ ОСОБА_6 заборгованість по аліментах ОСОБА_2 перед ОСОБА_1 станом на 1.04.2015 р. становить 7681 грн. 33 коп.

В даному розрахунку наведені суми заборгованості за період з 17.01.2014 р. до 1.04.2015 р. по кожному місяцю окремо, де відповідач виконував зобовязання по сплаті аліментів неналежним чином, а саме або не в повному обсязі, або взагалі не здійснював плати.

Однак відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Відповідно до розяснень визначених п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейною Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Крім того, виходячи з правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 11.09.2013 р. у справі №6-81цс1335, оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 ст.196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Враховуючи вище викладене, сума пені за прострочення сплати аліментів за період з січня 2014 року по 01.04.2015 року виходячи з нарахування пені за кожен день прострочення її сплати із залишку кількості днів у поточному році, а не щомісячно, позивачкою вирахувана та визначена не вірно.

Крім того відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Отже позивачка не довела обґрунтованості позивних вимог в заявленому обсязі, в судове засідання не зявилась та не подала будь яких інших доказів щодо вірності власних розрахунків суми пені.

Відповідачем визнано позовні вимоги частково, а саме на суму 7681,33 грн., тому суд задовольняє позов частково на визнану стороною суму.

Суд не знаходить будь яких підстав у звільненні відповідача від відповідальності передбаченої ч.1 ст.196 СК України або зменшенні розміру неустойки, оскільки причини викладені у листі відповідача до суду вказані як незнання відповідачем про збільшення прожиткового мінімуму в Україні та жодним чином не звільняють його від обовязку утримувати неповнолітню дитину.

Суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 243,60 грн., від яких при подачі заяви була звільнена позивачка, оскільки умови, при яких позивачка була вимушена звернутися до суду за захистом порушеного права створені виключно діями відповідача.

Керуючись ст.ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, і.п.н. НОМЕР_1, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_2, проживаючу у ІНФОРМАЦІЯ_2 7681 грн. 33 коп. пені за несвоєчасну сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_2, і.п.н. НОМЕР_1, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, і.п.н. НОМЕР_2, проживаючу у ІНФОРМАЦІЯ_2 243 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В. О. Таратін