Справа №2/489/3562/15
УХВАЛА

16 грудня 2015 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Губницький Д.Г., розглянувши

матеріали позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «НИКЧЕЙЗ» про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Предметом позову є солідарне стягнення зі ОСОБА_1 та ТОВ «НИКЧЕЙЗ» на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості за договором про надання кредиту на умовах овердрафту на загальну суму 306272,72 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що 07 жовтня 2014 р. на підставі заяви, ТОВ «НИКЧЕЙЗ» уклало з Банком Договір банківського обслуговування про надання кредиту на умовах овердрафту (п. 3.2.2.1) в обмін на зобовязання повернення кредиту, сплаті відсотків, винагороди.

У забезпечення виконання позичальника ТОВ «НИКЧЕЙЗ» за договором поруки від 06 липня 2015 р. між фізичною особою ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 зобовязався нести солідарну відповідальність з ТОВ «НИКЧЕЙЗ» перед ПАТ КБ «Приватбанк» у повному обсязі за належне виконання позичальником договору про надання кредиту на умовах овердрафту.

Виходячи із формулювання ст.553 ЦК України договір поруки двосторонній правочин, для укладення якого достатнім є волевиявлення кредитора і поручителя. Чинним законодавством також не встановлений обовязок поручителя попереджати боржника про укладення договору поруки з метою забезпечення виконання його зобовязань перед кредитором.

В одне провадження обєднані вимоги юридичної особи Банку до іншої юридичної особи ТОВ «НИКЧЕЙЗ», які виникли з укладеного ними кредитного договору, які підлягають розгляду в порядку господарського судочинства (ст.12 ГПК) та вимоги юридичної особи Банку до фізичної особи, що виникла з окремого договору поруки, який може бути самостійним і окремим предметом позову.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за чч.1 і 2 ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства (ст.17) або ГПК (стст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Позовні вимоги кількох осіб до одного й того ж відповідача або позивача до кількох відповідачів можуть бути обєднані в одне провадження, якщо ці вимоги однорідні, зокрема такі, які нерозривно повязані між собою, або від вирішення однієї з них залежить вирішення інших. Таке обєднання не допускається, якщо відсутня спільність предмета позову (наприклад, позови кількох осіб про стягнення зарплати чи про поновлення на роботі). Не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом (ст.16 ЦПК).

Предметом спору є різні самостійні договірні відносини: між кредитором і боржником за кредитним договором; між кредитором і поручителем за договором поруки, або ж ці відносини можуть врегульовуватись одним кредитним договором, що не змінює суті окремих договірних відносин.

За законом у цьому випадку немає так званої обовязкової процесуальної співучасті, тобто законом передбачено право позивача звернутися в суд з позовом до кожного з боржників окремо.

Оскільки не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Дані тлумачення закон надано Верховним Судом України в Аналізі застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобовязання (ЗіБ, №40 за 2015 р.).

У відповідності до пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Тому, слід відмовити у відкритті провадження в частині вимог Банку до ТОВ «НИКЧЕЙЗ», на підставі пункту 1 частини 2 статті 122 ЦПК України, оскільки дані правовідносини відносяться до компетенції господарських судів.

На підставі наведеного, керуючись ст. 122 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю «НИКЧЕЙЗ» про стягнення заборгованості в частині вимог до товариства з обмеженою відповідальністю «НИКЧЕЙЗ» .

Ухвала можу бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя Д.Г. Губницький