№ 2/679/349/2015
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2015 року Нетішинський міський суд Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Гаврищук Л.П.

при секретарі - Василюк Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Нетішин цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про захист прав споживача. В обґрунтування позову зазначила, що 09.07.2008 року підписала анкету (заяву на відкриття кредитного ліміту) на отримання кредитної карточки «Кредитка «УНІВЕРСАЛЬНА», на балансі якої знаходилася сума в розмірі 7000 грн. Таким чином отримала кредит на суму 7000 грн. у відповідача, при цьому, окрім анкети (заяви на відкриття кредитного ліміту) на отримання кредитної картки «Кредитка Універсальна» нічого не підписувала.

Вказала, що відповідно до ст.11 ч.2 п.2 закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавець- відповідач зобов'язаний повідомити споживача - позивача у письмовій формі про мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, про форму його забезпечення; про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; про тип відсоткової ставки, про суму, на яку кредит може бути виданий, орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних і одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови.

В порушення вимог, означеної статті, кредитний договір між нею та відповідачем укладений не був і такий їй не надавався. Вважає, що в разі не надання відповідачем інформації, зазначеної в ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», та у зв'язку з неможливістю прочитати умови заяви на відкриття кредитного ліміту відповідач несе відповідальність відповідно до ст.ст. 15,23 означеного закону, а саме: підлягає розірванню кредитний договір № б/н від 09.07.2008року, стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» матеріальної шкоди в розмірі 2100 грн., що є 30 % від 7000 грн.; стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 488 040 грн., що є пенею у розмірі трьох відсотків від вартості роботи (послуги); стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 10295,33 грн. моральної шкоди; стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 10295,33 грн. матеріальної шкоди.

В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві. Вказав, що відповідач надав позивачці кредитну карту, не надавши сам кредитний договір. Кошти позивачкою по кредитній картці були отримані, але про умови та строки їх повернення їй не пояснили. Усно повідомили дату повернення кредиту, однак про таку вона забула. За поясненням про умови кредиту не зверталась, оскільки вважала, що кредит нею погашено. Не знала, що внесені нею кошти також йшли на погашення пені та штрафу. Про такі умови договору працівники банку їй не пояснили. На квитанціях, що свідчили про погашення кредиту, написи зникли. Оскільки позивачка не змогла підтвердити факт погашення кредиту, то рішенням Нетішинського міського суду від 06.10.2014 року з позивачки було стягнуто 10295,33грн. заборгованості по означеному кредитному договору.

На час розгляду справи з зустрічним позовом про розірвання кредитного договору позивачка не зверталась в зв'язку з неможливістю сплати судового збору.

Просить, враховуючи те, що позивачці не було надано кредитний договір, та не роз'яснені його істотні умови, чим порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів», позов задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, та пояснила, що відповідно до укладеного договору від 09.07.2008 року позивачка отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно факти, які встановлені раніше рішенням суду повторному доказуванню не підлягають.

Відповідачка 09.07.2008 року оформила в установі банку картку № НОМЕР_1, яка має термін дії до 07.12 року, про це свідчить підпис залишений власноруч відповідачем на Анкеті-Заяві.

Відповідач неодноразово користувалася послугами банку, а саме, знімала грошові кошти та клала їх на карту № НОМЕР_1.

Відносно форми кредитного договору, при оформленні кредиту, заява на отримання кредиту підписується повнолітньою, дієздатною особою здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов'язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання, відповідно до ч. 2 п.1 ст.30 ЦК України. Підписом позивачки в заяві на видачу кредиту підтверджується факт, що позичальник ознайомлений з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами. Позичальник, підписавши заяву, підтвердила свою згоду на те, що умови надання банківських послуг правила користування платіжною карткою та тарифи складають між нею та банком договір про надання банківських послуг.

Укладання договору здійснюється за принципом укладання між банком і клієнтом договору приєднання. Підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком умов та тарифів.

Оскільки позивачка погодилась на умови кредитного договору, та такий між нею та банком був заключний, умов якого вона не виконала, в зв'язку з чим сума боргу була стягнута в судовому порядку.

Рішенням суду про стягнення боргу з позивачки за кредитним договором від 09.07.2008 року встановлено, що докази по справі є належними, тому позовні вимоги банку були задоволені в повному обсязі. Відповідно, факти, які встановлені раніше рішенням суду повторному доказуванню не підлягають.

Просить в позові відмовити.

Заслухавши представників позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до укладеного договору від 09.07.2008 року позивачка отримала кредит у розмірі 7000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач 09.07.2008 року, згідно заяви позивачки, оформив в установі банку картку № НОМЕР_1, яка має термін дії до 07.12 року, про що свідчить підпис виконаний власноруч ОСОБА_1 на Анкеті-Заяві.

Рішенням Нетішинського міського суду від 06.10.2014 року з позивачки на користь відповідача, в зв'язку з невиконанням умов договору б/н від 09.07.2008 року, стягнуто заборгованість в сумі 10295,33грн. Рішення суду набрало законної сили.

10.11.2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання означеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільно процесуального Кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуются при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Оскільки рішення Нетішинського міського суду від 09.07.2008 року, по справі за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору б/н від 09.07.2008 року набрало законної сили, то обставини, на які посилається позивач ОСОБА_1 щодо розірвання означеного кредитного договору, повторному доказуванню не підлягають.

Тобто, у суду відсутні підстави для встановлення обставин щодо розірвання спірного кредитного договору, а тому позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене,

керуючись ст.ст. 10,60.61 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до Публічного акціонерного товариства комерційного банка «Приватбанк», про: розірвання кредитного договору № б/н від 09.07.2008р.;

- стягнення, з ПАТ КБ «Приватбанк» матеріальної шкоди в розмірі 2100 грн., що є ЗО % від 7000 грн.;

- стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 488040 грн., що є пенею у розмірі трьох відсотків від вартості роботи (послуги);

- стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 10295,33 грн. моральної шкоди;

- стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» 10295,33 грн. матеріальної шкоди, у зв'язку з неможливістю прочитати умови заяви на відкриття кредитного ліміту, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Хмельницької області через Нетішинський міський суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Гаврищук Л.П.