Справа № 433/2297/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.09.2015 року, Троїцький районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді - Ляшенко М.А.,

при секретарі -Бєдусенко Ю.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт. Троїцьке Луганської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В:

Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу з 21 червня 1986 року неповнолітні діти відсутні.

До суду звернулась позивач з позовом про розірвання шлюбу. Сімя фактично не існує, спільне господарство не ведеться., шлюб фактично припинено із-за непорозуміння між подружжям.

Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала до суду письмову заяву, в якій просить розглянути справу без її участі. На задоволенні позовних вимог наполягає.

Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду письмову заяву в якій просить розглянути справу без його участі. Проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Суд, вивчивши письмові заяви, про розірвання шлюбу, надані до суду сторонами і на поляганні на задоволенні позовних вимог, вивчивши матеріали позовної заяви, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки відповідачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання

шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 105 ч.3, 112, 113, 114 ч.2 СК України, керуючись ст.ст.10,11,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,- задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, який було зареєстровано 21 червня 1986 року Воєводською сільською радою Троїцького району Луганскої області, актовий запис №4.

Залишивши відповідачці прізвище,набуте в шлюбі, а саме- Огданська.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів після його проголошення через Троїцький районний суд Луганської області.

Суддя М.А.Ляшенко.