Справа № 342/853/15-ц
Провадження № 2/342/529/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

з участю

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

представників третьої особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Городенка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_7 сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити дії, та визнання недійсним та скасування рішення сесії ОСОБА_7 сільської ради

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_7 сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 в якому просить зобов'язати ОСОБА_7 сільську раду Городенківського району Івано-Франківської області звільнити проїзд до належної їй на праві приватної власності на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно №2852708 від 24.04.2013 року земельної ділянки площею 0,2112 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул. Черемшини, 4 в с.Топорівці, Городенківського району в місці, позначеному на Кадастровому плані земельної ділянки від А до Ж, шляхом знесення огорожі та воріт, ліквідації вигрібної ями та відновлення дорожного покриття в даному місці; визнати незаконним та скасувати рішення 25 сесії ОСОБА_7 сільської ради шостого демократичного скликання №384-25/2014 від 13.07.2014 року «Про відміну рішення сесії ОСОБА_7 сільської ради №233-14/2012 від 27.09.2014 року. Позов мотивує тим, що її сусід ОСОБА_8 встановив ворота на земельній ділянці, яка належить ОСОБА_7 сільській раді чим перешкоджає їй в доступі до її земельної ділянки та господарських споруд. Також зазначає, що ОСОБА_7 сільська рада приймаючи Рішення № 384-25/2014 від 13.07.2014 року не обґрунтувала законність його прийняття.

В судовому засіданні позивачка та її представник просили позов задовольнити з наведених в заяві підстав.

Представник відповідача ОСОБА_7 сільської ради заперечила проти позову. Ствердила, що Рішенням № 384-25/2014 від 13.07.2014 року було відновлено межі земельної ділянки ОСОБА_8, якою він користувався десятки років до того часу поки позивач придбала свою земельну ділянку, які було помилково обмежено прийняттям Рішення від 27.09.2012 року №233-14/2012. Крім того, вказує, що 11.12.2015 року комісією в складі голови земельної комісії ОСОБА_7 сільської ради, секретаря земельної комісії та членів комісії на місцевості були проведені заміри площі земельної ділянки, якою користується ОСОБА_8 За результатами якої встановлено, що згідно господарської книги №5 за 1995-2015 р.р. ОСОБА_8 має в користуванні земельну ділянку в розмірі 0,29 га, проте при обмірах земельної ділянки, виявлено, що площа земельної ділянки по факту використання становить 0,2782 га. Зазначає, що ОСОБА_8 жодним чином не чинить перешкод позивачці у користується її земельною ділянкою.

Представники третьої особи також заперечили проти даного позову, вважають позовні вимоги позивача необґрунтованими та недоведеними. Просять в позові відмовити повністю. Зокрема, представники ОСОБА_4 дружина ОСОБА_8 та ОСОБА_5 син ОСОБА_8. ствердили, що сім»я ОСОБА_8 користується спірною земельною ділянкою вже десятки років і жодних конфліктів з цього приводу між ними та іншими сусідами ніколи не було. Зазначили, що не зважаючи на наявність воріт при вїзді на їх земельну ділянку вони ніколи не перешкоджали у доступі позивачці до її земельної ділянки. А спірна земельна ділянка ніколи не використовувалась ні попередніми власниками, ні позивачкою, як проїзд до власної земельної ділянки. Що, зокрема, підтверджується і межами земельної ділянки ОСОБА_8, зазначених в будівельному паспорті на забудову земельної ділянки виділеної ОСОБА_8, як індивідуальному забудовнику ще в 1994 році.

Суд, вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В судовому засіданні встановлено, що:

Позивач являється власником земельної ділянки розміром 0,2112 га, яка знаходиться в с.Топорівці Городенківського району по вул.Черемшини, 4 з 24.04.2013 року (а.с.5).

ЇЇ земельна ділянка межує із земельною ділянкою, якою користується сімя ОСОБА_8

ОСОБА_7 сільською радою 27.09.2012 року було помилково затверджено межі земельної ділянки позивача з сусідом ОСОБА_8 без врахування дійсних меж земельної ділянки якою дійсно користується ОСОБА_8 вже десятки років, чим порушено право на користування земельною ділянкою ОСОБА_8

Згідно Рішення ОСОБА_7 сільської ради від 13.07.2014 року було відновлено права ОСОБА_8 на користування земельною ділянкою, шляхом відновлення меж земельної ділянки між позивачем і ОСОБА_8 по межі яка існувала станом на 1994 рік між попереднім власником земельної ділянки позивача ОСОБА_9 та ОСОБА_8, та відповідає будівельному паспорту на забудову земельної ділянки виділеної індивідуальному забудовнику ОСОБА_8 в 1994 році.

Дані факти ніким не спростовано в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст. 103 ЗК України, власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей.

В силу вимог ст.10 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами та іншими учасниками процесу доказів.

У відповідності до ч.1 ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні ні позивачем ні її представником не спростовано твердження представника відповідача ОСОБА_7 сільської ради, твердження третьої особи ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_5, свідка ОСОБА_10, про те, що ОСОБА_8 користується спірною частиною земельної ділянки вже десятки років і що ОСОБА_8 перешкоджає позивачці у доступі до її земельної ділянки та не спростовано того, що дана частина земельної ділянки ніколи не була заїздом (проїздом), яким би використовувався позивачем чи попередніми власниками її земельної ділянки.

Також позивач не подала до суду жодного доказу того, що користування спірною земельною ділянкою її сусідом ОСОБА_8 будь-яким чином порушує її право користування власною земельною ділянкою, як і не подала доказів того, що прийняття ОСОБА_7 сільською радою Рішення №384-25/2014 також порушує її право власності на земельну ділянку, якою вона володіє, адже його прийняття не порушило межі її власної земельної ділянки та не обмежило її в доступі до неї, що не заперечувалось нею в судовому засіданні.

Суд також критично оцінює твердження позивача про необхідність в місці позначеному на кадастровому плані земельної ділянки від А до Ж шляхом знесення огорожі та воріт, ліквідації вигрібної ями та відновлення дорожнього покриття в даному місці, оскільки дане питання неодноразово розглядалось за її участю представниками сільської ради, що підтверджується матеріалами справи та не заперечується нею, і згідно яких будь-яких порушення її право користування власною земельною ділянкою не було встановлено, як не було цього встановлено і під час судового розгляду.

Аналізуючи зібрані по справі докази, оцінюючи їх в сукупності, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову про скасування Рішення ОСОБА_7 сільської ради від 13.07.2014 №384-25/2014 та про зобовязання ОСОБА_7 сільської ради звільнити проїзд до належної їй земельної ділянки в місці позначеному на кадастровому плані земельної ділянки від А до Ж шляхом знесення огорожі та воріт, ліквідації вигрібної ями та відновлення дорожнього покриття слід відмовити за безпідставністю вимог.

На підставі ст.103 ЗК України, керуючись ст.ст.10, 60, 213-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 сільської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_8 про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, зобовязання вчинити дії, та визнання недійсним та скасування рішення сесії ОСОБА_7 сільської ради відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційного скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Федів Л.М.