Справа № 673/1154/15-ц
Провадження № 2/673/479/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 грудня 2015 р.

Деражнянський районний суд Хмельницької області у складі

головуючої судді Лукіянець Т.В.

з участю секретаря судового засідання - Ясінської М.О.,

позивача-Бакулей Т.В.,

представників- Гаврилюка С.О., ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Деражня цивільну справу за позовом

ОСОБА_4

до

Деражнянської районної державної адміністрації,

Відділу освіти Деражнянської районної державної адміністрації

про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відділу освіти Деражнянської районної державної адміністрації (далі відповідач №1) про відшкодування шкоди заподіяної незаконним звільненням з роботи.

В обґрунтування позову зазначила, що 12.02.2015 року згідно наказу відділу освіти молоді та спорту була звільнена із посади директора Волоського НВК за п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором. Згідно рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.05.2015 року, яке залишене без змін в силу ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 01.07.2015 року вказаний наказ був скасований, позивача поновлено на роботі, вирішено питання про стягнення середнього заробітку. Вказаними діями відповідача позивачці було заподіяної моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, втраті душевного спокою, порушеннях нормальних життєвих звязків, вжиття додаткових заходів для відновлення трудових прав. З цих підстав, просила стягнути із відповідача моральну шкоду в розмірі 25 000грн. та судові витрати у вигляді витрат на правову допомогу в розмірі 12700грн.

В ході розгляду даного спору до участі у справі в якості співвідповідача залучено Деражнянську районну державну адміністрацію (далі відповідач №2).

В результаті неодноразових уточнень позовних вимог, ОСОБА_4 просила стягнути із відповідачів в солідарному порядку моральну шкоду в розмірі 25 000грн. та судові витрати у виді витрат на правову допомогу в розмірі 13 800грн.

В судовому засіданні позивач та її представники вимоги позову підтримали в повному обсязі з підстав викладених у заяві.

Представник відповідача №1 заперечила проти вимог позовної заяви в силу їх безпідставності, оскільки жодними діями шкоди позивачці не було заподіяно. Крім того, звертає увагу, що такі вимоги позивачем були заявлені із пропущенням строку позовної давності, визначеного КЗпП України.

Представник відповідача №2 вважає необґрунтованими вимоги позивачки, а тому з цих підстав просив відмовити у позові в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

Так, відповідно до наказу начальника відділу освіти, молоді та спорту №336 від 30.12.2013 року ОСОБА_5 призначено на посаду директора Волоської ЗОШ з 08.01.2014 року.

Згідно наказу №63-нк від 12.02.2015 року начальника відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської РДА позивачку було звільнено із займаної посади на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором.

Рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 14.05.2015 року, залишеним без змін відповідно до ухвали апеляційного суду Хмельницької області від 01.07. 2015 року задоволені позовні вимоги ОСОБА_4 про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.23-28).

Порядок відшкодування моральної шкоди у сфері трудових відносин регулюється ст. 237-1 КЗпП України.

Стаття 237-1 КЗпП України передбачає відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Зазначена норма закону містить перелік юридичних фактів, що складають підставу виникнення правовідносин щодо відшкодування власником або уповноваженим ним органом завданої працівнику моральної шкоди.

За змістом указаного положення закону підставою для відшкодування моральної шкоди згідно із ст. 237-1 КЗпП України є факт порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із відповідними змінами) роз'яснено, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України (набрав чинності з 13 січня 2000 року) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Таким чином, захист порушеного права у сфері трудових відносин забезпечується як відновленням становища, яке існувало до порушення цього права (наприклад, поновлення на роботі), так і механізмом компенсації моральної шкоди, як негативних наслідків (втрат) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких особа зазнала у зв'язку з посяганням на її трудові права та інтереси. Конкретний спосіб, на підставі якого здійснюється відшкодування моральної шкоди обирається потерпілою особою, з урахуванням характеру правопорушення, його наслідків та інших обставин (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України).

Кодекс законів про працю України не містить будь-яких обмежень чи виключень для компенсації моральної шкоди в разі порушення трудових прав працівників.

Тобто за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум тощо) відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 237- 1 КЗпП України здійснюється в обраний працівником спосіб, зокрема у вигляді одноразової грошової виплати.

Посилання позивача ОСОБА_4 з приводу заподіяння їй моральної шкоди внаслідок незаконного звільнення з роботи не були спростовані в ході судового розгляду даного спору.

Разом з цим, суд не вбачає підстав покладати обовязок по відшкодуванню вказаної шкоди на відповідачів з огляду на наступні обставини.

Відповідно до розпорядження № 218/2015-р від 04.06.2015 року Деражнянської районної державної адміністрації припинено, шляхом ліквідації юридичну особу Відділ освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 03.09.2015 року здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи - Відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації в результаті ліквідації.

В свою чергу, Деражнянська районна державна адміністрація являться засновником органу державної влади відділу освіти молоді та спорту Деражнянської РДА, про що свідчить розпорядження від 22.11.2012 року про створення юридичної особи.

На момент звернення позивача ОСОБА_4 до суду з вказаним позовом Відділ освіти, молоді та спорту Деражнянської районної державної адміністрації не припинив свою діяльність.

Враховуючи те, що незаконне звільнення позивачки відбулося на підставі наказу Відділу освіти, молоді та спорту Деражнянської РДА, останній мав би відповідати за шкоду, яка заподіяна в звязку із прийняттям вказаного наказу. Проте, юридична особа, якою є Відділ освіти молоді та спорту Деражнянської РДА на момент вирішення спору судом ліквідована, а новостворений відділ освіти Деражнянської РДА не являється його правонаступником, а тому на останнього не може бути покладений обовязок по відшкодуванню моральної шкоди, яка була заподіяна внаслідок прийняття незаконного рішення ліквідованою юридичною особою.

Відповідно до положення про відділ освіти молоді та спорту Деражнянської РДА, затвердженого розпорядженням голови районної державної адміністрації №370/2014-р від 18.11.2014 року, зокрема, п.5.2.18 начальник відділу призначає та звільняє з посад керівників навчальних закладів та установ освіти комунальної форми власності за погодженням з районною державною адміністрацією та органами місцевого самоврядування.

З наведеного вбачається, що саме Відділ освіти молоді та спорту в особі начальника уповноважений на прийняття та звільнення категорії працівників до якої відноситься позивач. З врахуванням того, що заподіяна моральна шкода позивачу виникла в силу перебування останньої у трудових відносинах із Відділом освіти, молоді та спорту Деражнянської РДА, який на момент розгляду спору припинив свою діяльність, внаслідок ліквідації, суд приходить до висновку про безпідставність вимог про стягнення моральної шкоди із відповідачів Відділу освіти Деражнянської районної державної адміністрації та Деражнянської районної державної адміністрації.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи те, що суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, відсутні підстави для стягнення із відповідачів судових витрат, що складаються із витрат на правову допомогу в розмірі 13 800грн.

Керуючись ст.. ст.. 10,11, 60, 212-214 ЦПК України, ст.. 237-1 КЗпП України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_4 до Деражнянської районної державної адміністрації, Відділу освіти Деражнянської районної державної адміністрації про відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Деражнянський районний суд Хмельницької області.

Повний текст рішення виготовлений 23.12.2015 року.

Суддя: ОСОБА_6