АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5646/15 Головуючий 1 інст. - Вергун І.В.
Справа № 623/5086/14-ц Доповідач - Івах А.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Івах А.П.,

суддів - Пономаренко Ю.А., Шевченко Н.Ф.,

при секретарі - Каплоух Н.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф», третя особа Ізюмське відділення екстреної медичної допомоги та медичних катастроф про визнання дій неправомірними та зобов'язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року ОСОБА_1. звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та просила зобов'язати КЗОЗ «ЦЕМД та МК»:

-скласти графіки роботи співробітників Ізюмського відділення « ЦЕМД та МК» у відповідності до норм трудового законодавства;

-вести облік надурочних робіт та дотримуватися їх граничних норм, та оплачувати їх у передбаченому чинним законодавством розмірі;

-створити пункти тимчасового базування,передбачені Законом України «Про екстрену медичну допомогу», наказом Міністерства охорони здоров'я України № 1020 від 07.12.2012 та Посадовою інструкцією;

-створити належні умови праці та відпочинку, гарантовані ст. 66 КЗпП України; здійснювати направлення на виклики, де існує загроза здоров'ю та життю, за письмовою згожою позивача;

-забезпечити встановлення кількості бригад для обслуговування м. Ізюма та Ізюмського району, відповідно до їх нормативів;

-надати відповіді на звернення до директора КЗОЗ «ЦЕМД та МК» від 16.07.2014року; від 13.08.2014 року;

-а також рапорти і докладні записки;

-виплатити допомогу на вирішення соціально - побутових питань у розмірі посадового окладу у сумі 1806 гривень;

-усунути порушення вимог ст. 59 КЗпП України, щодо тривалості перерви в роботі між змінами;

-поновити її на роботу за сумісництвом і стягнути заробітну плату за час вимушеного прогулу;

-проводити доплату за роботу в нічний час в розмірі 50% посадового окладу.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 01 січня 2013 року працює в лікарем Ізюмського відділення ЦЕМД та МК. Крім цього працює за сумісництвом на 0,5 ставки лікарем швидкої та невідкладної допомоги, що підвідомче КЗОЗ « Центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф».

У зв'язку з ненормованим робочим днем вона працює змінами, на 1,5 ставки.

Діями відповідача постійно порушуються її права.

Так, у жовтні їй стало відомо, що 154 години на ставку та 79 год. на 0,5 ставки їй встановлено зміни у 12 год., зокрема 05, 06, 07, 09, 10, 11, 13, 15, 17, 18, 20, 21, 22, 24, 25, 26, 27, 29, 30 жовтня 2014 року та встановлено 154 годин на ставку на 77 годин на 0,5 ставки, їй встановлено зміни у 12 годин, зокрема 01, 03, 04, 05, 08, 09, 12, 13, 15, 16, 18, 19, 20, 22, 23, 24, 26 листопада 2014 року в зв'язку з чим вона вважає, що її робочий час триває з порушення вимог діючого законодавства та перевищує 40 годин на тиждень в порушенням вимог с. 50 КЗпП України.

Рішенням Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року визнано дії комунального закладу охорони здоров'я «Центр екстреної медичної допомоги та медичних катастроф» в частині затримки виплати відпускних за 2014 рік ОСОБА_1 незаконними, в іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує на те, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Учасники процесу в судове засідання не з'явилися, просили розглянути справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, що були заявлені сторонами у суді першої інстанції, дослідивши матеріали справи, судова колегія приходить до наступного:

Розглядаючи спір, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив наявні у справі докази, дав їм належну оцінку, встановив дійсні обставини справи та правильно визначився з юридичною природою правовідносин, що виникли між сторонами, і законом, що їх регулює.

Розглядом справи встановлено, не заперечується сторонами, що згідно наказу №182-к від 01 жовтня 2013 року ОСОБА_1 з 01 жовтня 2013 року по переводу з КЗОЗ «Обласна клінічна лікарня-центр медичної допомоги та медицини катастроф» було прийнято до Ізюмського відділення екстреної (невідкладної) медичної допомоги на 1,0 посаду лікарем швидкої допомоги та невідкладної медичної допомоги (а.с.201 т.с.1).

Відповідно до наказу відповідача № 264-к від 24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надано сумісництво 0,5 ставки лікаря ШНМД з 01.10.2013 року без зміни посадового окладу

Параграфом третім даного наказу вказано, що даний договір є строковим та укладений терміном до 31.12.2014 року (а.с. 202 т.с.2).

ОСОБА_1 була ознайомлена з посадовою інструкцією лікаря відділення швидкої та невідкладної допомоги Ізюмського відділення КЗОЗ « ЦЕМД та МК» та відмовилась ставити свій підпис.

Відповідно до п. 5.1 Правил внутрішнього трудового розпорядку КЗОЗ « ЦЕМД та МК» встановлено п'ятиденний робочий тиждень із 38,5 робочими годинами.

