АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2012 року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області, про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням(а.с.2-3).

Позивач зазначав, що з 01.03.1986 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, який розірвано 06.08.2010 року. Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей.

10.11.1990 року придбав будинок з господарчими спорудами, розташований у м.Верхівцево, вул.Первомайська, 21, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області на земельній ділянці площею 910 кв.м.

В будинку прописаний він та з 08.10.1999 року прописана відповідачка.

Рішенням виконкому Верхівцевської міської ради від 15.01.1992 року йому було дозволено на цій присадибній ділянці будівництво нового жилого будинку.

В період з 1992-2010 роки велося будівництво нового будинку, який на даний час не введений в експлуатацію.

29.06.2010 року на їхні сумісні кошти на ім'я відповідачки був придбаний будинок за адресою: м.Верхівцево, вул.Горького, 18, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, але відповідачка оформила замість договору купівлі-продажу будинку договір дарування. В цьому будинку відповідачка проживає з вересня 2010 року.

З вересня 2010 року, тобто білше двох років, у будинку 21 по вул.Первомайська відповідачка не проживає, але до теперішнього часу зареєстрована у його будинку, добровільно знятись з реєстрації не бажає.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що реєстрація відповідачки у незавершеному будівництвом будинку заважає йому розпоряджатися ним, що остання має своє житло, позивач просив на підставі ст.405 ЦК України визнати ОСОБА_3 втратившою право користування будинком №21 по вул.Первомайській у м.Верхівцево Верхньодніпровського району Дніпропетровської області; зобов'язати органи паспортної та міграційної системи зняти останню з реєстрації у будинку та стягнути судові витрати.

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року в задоволенні позову відмовлено(а.с.90-92).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права(а.с.95-97).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст.16 ЦК України.

Згідно ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 01.03.1986 року по 06.08.2010 року.

В період шлюбу сторонами було придбано будинок, розташований за адресою: м.Верхівцеве вул.Первомайська, 21 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 10.11.1990 року, де покупцем значиться ОСОБА_2А.(а.с.5-6).

15.01.1992 року ОСОБА_2 отримав дозвіл на будівництво нового будинку в м.Верхівцеве по вул.Первомайській, 21, після закінчення будівництва якого старий будинок та споруди 3-1 зобов'язаний розібрати, що підтверджується рішенням виконкому Верхівцевської міської ради № 14 від 15.01.1992 року(а.с.74). Також був виготовлений будівельний паспорт на будівництво нового будинку по вул.Первомайській, 21 в м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області(а.с.7-11).

Як видно із справи, будинок №21 та господарські споруди по вул.Первомайській в м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, втратившою право на користування яким ОСОБА_2 просить визнати ОСОБА_3, збудовані під час перебування сторін у шлюбі, але останній не введений в експлуатацію та є незавершшеним будівництвом.

З приводу користування вказаним будинком, щодо права власності на будинок та його розподіл, сторони неодноразово зверталися до суду.

Наведені обставини підтверджується рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 вересня 2012 року та рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2015 року, ухвалених відповідно у справах №22-4/490/4204/12 та №22-ц/774/4245/15 стосовно спору про розподіл майна подружжя, зокрема, вказаного будинку, про стягнення компенсації за ? частину вартості вказаного будинку(а.с.12-13, 84-86).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Тобто, обставини, встановлені вказаними судовими рішення щодо спірного об'єкту нерухомого майна не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, встановивши, що право власності ОСОБА_2 на будинок №21 по вул.Первомайській в м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, як на об'єкт, що не прийнятий в експлуатацію, у передбаченому порядку не оформлено, між сторонами наявний спір щодо права на вказаний будинок, ОСОБА_3 оспорює право останнього на весь будинок, суд прийшов до правильного висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову ОСОБА_2 з підстав, наведених у позовній заяві.

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_3 на праві власності належить інший будинок, де вона проживає, не можуть бути взяті до уваги, оскільки положення ст.405 ЦК України на правовідносини, що склались між сторонами стосовно будинку №21 по вул.Первомайській в м.Верхівцеве Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, не поширюються.

Доводи скарги про те, що зазначеними судовими рішеннями ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні заявлених вимог про поділ майна та про стягнення грошової компенсації вартості ? частини використаних матеріалів та обладнання для будівництва вказаного житлового будинку, не можуть бути взяті до уваги, оскільки відмови пов'язані з тим, що будинок є об'єктом незавершеного будівництва та не прийнятий в експлуатацію.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду про відсутність правових підстав для задоволення позову, рішення суду першої інстанції відповідає встановленим обставинам та положенням діючого законодавства, що регулює зазначені правовідносини, підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -