Справа № 442/7712/13 Головуючий у 1 інстанції: Грицай М.М.
Провадження № 22-ц/783/7631/15 Доповідач в 2-й інстанції: Бермес І. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого: Бермеса І.В.

суддів: Мусіної Т.Г., Савуляка Р.В.

за участі секретаря: Фейір К.О.

без участі сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно, -

встановила:

Оскарженим рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно - відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким що ухвалене з грубим порушенням норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що у мотивувальній частині рішення суд не навів дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини. Посилається на постанову Пленуму Суду України №14 «Про судове рішення у цивільній справі»від 18.12.2009 року. Вказує, що у даному рішенні відсутні посилання на закон на підставі якого суд визначив права та обов'язки сторін у спірних правовідносинах та інші норми процесуального права, керуючись якими суд встановив обставини справи, права та обов'язки сторін.

Зазначає, що суд лишив поза увагою той факт, що саме ОСОБА_2 доглядала покійну тітку аж до дня смерті та займалася її похованням за власний рахунок.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити повністю.

Сторони в судове засідання не з'явились, хоча належним чином були повідомлені про дату судового засідання, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштою судових повісток, тому відповідно до ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає можливим розгляд справи проводити у відсутності сторін та без фіксування судового засідання технічними засобами згідно ч.2 ст. 197 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Статтями 10, 60 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін і, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В листопаді 2013 року ОСОБА_2 подала позов до Дрогобицького міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_4 про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадкове майно та просила встановити факт родинних відносин між нею та її тіткою ОСОБА_5; встановити факт перебування тітки, на її утриманні з ІНФОРМАЦІЯ_1 року по ІНФОРМАЦІЯ_2 року; визнати за нею право власності на усе спадкове майно, яке залишилось після смерті її тітки.

Зазначала, що у її матері ОСОБА_6 була рідна сестра (її тітка) ОСОБА_5 Остання була одинокою жінкою, оскільки офіційно одружена не була, своїх дітей також не мала. ІНФОРМАЦІЯ_1 року її мама ОСОБА_6 померла у віці 70 років. Ще за життя мати почала доглядати свою одиноку сестру ОСОБА_5 Це проявлялось в тому, що вони допомагали по господарству, готували їжу, допомагали продуктами харчування та коштами. Після смерті матері вона самостійно почала доглядати тітку. ІНФОРМАЦІЯ_2 року її тітка померла. ОСОБА_5 після своєї смерті не залишила заповіту, а тому на даний час існує спір про визнання оформлення спадщини на майно, яке залишилось після смерті останньої.

ОСОБА_4, заперечуючи позов, зазначив, що позивачка не надала суду будь-яких письмових доказів того, що не має іншої можливості одержати чи поновити документи, які посвідчують факт в позасудовому порядку. Вона також не подала доказів того, що зверталась до відповідних організацій за одержанням документа, який би посвідчував такий факт і їй було в цьому відмовлено із зазначення причин відмови (відсутність запису в актах громадянського стану тощо). Крім цього, рішенням суду від 30.04.2015 року за нею визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна за правом представлення, після смерті тітки ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Крім того він вказав, що у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звертатись до суду за правилами позовного провадження. При цьому також зазначається, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про право на спадщину в судовому розглядові не підлягають. Отже, якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, то в цьому випадку виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

З рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30.04.2015 року, яке набрало законної сили, суд встановив, що за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частину спадкового майна в порядку спадкування за законом за правом представлення, після смерті тітки ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року. Згідно з мотивувальною частиною рішення, судом встановлено той факт, що після смерті ОСОБА_5 спадщину прийняла її племінниця в порядку представлення за своєю матір'ю ОСОБА_7. Також, позивачка як єдиний спадкоємець за правом представлення, разом зі спадкоємцем за законом другої черги ОСОБА_4, які у встановленому законом шестимісячний термін подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини (справа №442/1240/14ц Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області).

З врахуванням наведеного суд відмовив в задоволенні позову.

Судова колегія погоджується з висновками суду, оскільки встановлено, що позивачем не доведено факту проживання зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини, що в даному випадку, з урахуванням положень ст. 1264 ЦК України, ст.ст. 60, 213, 214 ЦПК України, є підставою для відмови в задоволенні заявлених позовних вимог.

Згідно зі ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадщину за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини.

Встановлено, що ОСОБА_4 надав письмові докази, що проживав з ОСОБА_5, про що свідчить довідка від 17.01.2013 року (а.с.41).

Поряд з тим матеріалами спадкової справи теж підтверджено, що ОСОБА_4 проживав з ОСОБА_5 за адресою АДРЕСА_1.

Апелянт не представила жодних доказів на спростування цих обставин.

З врахуванням наведеного та того, що у справі №442/1240/14ц задоволено позовні вимоги ОСОБА_2, яка, як на підставу позову, посилалась на своє право на спадщину відповідно до вимог ст.1262 ЦК України, як спадкоємця у другу чергу на спадкування за законом (ч.3 ст.1266 ЦК України) суд прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Тому не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що мотивувальній частині рішення суд не навів дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини.

Інші доводи апелянта не спростовують висновків суду, такі не ґрунтуються на законі спростовуються вищенаведеним.

Отже, висновки суду відповідають обставинам справи, суд правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому підстав для скасування його рішення немає.

Керуючись п.1 ч.1 ст.307, ст.308, п.1ч.1ст. 314, ст.315, ст.317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 06 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвали законної сили.

Головуючий: Бермес І.В.

Судді: Мусіна Т.Г.

Савуляк Р.В.