РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2015 року Франківський районний суд м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и в

позивач звернулася до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 26.07.2012 року та ухвали судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Львівської області від 15.02.2013 року засуджений ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні злочину проти неї,а саме,що у період з 15.00 год. 23.12.2012 року по 09.30 год. 26.12.2012 року шляхом пошкодження вікна проник в квартиру АДРЕСА_1 і викрав їй належне майно,а саме: ноутбук "Асус", золоті вироби, гроші заподіявши моральну шкоду на суму 53500, 00 грн. Просить стягнути матеріальну шкоду у сумі 53500,00 грн. та моральну шкоду в сумі 30000,00 грн.,так як зазнала душевних страждань,втратила душевний спокій,що призвело до погіршення стану її здоров"я.

Представник позивача в судовому засданні позовні вимоги підтримала, посянення дала аналогічні викладеним у позовній заяві, просить позов задоволити.

Представник відповідача в судвому засіданні позов не визнала та пояснила, що позов подано до неналежного відповідача,оскільки ,ОСОБА_2зазначеного злочину не скоював,такий йому не був інкримінований і за скоєння крадіжки з квартири позивачки його не засуджували.Згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області від 26.07.2012 року він засуджений за ст.187ч.3 КК України.Цим же вироком за ст.185 ч.3 КК України засуджено ОСОБА_3та рішенням Франківського районного суду м.Львова від 20.04.2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди було задоволено у повному обсязі,стягнено 53500грн.матеріальної т 30000грн.моральної шкоди.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити.

Судом встановлено, що згідно вироку Яворівського районного суду Львівської області 26.07.2012 року ОСОБА_2 визнано винним за ст. 187 ч.3 КК України та призначено покарання у виді 7 років позбавлення волі,стягнено з нього в користь потерпілого ОСОБА_4заподіяну шкоду. ОСОБА_3 визнано винним за ст. 187 ч.3 , ст. 185 ч.3 КК України та згідно ст. 70 КК України остаточно призначено покарання за сукупністю злочинів у виді семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій ОСОБА_5визнано винним за ст.27 ч.5,186 ч.3 КК України до5 років позбавлення волі,на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням на 3 роки іспитового строку.

Згідно ухвали апеляційного суду Львівської області від 15.02.13р.вирок відносно ОСОБА_2залишено без змін, в мотивувальній частині щодо року вчинення ОСОБА_3таємного викрадення майна з проникненням у житло зазначено 2011р.замість 2012р.,в резолютивній частині щодо покладення обов"язків ,передбачених ст.76 КК України на ОСОБА_5слово"системи" замінено на "інспекцію",в решті вирок залишено без змін.

Як вбачається з вказаного вироку,крадіжку майна позивачки ОСОБА_1скоїв лише засуджений ОСОБА_3Доказів причетності до вчинення даного злочину ОСОБА_2Є.в ході кримінального провадження не встановлено.

Позивачкою інших доказів на підтветрдження вини ОСОБА_2 у викраденні належного їй майна та заподіяння матеріальної шкоди на суму 53500грн.та моральної шкоди суду не надано.

ОСОБА_2 є неналежним відповідачем по вищевказаній цивільній справі. Окрім цього ,судом встановлено,що рішенням Франківського районного суду м.Львова від 20.04.2015 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди в сумі відповідно 53500грн.та 30000грн. задоволено у повному обсязі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, сторони зобовязані довести ті обставини, на які вони покликаються як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Позивач ,в порушення вимог даної статті ,не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог.

Згідно ст. 1166 ЦК України, майнова шкода , завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи , а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Статетю 1167 ЦК України передбачено,що моральна шкода,завдана фізичній особі неправомірними діями або бездіяльністю,відшкодовується особою,яка її завдала ,за наявності її вини.

Відповідно до пунктів 5,9 роз"яснень постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року в редакції із змінами від 27.02.2009 року "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (намайнової) шкоди" суд повинен з"ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних стражлань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Оцінюючи зібрані докази в їх сукупності,суд приходить до висновку ,що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю позовних вимог .

Керуючись ст., ст.10, 11, 60, 208, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва