Справа № 466/7705/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору, стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

14 вересня 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, в якому просить винести рішення, яким розірвати укладений між нею та ОСОБА_2 договір майнового найму № 11/010126 та стягнути з ОСОБА_2 на її користь 4 000 грн., що є платою за перший та останній місяць користування квартирою № 2 у будинку № 6 по вул. Скидана у м. Львові.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що 10.03.2015р. вона з відповідачем уклала договір майнового найму №11/010126, відповідно до якого орендодавець надав в платне строкове користування квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 26 кв. м., яка належить орендодавцю на праві власності. Перед укладенням договору вона передала орендодавцю 4000,00грн. як плату за перший та останній місяць користування найманою квартирою. Згідно акту прийому-передачі майна відповідно до вище вказаного договору від 10.03.2015р. орендодавцем було фактично передано в користування квартиру АДРЕСА_1. Згідно пояснень ОСОБА_2 наданих їй під час укладення договору та складення акту прийому-передачі майна, вищевказана квартира забезпечена належними умовами для проживання : водо -, газо - та теплопостачанням, відповідає всім нормам пожежної та техногенної безпеки, санітарно-гігієнічним нормам тощо. 11.03.2015р. вона вселилась у вищевказану квартиру. Після цього нею було виявлено безліч прихованих недоліків, на які орендодавець жодним чином не вказав і зазначив неправдиву інформацію щодо функціонування деяких приладів. Насамперед, це: цілковита відсутність теплопостачання у квартирі; електричний пристрій для опалення ванної кімнати не працює; пральна машинка не працює.

Вона усно повідомила орендодавця про розірвання договору майнового найму та виселення із квартири в той же день. 18.03.2015р. вона уклала новий договір оренди №3 житлового приміщення, яке є придатним для проживання. Їй стало відомо, що орендодавець уклав договір майнового найму із новими орендарями у березні 2015р., про що стверджують працівники компанії «Дуоком», які безпосередньо надавали посередницькі послуги орендодавцю щодо пошуку нових орендарів для вищевказаної квартири. Даними діями орендодавець визнав розірвання договору між ними. Після усних звернень до орендодавця, між ними було досягнуто згоди щодо повернення коштів у розмірі 4000,00 грн. Проте відповідач ці кошти не повернув. 29.05.2015 р. вона скерувала відповідачу письмову претензію з метою врегулювання спору, однак відповіді не отримала.

Оскільки передбачалось передання товару належної якості, натомість відповідачем передано товар з істотним недоліком, укладений договір майнового найму № 11/010126 від 10.03.2015р. підлягає розірванню у звязку з істотним порушенням його умов з боку відповідача зі стягненням сплачених грошових коштів в розмірі 4 000,00грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, покликаючись на наведені у позовній заяві обставини. Просить задовольнити позов.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти позову заперечив, мотивуючи це тим, що належна йому на праві власності квартира, яка є предметом договору, в хорошому стані і придатна для проживання. Перед підписанням договору працівник посередника - компанії «Дуоком» надав позивачці квартиру для огляду, продемонстрував їй систему опалення квартири. Позивачка ночувала в ній, а після цього уклала договір. До підписання договору жодних претензій з її сторони не було. Також пояснив, що незважаючи на вказаний у договорі майнового найму пункт про внесення плати за перший та останній місяці договору в сумі 4000грн. до підписання договору, позивачка йому цих коштів не дала, попросивши відстрочки на кілька днів, пояснюючи, що вона і так уже вселилася в квартиру, перевезла в неї свої речі та проживатиме в ній. На наступний день позивачка телефоном повідомила його про те, що квартира їй не підходить, вимагала повернення коштів. Від зустрічі з ним та огляду квартири відмовилася, повідомивши, що залишить ключі в компанії «Дуоком». Вважає твердження позивачки про істотні недоліки квартири надуманими та безпідставними. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка, дослідивши подані докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні позову слід відмовити з таких мотивів.

Відповідно до ч.3 ст.10, ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

Судом встановлено, що 10.03.2015р. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали договір майнового найму №11/010126, відповідно до якого орендодавець ОСОБА_2 надав в платне строкове користування орендарю ОСОБА_1 квартиру № 2 у будинку № 6 на вул. Скидана у м. Львові, загальною площею 26 кв. м., яка належить орендодавцю на праві власності. Орендар ОСОБА_1 зобовязалася щомісячно вносити орендну плату в розмірі 2000грн. За умовами цього договору орендар вступає в платне користування квартирою з 14.03.2015р. Договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 14.02.2016р.

Згідно цього договору плата за перший і останній місяці найму сплачена орендодавцю орендарем до підписання договору.

В судовому засіданні сторони підтвердили, що відповідно до вищевказаного договору за актом прийому-передачі майна 10.03.2015 року орендодавцем було фактично передано ОСОБА_1 в користування квартиру АДРЕСА_1.

З пояснень позивачки вбачається, що після укладення договору нею було виявлено недоліки, на які орендодавець не вказав. Насамперед, це: відсутність теплопостачання у квартирі; непрацюючий електричний пристрій для опалення ванної кімнати; не працююча пральна машинка. У звязку з цими недоліками вона просить розірвати вищевказаний договір.

Відповідно до ст.812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема квартира або її частина, житловий будинок або його частина. Помешкання має бути придатним для постійного проживання у ньому.

За ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Як вбачається з п.12 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» істотний недолік - недолік, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення, виник з вини виробника (продавця, виконавця), після його усунення проявляється знову з незалежних від споживача причин і при цьому наділений хоча б однією з нижченаведених ознак: а) він взагалі не може бути усунутий; б) його усунення потребує понад чотирнадцять календарних днів; в) він робить товар суттєво іншим, ніж передбачено договором.

Згідно ч.1 ст.6 даного Закону продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Відповідно до ч.1 ст. 15 цього Закону, споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги).

Статтею 8 вищевказаного Закону встановлено, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Проте, судом не здобуто та позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу про наявність у квартирі, що є предметом спірного договору, будь якого з перелічених в позові недоліків та його істотності для договору житлового найму.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_4, яка працює адміністратором в агентстві нерухомості ПП «Дуоком», дала показання про те, що вона знає ОСОБА_2 як власника квартири понад рік. Вона 10.03.2015р. перед укладенням договору найму показувала квартиру ОСОБА_1, розказувала про систему її опалення, показувала конвектор і запитувала чи вміє позивачка ним користуватися, на що отримала ствердну відповідь. Пральна машина при цьому була у справному стані, від перевірки її роботи позивачка відмовилася. Ключі від квартири позивачці дали за один день до підписання договору, вона ночувала в ній. ОСОБА_1 проживала в квартирі приблизно до 11 чи 12 березня 2015р. Потім повідомила, що квартира має недоліки і повернула від неї ключі. Вже після того як ОСОБА_1 зїхала з цієї квартири вона перевірила квартиру, виявила що опалення працювало.

Жодних доказів непридатності квартири № 2 у будинку № 6 на вул. Скиданій у м. Львові для проживання немає.

Таким чином, твердження позивачки щодо наявних істотних недоліків у квартирі АДРЕСА_2, є голослівними. Її вимоги про розірвання з цих підстав договору майнового найму від 10.03.2015р. та про стягнення 4000грн. оплати за найм не ґрунтуються на законі та є безпідставні.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд робить висновок, що позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,208,209,212,215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору майнового найму від 10.03.2015р. та про стягнення 4000грн. оплати за найм відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5