РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2015 року Київський районний суд м.Харкова в складі:

головуючого судді Бородіної Н.М.

за участю секретаря Медведєвої Я.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

встановив:

Позивач, ОСОБА_1, звернувся у суд з позовом до відповідача, ОСОБА_2, в якому після його уточнення, прийнятого судом, просить стягнути три відсотки річних та інфляційні в загальній сумі 700470 грн., посилаючись на ст. 625 ЦК України .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що відповідачем йому 16.08.2006 році були спричинені тяжкі тілесні ушкодження, що встановлено вироком суду . Також за вироком суду у наслідок спричинення тілесних ушкоджень з відповідача на його користь стягнута матеріальна та моральна шкода в загальній сумі 276774грн., яку позивач по теперішній час не сплатив. Враховуючи положення ст. 625 ЦК України за період прострочення відшкодування шкоди, а саме з 16.08.2006р. по жовтень 2015р., відповідач повинен йому сплатити три відсотки річних, що складає 28463 грн. та інфляційні, що складає 948781 грн.

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав, повідомлявся судом у відповідності до положень ЦПК України.

Суд зазначає, що у відповідності до ст.11 ЦПК України , суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також у відповідності до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи зазначене, суд розглядає даний позов в межах заявлених вимог та на підставі доказів наданих сторонами у відповідності до ч.2 ст.27 ЦПК України.

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 03.07.2014р. ОСОБА_2 був визнаний винним у нанесенні 16.08.2006р. ОСОБА_3, під час керування транспортним засобом, тяжких тілесних ушкоджень. Вказаним вироком суду цивільний позов ОСОБА_3 був задоволений та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 13686 грн. та моральну шкоду в сумі 263088 грн. Вирок суду набрав чинності 18.09.2014р.

За відомостями Дзержинського ВДВС ХМУЮ кошти стягнути вироком суду в сумі 276774 грн. ОСОБА_2 на час розгляду даної справи не сплачені.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 , ч. ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.

За положеннями ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків є завдання майнової та моральної шкоди.

За змістом положення ч.2 ст. 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанова ВСУ №6-113цс14)

Зобовязання щодо відшкодування спричиненої матеріальної та моральної шкоди зводиться до сплати грошей, відтак, є грошовим зобовязанням, тому на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України, як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання.

Спричинення шкоди відповідачем позивачу та розмір такої шкоди, встановлено вироком суду, який набрав законної сили 18.09.2014р., тобто зобовязання щодо сплати відповідачем позивачу коштів в загальній сумі 276774 грн., виникло саме з 18.09.2014р., а не з 16.08.2006р., як зазначає позивач, оскільки розмір такої шкоди встановлений судом у 2014р.

Враховуючи викладене за період з 18.09.2014р. по 31.10.2015р. відповідач повинен сплатити, позивачу на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України, три відсотки річних за несвоєчасну сплату суми спричиненої шкоди в розмірі 276774 грн, що складає 9281,41 грн. (276774*3*408:365:100)

При застосуванні індексу інфляції, суд зазначає, що індекс розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. При цьому сума боргу, яка сплачується з 1 по 15 день відповідного місяця, індексується з врахуванням цього місяця, а якщо сума боргу сплачується з 16 по 31 день місяця, розрахунок починається з наступного місяця (лист Верховного Суду України від 03.04.1997 №62-97р. "Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ" ).

Враховуючи зазначене індекс інфляції, до не сплаченого грошового зобовязання, підлягає застосуванню в період з 01.10.2014р. по 31.10.2015р., що складає 150288,28 грн. (276774*1,543-276774).

Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позов, судовий збір в сумі, що складає 2393,54 грн. (159569,69*1,5/100), підлягає стягненню з відповідача на корить держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.3, 4, 10, 60, 61, 79, 81, 88, 212-215, ЦПК України, суд ,-

вирішив:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 три відсотки річних в сумі 12033 грн. 98 коп. та інфляційні в сумі 191250 грн. 83 коп.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 3049 грн. 27 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом

десяти днів з дня його проголошення, через суд першої інстанції. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили, після закінчення строку для подання апеляційної скарги.

Суддя Бородіна Н.М.