УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2015 року Іллічівський районний суд м.Маріуполя в складі:

головуючого судді Одерій С. М., при секретарі Вільчевській Г.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Маріуполі заяву Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про скасування судового наказу про стягнення заборгованості з виплати заробітної,-

В С Т А Н О В И В:

11.12.2015 року Іллічівським районним судом м.Маріуполя за заявою ОСОБА_1 було видано судовий наказ № 264/8003/15-ц про стягнення з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» на її користь заборгованості по заробітній платі за період з березня 2015 року по листопад 2015 року у сумі 16117,74 грн. та судового збору на користь держави в розмірі 243,60 грн.

28 грудня 2015 року представник ПАТ «Азовзагальмаш» звернувся до суду із заявою про скасування судового наказу, посилаючись на те, що у заяві про видачу судового наказу будь-яке обґрунтування заявленої вимоги щодо стягнення з ПАТ «Азовзагальмаш» заборгованості по заробітній платі у розмірі 16117,74 грн. відсутнє. Також вказав, що заявник при зверненні з судовим наказом зобовязаний був сплатити судовий збір.

Представник заявника та заінтересована особа у судове засідання не зявилися з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Частиною 6 ст. 105-1 ЦПК України визначено, що неявка осіб, належним чином повідомлених про час і місце розгляду заяви про скасування судового наказу, не перешкоджає розгляду такої заяви.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява представника ПАТ «Азовзагальмаш» не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно п.1. ч.1 ст. 96 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати.

Відповідно до п.3 ч.2 ст. 98 ЦПК України у заяві про видачу судового наказу зокрема має бути зазначено вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються.

Викладене також узгоджується із позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження», яка закріплена у п.12 постанови № 14 від 23 грудня 2011 року, з якої вбачається, що якщо заявлено вимогу про стягнення нарахованої, але не виплаченої працівникові суми заробітної плати (пункт 1 частини першої статті 96 ЦПК), судовий наказ може бути видано не лише на суму заборгованості із заробітної плати, а й на суму компенсації за порушення строків її виплати, оскільки вона входить до структури заробітної плати (Закон України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці», Закон України від 19 жовтня 2000 року № 2050-III «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати»). До заяви має бути додано докази перебування заявника у трудових відносинах із боржником, а підтвердженням суми, яка стягується, може бути будь-який належно оформлений документ, що вказує на розмір нарахованої заробітної плати та компенсації за порушення строків її виплати, зокрема, довідка бухгалтерії боржника, розрахунковий лист чи копія платіжної відомості тощо.

Так, на підтвердження наявності заборгованості у ПАТ «Азовзагальмаш» з виплати заробітної плати, ОСОБА_1 було надано до суду копію розрахункового листу, із якого вбачається, що розмір заборгованості з виплати заробітної плати за період з березня 2015 року по листопад 2015 року становить 16117,74грн.

Дослідивши вказаний розрахунковий лист, у суду не виникло сумнівів з приводу зрозумілості та походження даного документу, і суд розцінює цей документ як належний і достатній доказ існуючої на той час заборгованості з виплати заробітної плати у ПАТ «Азовзагальмаш» перед ОСОБА_1 у розмірі 16117,74грн.

Інших обставин або доказів, які б свідчили про повну або часткову необґрунтованість вимог позивача та існування заборгованості в меншому розмірі ніж було заявлено, представником ПАТ «Азовзагальмаш» суду не надано.

Стосовно посилань представника ПАТ «Азовзагальмаш» щодо надання до заяви про видачу судового наказу документу, що підтверджує сплату судового збору, суд приходить до наступного.

Регулювання судових витрат належить до розділу І «Загальні положення» ЦПК України, а тому поширюється на всі категорії цивільних справ, у тому числі на наказне провадження.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п.1 ч.1 ст.5 Закону України Про судовий збір від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових правовідносин.

Отже, заявниця при зверненні з заявою про видачу судового наказу була звільнена від сплати судового збору, оскільки її вимоги випливають із трудових правовідносин.

Згідно ч. 8-9 ст.105-1 ЦПК України за результатами розгляду заяви про скасування судового наказу суд має право: 1) залишити заяву про скасування судового наказу без задоволення; 2) скасувати судовий наказ та роз'яснити, що заявлені стягувачем вимоги можуть бути розглянуті у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред'явлення позову; 3) змінити судовий наказ. Про залишення заяви про скасування судового наказу без задоволення та про скасування судового наказу суд постановляє ухвалу, а в разі зміни судового наказу видає судовий наказ.

Таким чином, суд приходить до висновку, що судовий наказ винесено законно та обґрунтовано, а тому заяву представника ПАТ «Азовзагальмаш» про скасування судового наказу слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 105-1, 293 ЦПК України, постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» №14 від 23 грудня 2011 року, -

У Х В А Л И В :

Заяву Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про скасування судового наказу про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати на користь ОСОБА_1 залишити без задоволення.

На ухвалу може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд м. Маріуполя протягом п*яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: С.М.Одерій