АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/5203/14-ц 22-ц/774/52/К/15
Справа № 214/5203/14-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження 22ц/774/52/к/15 Ковтун Н.Г.
Категорія - 5 (ІУ) Доповідач - Остапенко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 березня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Митрофанової Л.В., Савіної Г.О.

при секретарі: Трофименко О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційної організації № 35" на рішення Саксаганського міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2014 року по справі за позовом ОСОБА_2 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради про визнання членом сім'ї квартиронаймача та зобов'язання зареєструватися, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційної організації № 35" - Підгородецький Кирило Іванович;

представник ОСОБА_2 - ОСОБА_5.

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради, КП "ЖЕО № 35" про визнання членом сім'ї квартиронаймача та зобов'язання зареєструватися.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила те, що її рідний брат ОСОБА_6, який був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 18.01.2014 року помер. Перед смертю брат протягом тривалого часу, хворів, йому було важко себе самостійно обслуговувати. В зв'язку з чим в січні 2010 року, позивач змушена була вселитися до нього в квартиру та жити з ним однією сім'єю. Протягом усього часу спільного проживання позивач доглядала за братом до його смерті, організовувала поховання брата, влаштовувала поминки за власні кошти, після смерті фактично прийняла та використовує особисті речі померлого та речі домашнього вжитку, продовжує проживати в квартирі, сплачує усі поточні комунальні платежі по квартирі та підтримує її в належному стані.

В зв`язку з чим просила суд визнати її членом сім'ї наймача квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6, визнати за нею право користування даною квартирою та зобов'язати КП "ЖЕО №35" зареєструвати її в квартирі АДРЕСА_1 та укласти окремий договір найму житлового приміщення.

13 серпня 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про відмову від позовних вимог в частині зобов'язання КП "ЖЕО №35" зареєструвати її в квартирі АДРЕСА_1 та укласти окремий договір найму житлового приміщення.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_2 - задоволено.

Визнано ОСОБА_2 членом сім'ї наймача квартири АДРЕСА_1 - ОСОБА_6.

Визнано за ОСОБА_2 право користування житловим приміщенням, а саме - квартирою АДРЕСА_1

В апеляційній скарзі КП "ЖЕО № 35" ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції не залучено до участі у справі у якості третьої особи представника Управління Благоустрою та житлової політики м. Кривого Рогу, як балансоутримувача житла, так як квартира є державною, а не приватною власністю, не встановлено чи має позивач приватизоване житло і де вона зареєсттрована.

Крім того, при оголошенні рішення представник КП "ЖЕО № 35" присутнім не був, повідомлень про час та місце слухання справи не отримував.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_6.(а.с.9-10)

За життя ОСОБА_6 був основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 (а.с. 40-41)

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 помер.(а.с.6)

Відповідно до акту від 07.05.2014 року, складеного мешканцями будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_2 на день смерті свого рідного брата ОСОБА_6 проживала з ним в квартирі АДРЕСА_1 однією сім'єю з 2010 року (а.с. 8).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що позивач з січня 2010 року по день смерті ОСОБА_6 вела з ним спільне господарство. Після смерті ОСОБА_6 продовжує проживати в квартирі, сплачує усі поточні комунальні платежі по квартирі та підтримує її в належному стані.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 64 ЖК України, до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Відповідно до ст. 106 ЖК України, повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім'ї наймача. У разі відмови наймодавця у визнанні члена сім'ї наймачем за договором найму спір може бути вирішено в судовому порядку.

Пленум Верховного Суду України у своїй Постанові "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України № 2 від 12.04.85, із змінами, судовому розгляду відповідно до ст.24 ЦПК України, підлягають спори, пов'язані з договором найму жилого приміщення, про визнання і втрату права на жиле приміщення.

Відповідно до п. 9 вказаної Постанови, вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 1 листопада 1996 р. № 9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України у постанові від 11 липня 2012 року №6-60цс-12, яка в силу ст.360-7 ЦПК України, є обов'язковою для застосування судами України, "у осіб, які вселилися до наймача, виникають усі права й обов'язки за договором найму жилого приміщення, якщо особи постійно проживали разом із наймачем і вели з ним спільне господарство та були визнані членами сім'ї наймача (ч.ч.1,2 ст.64 ЖК УРСР). Крім того, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч.2 ст.65 ЖК УРСР).

При цьому під час вирішення спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати, крім обставин щодо реєстрації цих осіб у спірному приміщенні, дотримання встановленого порядку при їх вселенні та наявності згоди на це всіх членів сім'ї наймача та обумовлення угодою між указаними особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням, й інші обставини справи, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання".

Оскільки відповідно до вимог закону, вселення та проживання в квартирі може бути здійснено лише у встановленому порядку, членом сім'ї наймача, в розумінні ч. 2 ст. 64 ЖК України, може бути визнано лише осіб, які вселилися у встановленому порядку та на відповідній правовій підставі постійно проживають в квартирі разом з наймачем.

Як вбачається з матеріалів справи відповідно до довідки КП ДОР "Криворізьке БТІ", що інформація відносно реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1 в архівах КП ДОР "Криворізьке БТІ" відсутня (а.с. 39)

Відповідно до довідки КП "ЖЕО № 35" ОСОБА_6 був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 28.09.1995 року по день смерті. На день смерті позивача в даній квартирі ніхто не зареєстрований. (а.с. 40-41)

Стаття 10 ЦПК України передбачає обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст.. 61 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статей 11, 27, 60 ЦПК, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, зобов'язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу. Доказуванню підлягають обставини, що мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виник спір.

Всупереч приписів ст.ст. 10, 60 ЦПК України, позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів того, що вона вселився у дану квартиру за взаємною згодою наймодавця і проживає в ній на законних підставах. Не підтверджено належним доказами і посилання позивача на утримання нею спірної квартири, зокрема сплату нею комунальних послуг.

Крім того, задовольняючи вимоги позивача про визнання його членом сім'ї квартиронаймача ОСОБА_6 суд першої інстанції, не звернув увагу на те, що матеріали справи не містять жодних відомостей про те, чи був ОСОБА_6, який помер у 2014 році, як зазначено позивачем у позовній заяві, квартиронаймачем спірної квартири.

Разом з тим,ані в суді першої ані апеляційної інстанції представником позивача не надано доказів, про відсутність у позивача іншого житла, в тому числі на праві власності, також не надано відомостей про реєстрацію позивача.

В порушення вимог ЦПК України судом першої інстанції не залучено в якості сторони по справі Управління благоустрою та житлової політики м. Кривого Рогу, як балансоутримувача даного житла.

Посилання, суду першої інстанції на пояснення свідків як на належний доказ ведення ОСОБА_2 спільного господарства з ОСОБА_6, на думку колегії суддів не є достатніми для задоволення позовних вимог ОСОБА_2

Таким чином, позивачем не доведено належним та допустимим доказами обставини на які вона посилається як на обгрунтування свого позову , а тому, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції, відповідно до п.2 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Житлово-експлуатаційної організації № 35" задовольнити.

Рішення Саксаганського міського районного суду м. Кривого Рогу від 22 серпня 2014року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до виконавчого комітету Саксаганської районної у місті Кривому Розі ради про визнання членом сім'ї квартиронаймача та зобов'язання зареєструватися - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/