Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2454/15-ц
Провадження № 2/553/922/2015
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
03.08.2015м. м. Полтава
Ленінський районний суд м .Полтави в складі:
головуючого Андрущенко С.А.
при секретарі Павленко І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення сум вкладу, процентів по вкладу та 3 % річних від суми боргу, -
Позивачка в судове засідання не зявилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином.
Представник позивача адвокат ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без участі сторони позивача та зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Представники відповідачів в судове засідання не зявився, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином.
Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин.
Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.
Згідно з пунктом 1 вищевказаного договору позивачка, внесла в банк 10 000 доларів США 14 лютого 2014 р. на строк по 19 лютого 2015 р., що підтверджується квитанцією № 546 від 14 лютого 2014 р..
Пунктом 2 договору визначено, що за час користування коштами вкладу банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 11,00 % річних.
18 лютого 2015 р. ОСОБА_4 подала до банку письмову заяву про повернення у повному обсязі суми вкладу та процентів по договору, а також письмову заяву щодо не пролонгації договору.
З 20 лютого 2015 року ОСОБА_4 регулярно зявлялась до банку щодо виплати вкладу та процентів по договору, але банк відмовляв через відсутність готівкових валютних коштів в касі.
Крім того, випискою банку по особовому рахунку за період з 16.03.2015 по 16.06.2015 року підтверджується, що позивачка отримала в банку по договору 250 доларів США.
Також, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача 3 % річних від суми заборгованості за період з 20.02.2015 року по 19.06.2015 року за 120 днів, що становить 106, 27 доларів США.
У договорі встановлена процентна ставка - 11,00 % річних. Таким чином, сума процентів, що додатково підлягає стягненню з банку на користь позивача по договору за період з 20.02.15. по 19.06.15. за 120 днів складає 361,64 доларів США.
Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.
Згідно ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника.
Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Статтею 17 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що за всіма громадянами однаковою мірою визнається право на задоволення їх потреб у сфері торговельного та інших видів обслуговування. Встановлення будь - яких переваг, прямих або непрямих обмежень прав споживачів не допускається, крім випадків, передбачених законодавчими актами.
Згідно до сі. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з вимогами ч.ч.1,2 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Відповідно до ст. 1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом.
Як передбачено ст. 22 ЗУ „Про захист прав споживачів", захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Окрім того, відповідно до ч.3 цієї ж статті - споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав.
Пунктом 14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судові рішення у цивільних справах» визначено, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом (частина друга статті 192 ЦК України, частина третя статті 533 ЦК України; Декрет Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року N 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю").
Таким чином, суд вважає, що отримані в іноземній валюті кошти відповідач зобов'язаний повернути у доларах США із зазначенням еквіваленту у гривні згідно офіційного курсу НБУ станом на день винесення рішення, тобто на 03 серпня 2015 року по курсу 100 доларів США = 2112,6666 гривень, що жодним чином не порушить прав відповідача, оскільки зміна курсу долара США до гривні не змінює обсягу його зобов'язання, вираженого в іноземній валюті.
Досліджені в судовому засіданні обставини справи підтверджують належну обґрунтованість доказами вимог позивача щодо стягнення з відповідача на її користь суми депозитного вкладу у розмірі 10 000 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на винесення рішення 03.08.2015 року становить (10 000 доларів США х 21,126666 гривень (за 1,0 долар США) =) 211 266 грн. 66 коп.; суми процентів у розмірі 775, 19 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на винесення рішення 03.08.2015 року становить (775,19 доларів США х 21,126666 гривень (за 1,0 долар США) =) 16 377 грн. 18 коп.; суми додатково нарахованих процентів у розмірі 361, 64 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на винесення рішення 03.08.2015 року становить (361,64 доларів США х 21,126666 гривень (за 1,0 долар США) =) 7 640 грн. 25 коп.; суми 3 % річних від суми боргу у розмірі 106, 27 доларів США, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ станом на винесення рішення 03.08.2015 року становить (106,27 доларів США х 21,126666 гривень (за 1,0 долар США) =) 2 245 грн. 13 коп..
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 319, 526, 1060, 1074 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 88, 169, 208, 209, 213 215, 224 - 226, 228, 294 ЦПК України, ст.ст. 17, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», -
Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення сум вкладу, процентів по вкладу та 3 % річних від суми боргу - задовольнити.
Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» на користь держави 2 375 грн. 29 коп. судового збору.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Ленінського районного суду м. Полтави протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_5