Єдиний унікальний номер: 448/1164/15-ц
Провадження № 2/448/442/15
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19.11.2015 року Мостиський районний суд Львівської області в особі:

головуючого - судді Борисенко В.В.,

при секретарі - Рушеляк Г.С.,

розглянувши при попередньому судовому засіданні в залі суду м. Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області, треті особи - Відділ Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області та Реєстраційна служба Мостиського районного управління юстиції Львівської області, про визнання права власності на земельні ділянки в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

05.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, покликаючись на те, що після смерті його матері ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилась спадщина за законом, до складу якої входить право власності на будинковолодіння, яке знаходиться у АДРЕСА_1, та дві земельні ділянки, а саме земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування зазначеного житлового будинку та земельна ділянка площею 0,1623 га для ведення особистого селянського господарства, які знаходяться на території Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області.

Стверджує, що спадкоємцями за законом першої черги спадкування є він та його сестри - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які від своїх часток відмовилися в його (позивача) користь. Спадщину після смерті матері він прийняв, подавши у встановлений законом строк до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, та отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказаний житловий будинок. Однак, через відсутність правовстановлюючих документів на спірні земельні ділянки, а саме оригіналу державного акту на право власності на землю, який був втрачений та на даний час вважається недійсним, позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права на спірні земельні ділянки у нотаріуса, у зв'язку із чим змушений звертатися до суду із даним позовом.

З огляду на наведене, просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться в АДРЕСА_1, та на земельну ділянку площею 0,1623 га для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться на території Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області.

В попереднє судове засідання позивач не з'явився, проте подав заяву, в якій просить суд справу розглядати без його участі та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача - Арламівськоволянської сільської ради Мостиського району Львівської області у попереднє судове засідання не з'явився, а подав заяву, в якій позов визнає та просить суд розглянути справу без його участі.

Представник третьої особи - Відділу Держгеокадастру у Мостиському районі Львівської області у попереднє судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Представник третьої особи - Реєстраційної служби Мостиського районного управління юстиції Львівської області у попереднє судове засідання не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності та зазначає, що при вирішенні даної справи покладається на розсуд суду.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, суд вважає, що у відповідності до вимог ст.ст.130, 174 ЦПК України у справі можливо ухвалити рішення про задоволення позову при проведенні попереднього судового засідання.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року відкрилась спадщина внаслідок смерті ОСОБА_2.

До складу даної спадщини входить, зокрема, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, вид використання - присадибна ділянка, що розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер - НОМЕР_1), та право власності на земельну ділянку площею 0,1623 га, вид використання - ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер - НОМЕР_2).

Як вбачається із матеріалів справи, вказані земельні ділянки належали померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 25.10.1996 року, проте оригінал такого було втрачено і його не може бути відновлено на даний час у передбаченому законом порядку у зв'язку із смертю власника.

Із наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Пустомитівського районного нотаріального округу Львівської області Кір П.В. 09.04.2011року за реєстр.№272 (спадкова справа №10/2010), вбачається, що за життя спадкодавець ОСОБА_2 заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги спадкування за законом є син померлої - ОСОБА_1, позивач у справі, який спадщину після смерті матері прийняв, подавши відповідно до вимог ч.1 ст.1269 ЦК України у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Крім позивача, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 є також інші діти померлої - дочка ОСОБА_3, дочка ОСОБА_4 та дочка ОСОБА_5, які у встановлений законом строк та порядок відмовилися від спадщини після смерті матері на користь позивача. Інших спадкоємців першої черги спадкування за законом, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2 чи претендують на таку, не встановлено.

Разом з тим, через відсутність правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно позивач не може в позасудовому порядку оформити свої спадкові права та одержати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину на вищевказані земельні ділянки, у зв'язку із чим звернувся до суду із зазначеним позовом.

Вказані обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами: копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 09.04.2011року; копіями витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 07.04.2014року; копіями витягів з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки; копіями сторінок газети «Наш край» де міститься оголошення про втрату Державного акта на право власності на землю; копією паспорта громадянина України ОСОБА_1

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця).

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

У відповідності до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Правилами ст.1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Практика Верхового Суду України (п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року) при розгляді справ даної категорії вказує на те, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв'язку із вищевикладеними обставинами, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання, оспорювання.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Положення ст.ст. 81, 131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Враховуючи те, що спадкодавцю ОСОБА_2 на час смерті належали спірні земельні ділянки і таке її право підтверджувалось відповідним Державним актом на право приватної власності на землю, беручи до уваги те, що позивач ОСОБА_1, син померлої, є спадкоємцем першої черги спадкування за законом та прийняв спадщину після смерті матері, інших спадкоємців, що претендують на спадщину немає, з огляду на те, що документи, що засвідчують право власності на зазначене нерухоме майно були втрачені власником та не можуть бути відновлені на даний час в передбаченому законом порядку, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірні земельні ділянки у порядку спадкування за заповітом після смерті його матері.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 14, 57-60, 130, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку площею 0,2500 га, вид використання - присадибна ділянка, що розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер - НОМЕР_1), та право власності на земельну ділянку площею 0,1623 га, вид використання - ведення особистого селянського господарства, що розташована в АДРЕСА_1 (кадастровий номер - НОМЕР_2), які належали ОСОБА_2, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3 від 25.10.1996 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Мостиський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Борисенко

Рішення набрало законної сили «___»___________ 20 р.

Суддя В.В.Борисенко