Справа № 466/4988/15 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/7462/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого Тропак О.В.,

суддів: Бермеса І.В., Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Іванової О.О.,

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» на ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2015 року у справі за клопотанням ТзОВ «ТоргВест-2» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2015 року відхилено клопотання ТзОВ «ВестТорг-2» про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду Арбітражного суду Свердловської області у справі А60-43983/2014 про стягнення коштів з ТзОВ «Фармекс» на користь ТзОВ «ВестТорг-2» в сумі 17 771 857,53 руб., що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 30 червня 2015 року - 6 813 730,18 грн., а також 111 859,29 руб., що еквівалентно 42 888, 85 грн.

На ухвалу суду від 22 жовтня 2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» подано апеляційну скаргу. На думку апелянта єдиною підставою для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Свердловської області від 03 лютого 2015 року стало «…неналежне повідомлення сторони щодо якої постановлено рішення іноземної держави про судовий розгляд...». Стверджує, що боржник, зловживаючи своїми правами як учасника процесу, вибірково отримує або відмовляється від отримання кореспонденції за юридичною адресою. Небажання отримувати кореспонденцію з іншої країни, вибірковість у пріоритетності отримання тих чи інших листів або відсутність за юридичною адресою юридичної особи в силу ст. 64 ГПК України, жодним чином не свідчить про факт неналежного повідомлення ТОВ «Фармекс» про судовий процес в Арбітражному суді Свердловської області. Із матеріалів справ вбачається, що на виконання судового доручення Арбітражного суду Свердловської області у вказаній арбітражній справі, господарським судом м. Львова надсилалися відповідні ухвали, зокрема від 06 січня 2015 року, 22 січня 2015 року, 03 лютого 2015 року, про прийняття судового доручення до виконання номер справи № А 60-43983/2014. В судові засідання призначені на 22 січня 2015 року, 03 лютого 2015 року та 11 лютого 2015 року представники Товариства з обмеженою відповідальністю «Фармекс» не прибули, хоча і були своєчасно та належним чином повідомлені про час, місце і дату розгляду справи відповідно до ст. 64 ГПК України. Судом не було взято до уваги , що п. 2 частини 2 ст. 396 ЦПК України може застосовуватись тільки, якщо міжнародними договорами такі випадки не передбачено, так і те, що наведеними міжнародними договорами та законами врегульовано випадки, що були предметом розгляду у справі. Оскільки до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми міжнародного права, то доведення факту неповідомлення ТОВ «Фармекс» про розгляд справи, причин неотримання кореспонденції, відсутності за юридичною адресою , лежить на ньому, як на особі, яка заперечує визнання іноземного рішення на території України. Відтак просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» по справі № 466/4988/15-ц про надання дозволу на примусове виконання на території України рішення Арбітражного суду Свердловської області від 03 лютого 2015 року у справі А60-43983/2014 задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ТзОВ «ТоргВест-2» на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ТзОВ «Фармекс» на заперечення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, межі і доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, з наступних мотивів.

У відповідності до ст. 11 (підтвердження вручення документів) Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах, укладеної у Мінську 22.01.1993 року, вручення документів засвідчується підтвердженням, підписаним особою, якій вручений документ, і скріпленим офіційною печаткою запитуваної установи, із зазначенням дати вручення і підписом працівника установи, що вручає документ або виданий цією установою інший документ, у якому повинні бути зазначені спосіб, місце і час вручення.

У відповідності до п. «г» ст. 5 Угоди про порядок вирішення спорів, пов»язаних зі здійсненням господарської діяльності підписаної 20.03.1992 року у Києві, у виконанні рішення може бути відмовлено на прохання Сторони, проти якої воно направлене, тільки якщо ця Сторона надасть компетентному суду за місцем, де виклопочується виконання рішення, докази того, що: інша Сторона не була повідомлена про процес;

У відповідності до ч. 1 та п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами , згода на обов»язковість яких надана Верховною ОСОБА_3 України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов»язковість яких надана верховною радою, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Згідно матеріалів справи № 914/3935/14 Господарського суду Львівської області по виконанню судового доручення Арбітражного суду Свердловської області про не вручення Товариству з обмеженою відповідальністю «Фармекс» судового виклику в судове засідання 22 січня 2015 року з причин не знайдення цього товариства за адресою вказаною у поштовому відправленні , господарському суду стало відомо лише 30.01.2015 року (справа № 914/3935/14 ас. 27).

Згідно ухвали Господарського суду Львівської області від 11.02.2015 року у справі № 914/3935/14 доручення Арбітражного суду Свердловської області про вручення копії ухвали від 10 жовтня 2014 року у справі № А60-43983/2014 , у відповідності до вимог ст. ст. 64, 128 ГПК України, вважається виконаним 11.02.2015 року (справа № 914/3935/14 ас. 51-52).

Відтак, у розпорядженні суду першої інстанції, який постановив оскаржувану ухвалу, були докази , підтверджуючі ту обставину, що Товариство з обмеженою відповідальністю Фармекс» вважається таким, що належним чином повідомлене про судовий процес у арбітражній справі № А60-43983/2014 Арбітражного суду Свердловської області лише 11 лютого 2015 року, тобто після проголошення Арбітражним судом Свердловської області рішення від 28 січня 2015 року, клопотання про надання дозволу на примусове виконання якого розглядалося Шевченківським районним судом м. Львова.

Оскільки, станом 28 січня 2015 року (дата проголошення резолютивної частини рішення у арбітражній справі № А60-43983/2014) судове доручення Арбітражного суду Свердловської області від 10.10.2014 року щодо ТзОВ «Фармекс» не було виконано, про що було зазначено в повному тексті рішення Арбітражного суду Свердловської області, виготовленому 03 лютого 2015 року, то, відтак, доказами у справі доведено, що станом на 28 січня 2015 року (дата проголошення рішення іноземним судом) ТзОВ «Фармекс» не було належним чином повідомленим про арбітражний процес, і у відповідності до положень п. «г» ст. 9 Угоди про порядок вирішення спорів, пов»язаних зі здійсненням господарської діяльності підписаної 20.03.1992 року, та п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України, вищезазначена обставина розглядається , як підстава для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду.

У відповідності до п.1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд: відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції , постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Зважаючи на положення вищезазначених нормативних актів, та враховуючи обставини у справі у їх об»єктивній сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги законності і обґрунтованості оскаржуваної ухвали не спростовують, відтак, апеляційну скаргу належить відхилити, оскаржувану ухвалу залишити без змін.

Керуючись п. 1 ч. 2 ст. 307, п. 1 ч. 1 ст. 312, ст. 313, п. 4 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ВестТорг-2» відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Львова від 22 жовтня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у порядку і строки, передбачені ЦПК України.

Головуючий Тропак О.В.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_4