Пунктами 2.21,2.24 Колективного договору між адміністрацією та профспілковим комітетом передбачено, що при змінних роботах, режим роботи встановлюється графіками змінності, що затверджується керівником та погоджується з профспілковим комітетом і завчасно доводиться до відома працівників. Тривалість робочого часу встановлюється відповідно до вимог пункту 1.1 наказу МОЗ України від 25.05.2006 року № 319, де встановлено норму робочого часу 38,5 годин на тиждень.

В пункті 32 Переліку посад із шкідливими умовами праці, постанова КМУ від 21 лютого 2001 року не міститься посада лікаря швидкої та невідкладної медичної допомоги.

Відповідно графіків роботи Ізюмського відділення КЗОЗ « ЦЕМД та МК» за жовтень, листопад і грудень 2014 року ( а.с.68-69) позивачка перебувала у щорічній відпустці у жовтні 2014 року з першого та четверте жовтня, з яких тільки три дні робочі. Тривалість робочого часу складала 154 години за основним місцем роботи та 77 робочих годин за сумісництвом.

У листопаді 2014 року відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 04 вересня 2013 року № 9884/0/14-13/13 « Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2014 рік», норма тривалості робочого часу визначена у 154 години за основним місцем роботи і 77 і годин за сумісництвом на 05, ставки.

Для ОСОБА_1 встановлено у листопаді 2014 року робочі зміни по 12 годин за основним місцем роботи: 1,3,58,9,12,13,16,20,23,24,28; за сумісництвом по 12 годин: 4.15,18,22,27,30 листопада та в робочу зміну 19.11.2014 року за основним місцем роботи 10 годин та 2 години за сумісництвом; 26.11.2014 року за сумісництвом встановлено робочу зміну 3 години.

Таким чином, за основним місцем роботи вона відпрацювала 154 години ( 12x12+10); І за сумісництвом 77 годин ( 6x12+2+3).

В грудні 2014 року норма тривалості робочого часу складала 177,1 годину за основним місцем роботи та 88.5 робочих годин за сумісництвом, при кількості 23 робочих дні.

ОСОБА_1 відпрацювала робочі зміни по 12 годин за основним місцем роботи: 12,4,5,12,13,16,17,20,21,25,29,30 грудня ; за сумісництвом по 12 годин 6,11,15,19,23,24,28 грудня.

Для неї 08.12.2014 року встановлено за основним місцем роботи 09 годин 06 хвилин та 2 години 54 хвилини за сумісництвом. 27.12.2014 року: за сумісництвом для позивачки встановлена робоча зміна 1 годину 36 хвилин.

Отже, за основним місцем роботи остання відпрацювала 177,1 ( 14x12+9,1) годин, а за сумісництвом 88,5 ( 7x12+2,9+1,6) годин.

Щодо наказу № 264-к від 24.10.2013 року, на підставі якого позивачці було надано сумісництво 0,5 ставки лікаря швидкої та невідкладної медичної допомоги у відділення, в якому вона працює, то параграф № 3 наказу № 264-к від 24 жовтня 2013 року, містить дані про те, що сумісництво є строковим та укладеним на термін до 31.12.2014 року.

Висновки суду першої інстанції ґрунтуються на основі наявних у справі доказів у їх сукупності.

Судова колегія погоджується з висновками суду, находить їх такими, що відповідають фактичним обставинам справи, вимогам ст. 57-60, 64 ЦПК України, погоджується з вимогами застосованих судом та зазначених у рішенні нормативно-правових актів та вважає, що суд першої інстанції, виконавши вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, ухвалив рішення таке, що відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, привів мотиви з яких вважав встановленою наявність фактів, які підтвердили обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання дій позивача в частині затримки виплати відпускних за 2014 рік незаконними, а також відсутності належних, допустимих, у розумінні вимог ст. ст. 57-59 ЦПК України, доказів на підтвердження позовних вимог в іншій частині.

Так, пунктом 2 частини 1 ст. 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін.

Стаття 21 КЗпП України та п. 8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ, організацій, затвердженого наказом Мінпраці. Мінюсту, Мінфіну від 28 червня 1993 р. № 43, визначають, що звільнення особи з роботи за сумісництвом проводяться з підстав,передбачених законодавством, а також у випадку прийняття на постійну роботу працівника, який не є сумісником.

Отже, звільнення позивача за п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України проведено згідно з вимогами чинного законодавства у зв'язку із закінченням терміну , на який позивачка приймалась на роботу.

Припинення трудового договору у зв'язку із закінченням строку, на який такий договір укладався, не потребує заяви чи іншого волевиявлення працівника. Свою волю позивачка висловлює при написанні заяви про прийняття на роботу за строковим договором.

За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухваленні рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На виконання вимог діючого цивільно-процесуального законодавства позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів про те, що відповідачем порушено істотні умови праці а також створені несприятливі умови для праці.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, ухвалив законне рішення на основі повно в всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду судова колегія не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -