Справа № 148/2565/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

( з а о ч н е )

23 грудня 2015 року м.Тульчин

Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Карнауха А.П.

при секретарі Грабовській Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тульчині справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності ,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Тульчинського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання втрати права користування жилим приміщенням та усунення перешкод у здійсненні права власності , мотивуючи свої позовні вимоги наступним.

Позивачу відповідно до договору дарування, посвідченого нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори 22.01.1987 року, належить житловий будинок №11/2 по вул.Визволення в м.Тульчині Вінницької області. Договір зареєстрований в бюро технічної інвентаризації 23.01.1987 року за №1942. В її будинку з 30.09.1999 року рахується зареєстрованим ( прописаним) ОСОБА_2, про що є відмітка в картці реєстрації особи та в будинковій книзі. Відповідач продовжує рахуватись за реєстрованим у будинку позивача, однак там не проживає. Відповідач - син позивача від першого шлюбу, постійно проживав із позивачем. 10.02.1994 року він вступив у шлюб і після цього з дружиною спочатку проживав у її будинку. В подальшому з 2013 року вони стали проживати за іншою адресою смт.Кирнасівка Тульчинського району по вул.Леніна,123, але відповідач продовжує рахуватись зареєстрованим у будинку позивача. В смт.Кирнасівці проживає також повнолітня дочка відповідача ОСОБА_3, що підтверджується відміткою в її паспорті. Відсутність відповідача за місцем реєстрації підтверджується довідкою голови квартального комітету від 03.11.2015 року, в якій зазначено, що він не проживає в будинку №11///2 по вул..Визволення в м.Тульчині з липня 2013 року по даний час. В добровільному порядку відповідач не бажає знятись із реєстрації.

Просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком №11/2, розташованим по вул.Визволення в м.Тульчині Вінницької області. Тульчинському районному сектору УДМС України у Вінницькій області зняти з реєстрації ОСОБА_2 у житловому будинку №11/2 по вул..Визволення в м.Тульчині Вінницької області.

В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що вона є власником будинку. Її син не живе в будинку з 2013 року. Але продовжує бути зареєстрованим у її будинку. Він набрав кредитів і тому банки часто телефонують їй та погрожують забрати будинок. В будинку син зареєстрований у 1999 році. Обіцяє вже три роки знятись із реєстрації, але цього не робить. Вона єдиний власник будинку. Відповідач не є власником будинку. Будинок їй подарували, коли сину було лише 17 років. Перешкод у користуванні будинком у неї немає. Вона хоче продати будинок, але не може цього зробити через реєстрацію в ньому відповідача. В будинку окрім неї ще живе ОСОБА_4, дочка ОСОБА_2 В,О. дочка ОСОБА_5 Вони також зареєстровані в будинку. Вони знають, що вона хоче продати будинок і купити інший. Але вона їх із будинку ще не виписала. Не знає чому.

Представник позивачки адвокат ОСОБА_6, позов підтримав та пояснив, що відповідач втратив право користування житловим будинком на підставі ст.405 ЦК України, оскільки не проживає в ньому понад рік. Він живе в смт.Кирнасівці Тульчинського району разам із дружиною. Добровільно знятись із реєстрації в будинку позивачки не бажає.

Підтвердити свідчення позивачки про продаж будинку він надати не може. Прізвищ осіб, які бажають купити будинок позивачки він назвати не може.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання двічі не з»явився, в той час як був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, не повідомив суд про поважність причини своєї неявки.

За таких обставин на підставі ч.4 ст.169 ЦПК України суд вважає можливим вирішити справу на підставі наданих у ній доказів ( постановити заочне рішення ).

Із наданих сторонами письмових доказів вбачається наступне.

Згідно наданої позивачем копії договору дарування від 22.01.1987 року, посвідченого державним нотаріусом Тульчинської державної нотаріальної контори,вбачається, що ОСОБА_8 отримала в дар 71/100 житлового будинку по вул.Визволення,13 в м.Тульчині.

Договір зареєстрований Тульчинським МБТІ 23.01.1987 року за №1042.

Згідно паспорта громадянки України серії АВ №011699, виданого Тульчинським РВ УМВС України у Вінницькій області 22.09.1999 року ОСОБА_1 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно домової книги будинку №11/2 по вул.Визволення в м.Тульчині Вінницької області відповідач зареєстрований у будинку 30.09.1999 року, але тимчасово не проживає в ньому.

Згідно довідки голови квартального комітету від 11.11.2015 року ОСОБА_2 не проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2 в м,Тульчині Вінницької області з липня 2013 року.

Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України у Вінницькій області ОСОБА_2 з 30.09,1999 року зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1.

З приводу відмінності в нумерації будинку, вказаному у договорі дарування та в паспорті позивачки, а також у домовій книзі, позивач та її представник пояснили, що це пов»язано із зміною нумерації будинків на вулиці. В договорі дарування вказане прізвище позивачки у першому шлюбі.

Суд,вивчивши надані позивачем письмові докази, оцінюючи їх відповідно до ст.212 ЦПК України, встановив, що ОСОБА_1 в 1987 році отримала в дар частину житлового будинку по вул.Визволення,11/2 ( стара адреса вул..Визволення,13) в м.Тульчині.

В її будинку з 30.09.1999 року значиться зареєстрованим відповідач, що був членом сім»ї позивачки, який з липня 2013 року в ньому не проживає, не бажає добровільно знятись з реєстрації та зареєструватись за місцем свого постійного проживання.

Оцінюючи надані суду докази суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступним підстав.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Доказів відсутності відповідача за місцем реєстрації з поважних причин понад один рік суду не надано. Не надано також доказів про домовленість між ним та власником житла про збереження права користування житловим будинком, незважаючи на відсутність у ньому понад рік. Не підтверджено також збереження права користування житловим будинком позивачки на підставі закону.

За ст.7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на

підставі:

заяви особи або її законного представника;

судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою;

свідоцтва про смерть;

паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави,легалізованого в установленому порядку;

інших документів, які свідчать про припинення:

підстав для перебування на території України іноземців та

осіб без громадянства;

підстав для проживання або перебування особи у

спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального

обслуговування та соціального захисту;

підстав на право користування житловим приміщенням.

Оскільки суд вважає, що відповідач втратив право користування житловим будинком позивачки на підставі ст.405 ЦК України, то він підлягає зняттю з реєстрації у вказаному будинку.

На підставі викладеного, керуючись ст.405 ЦК України,ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 213, 215, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати втрату ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, право користування житловим будинком №11/2 по вул..Визволення в м.Тульчині Тульчинського району Вінницької області.

Зобов»язати Тульчинський РС УДМС України у Вінницькій області зняти із реєстраційного обліку ( виписати ) з будинку № 11/2 по вул.Визволення в м.Тульчині Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_2.

Відповідно до ст.228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом,що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Відповідач ОСОБА_2 може подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до апеляційного суду Вінницької області через Тульчинський районний суд.

Cуддя Тульчинського районного суду

ОСОБА_9