Справа № 495/7039/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

30 листопада 2015 року м. Білгород-Дністровський

Білгород Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі

головуючого судді Шевчук Ю.В.

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання права власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 10,28 га, що розташована на території Підгірненської сільської ради ділянка № 20 масив 1, ділянка № 17 масив 6, ділянка № 43 масив 10, ділянка № 13 масив 11, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005291, виданий 21 лютого 2003 року ОСОБА_7 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 10.12.2002 року № 1038/2002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5284, що відкрилась після смерті її чоловіка ОСОБА_7, який помер 15.10.2010 року. В обґрунтуванні своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона є дружиною ОСОБА_7, який помер 15 жовтня 2010 року, що підтверджується матеріалами справи, зокрема, довідками сільської ради та свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 072876, актовий запис 02, здійснений виконкомом Карналіївської сільської ради 19.04.1980 року.

За життя померлому належала земельна ділянка площею 10,28 га, що розташована на території Підгірненської сільської ради ділянка № 20 масив 1, ділянка № 17 масив 6, ділянка № 43 масив 10, ділянка №13 масив 11, надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до державного акту на право приватної власності на землю від 21.02.2003 року.

Відповідачі по справі є дітьми ОСОБА_1 та ОСОБА_7, які на момент смерті останнього були зареєстровані з ним в будинку № 143 по вул.. Пушкіна в селі Підгірне Білгород-Дністровського району, в тому числі двоє внуків: ОСОБА_8 та ОСОБА_9. Хоча, фактично в будинку на момент смерті ОСОБА_7 проживала з ним дружина, та двоє їхніх дітей: ОСОБА_3 та ОСОБА_5.

11 березня 2011 року діти ОСОБА_4, ОСОБА_2, та 17.03.2011 року ОСОБА_5 написали в Білгород-Дністровську районну державну нотаріальну контору Одеської області заяви про відмову від прийняття спадщини за законом після померлого батька на користь матері ОСОБА_1. Наймолодша донька спадкодавця - ОСОБА_3 не могла написати відповідну заяву, оскільки, як пояснив нотаріус, вона не досягла повноліття. Саме через це, позивач ОСОБА_1 не може до сих пір отримати свідоцтво про право на спадщину.

Позивач у судове засідання не зявилася, про час та місце слухання справи сповіщалась, надала до суду заяву з проханням розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує.

ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, про час та місце слухання справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі, надали до суду заяву з проханням розглянути справу без їхньої участі, з позовними вимогами згодні.

У відповідності з ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участі у справі,чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 жовтня 2010 року помер чоловік позивача ОСОБА_7, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД № 267535, актовий запис про смерть № 79. На момент смерті з ОСОБА_7 проживали дружина позивач по справі, та діти відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6, що вбачається з довідки виконкому Підгірненської сільської ради № 272 від 20.10.2010 року.

Відповідно до свідоцтва про шлюб серії І-ЖД № 072876, видане повторно, актовий запис 02, померлий ОСОБА_7 доводився чоловіком позивача та згідно з матеріалами справи, відповідачі є їх спільними дітьми.

Згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005291, виданий 21 лютого 2003 року ОСОБА_7 на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 10.12.2002 року № 1038/2002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5284, померлому належала земельна ділянка площею 10,28 га, що розташована на території Підгірненської сільської ради ділянка № 20 масив 1, ділянка № 17 масив 6, ділянка № 43 масив 10, ділянка № 13 масив 11, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

За життя ОСОБА_7 заповіт не складав.

Відповідно до інформаційного листа завідувача Білгород-Дністровською районною державною нотаріальною конторою ОСОБА_10 від 09.10.2015 року № 1984/01-16, спадкова справа до майна померлого не відкривалась.

У відповідності з п.1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

11.03.2011 року відповідач ОСОБА_2 донька спадкодавця, написала заяву, що була посвідчена секретарем виконавчого комітету Підгірненської сільської ради ОСОБА_11 та зареєстрована в реєстрі за № 15, відповідно до якої ОСОБА_2 відмовляється від прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_7 на користь матері ОСОБА_1.

В той же день, 11.03.2011 року син спадкодавця ОСОБА_4 написав таку ж саму заяву, якою відмовився від своїх прав на спадщину на користь матері позивача ОСОБА_1, дана заява зареєстрована в реєстрі за № 16.

17.03.2011 року інший син ОСОБА_5 написав відповідну заяву якою також відмовився від свої спадкових прав на користь матері ОСОБА_1, реєстровий номер заяви 17.

ОСОБА_3 та ОСОБА_6 надали суду свої заяви, в яких зазначають, що відмовляються приймати спадщину батька у вигляді земельної ділянки площею 10,28 га, що розташована на території Підгірненської сільської ради ділянка № 20 масив 1, ділянка № 17 масив 6, ділянка № 43 масив 10, ділянка № 13 масив 11, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на користь матері ОСОБА_1

Згідно з ч.2 ст.1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне задовольнити повністю позовні вимоги які, на думку суду, обґрунтовані, не порушують права та інтереси інших осіб та спрямовані на захист майнових прав самого позивача.

Керуючись ст.ст. 1258, 1261, 1270, 1274 ЦК України, ст.ст 10, 11, 174, 209, 213, 214-215, 226-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 10,28 га, що розташована на території Підгірненської сільської ради ділянка № 20 масив 1, ділянка № 17 масив 6, ділянка № 43 масив 10, ділянка № 13 масив 11, що передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва згідно з державним актом на право приватної власності на землю серії ІІІ-ОД № 005291, в иданий 21 лютого 2003 року на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації Одеської області від 10.12.2002 року № 1038/2002, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 5284, що відкрилась після смерті ОСОБА_7, який помер 15.10.2010 року.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя