Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/4102/15-ц
Провадження № 2/553/1578/2015
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18.12.2015м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючої судді - Крючко Н.І.

при секретарі - Босяк К.О.,

за участю:

представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2015 року позивачка ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_1 права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

04 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги та просила визнати квартиру № 223, що знаходиться у м. Полтава по проспекту Вавілова, 9/26, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивачки за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Позивачка ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про причини своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти винесення рішення про задоволення позову.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов ОСОБА_1 таким, що підлягає до задоволення, за наступних обставин.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлено факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 27 квітня 1996 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, про що здійснено актовий запис № 19 (а.с.5).

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 08 серпня 2011 року шлюб, зареєстрований 27 квітня 1996 року у Щербанівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 19, між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, - розірвано ( а.с.5).

Статтями 60, 61 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя.

Згідно ст. 71 Сімейного кодексу України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що за час перебування у шлюбі ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбали квартиру №223 , що розташована у м. Полтава по проспекту Вавілова,9/26, що підтверджується договором купівлі продажу від 27.08.1998 року, посвідченого Приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованим за № 1068 в реєстрі (а.с.3).

Згідно аналітичної довідки від 05 листопада 2015 з оцінки нерухомого майна, а саме квартири № 223, що у м. Полтава по проспекту Вавілова9/26 , становить 160 640 грн. ( а.с.10).

В судовому засіданні сторонами не заперечувалась ринкова вартість квартири, визначена оцінювачем. Більше того, відповідачем не заперечувався та не оспорювався факт придбання даної квартири в період перебування в шлюбі з позивачкою.

Також, за час перебування у шлюбі подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3, ними був придбаний у 2004 році автомобіль марки - ВАЗ 2109, 1990 року випуску, вартість ? частини якого, згідно аналітичної довідки, станом на 05 листопада 2015 року становить 19 782 грн.( а.с.9).

В судовому засіданні сторонами не заперечувалось та не оспорювалась реєстрація права власності на квартиру та автомобіль на імя відповідача, оскільки все майно, яке придбавалось сторонами в період у шлюбі, набувалося для блага сімї, що стверджувалось в ході судового розгляду справи сторонами по справі.

Таким чином, наведені вище обставини та факти свідчать про те, що вказане вище майно, а саме квартира № 223, яка розташована за адресою: м. Полтава, проспект Вавілова 9/26 транспортний засіб марки - ВАЗ 2109, 1990 року виску, належать ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності.

Більше того, встановлені вище судом обставини та факти свідчать про обґрунтованість в даній частині позову.

Законодавцем визначено, що у відповідності до ч.1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності незалежно від розірвання шлюбу.

Так, положенням ст. ст. 60,61 визначено, що обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту, в тому числі заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним з подружжя.

Таким чином, зважаючи на вказані обставини та норми закону, що регулюють дані правовідносини, вбачається, що предмет спору квартира № 223 у м. Полтава по проспекту Вавілова, 9/26, є обєктами права спільної сумісної власності подружжя, оскільки є такою, що була придбана сторонами за час перебування ОСОБА_1 та ОСОБА_3 у шлюбі, що відповідачем по справі в ході судового розгляду справи не заперечувалось.

Вказані обставини свідчать про обґрунтованість вимог позивачки ОСОБА_1 щодо визнання вищевказаної квартири обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Так, статтею 70 Сімейного кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

В судовому засіданні представник позивачки наголошував на тому, що у відповідності до положень ст.ст. 69,70 СК України ОСОБА_1 має право на ? нерухомого майна, а саме квартири № 223, що у м. Полтава, проспект Вавілова, 9/26, яке придбане у шлюбі з ОСОБА_3 та яке являється обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, суд вважає за доцільне у відповідності до вимог чинного законодавства визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 223, що у м. Полтава по проспекту Вавілова, 9/26.

З аналізу даних норм права та встановлених судом фактів і обставин вбачається, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання обєктом права спільної сумісної власності подружжя квартири АДРЕСА_3 та визнання права власності за ОСОБА_1 на ? її частину є законними та обґрунтованими.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 15, 16, 30, 60, 209, 212, 218 ЦПК України, ст. 11,365, 368 ЦК України ст. ст. 57, 60, 61, 63, 64, 65, 70, 71 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного суду України від 21 грудня 2007 року № 11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання права власності задовольнити.

Визнати квартиру № 223, що у м. Полтава по проспекту Вавілова, 9/26, спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири № 223, що у м. Полтава по проспекту Вавілова, 9/26.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_6