АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 216/8483/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження №22-ц/774/2668/К/15 суддя Філатов К.Б.
Категорія - 48 ( ІІ ) Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

28 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Барильської А.П., Ляховська І.Є.,

секретар: Горбачевська І.П.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2015 року про визнання неподаною та повернення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2015 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, визнана неподаною та повернута позивачеві, на підставі ст. 121 ЦПК України, у зв'язку з невиконанням у визначений строк ухвали суду від 13.11.2015 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду скасувати та передати питання до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі, оскільки судом постановлено ухвалу з порушенням норм процесуального закону, а саме визнання неподаного та повернення позову з необґрунтованих на те підстав. Так, апелянт зазначає, що суд не розглянувши клопотання про витребування доказів, не надавши оцінки його обґрунтованості, визнав неподаною та повернув позовну заяву з підстав не зазначення позивачем ціни позову. При цьому не врахувавши, що більшість документів які підтверджують право власності, знаходяться у відповідача, в КП «Криворізьке бюро технічної інвентарізації», в Реєстраційній службі Криворізького міського управління юстиції, а також в МРЕО ДАІ м. Кривого Рогу і про витребування яких заявляла позивач. Не врахував суд і того,що позивач на стадії звернення до суду сплатила судовий збір у максимальному розмірі.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали судді в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що позивач відповідно до ухвали суду від 13.11.2015 року, не виконала вимоги ухвали про усунення недоліків.

З таким висновком суду, колегія суддів, не може погодитись з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Ухвалою суду від 13.11.2015 року позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя, залишена без руху та надано строк для усунення наступних недоліків: в позовній заяві не вказано ціну позову, а також вартості кожного із субєктів нерухомості.

Враховуючи те, що позивач ОСОБА_1, вказану ухвалу суду отримала 16.11.2015 року, однак недоліки не усунула, суд першої інстанції визнав таку позовну заяву неподаною та повернув її позивачу.

Проте колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Право на предявлення позову це право особи звернутися до суду з позовом про захист порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст. 55,124 Конституції України, ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку визначеному ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів.

Залишаючи позовну заяву без руху, суддя виходив із не зазначення позивачем ціни позову а також вартості кожного із субєктів нерухомості, зазначивши при цьому, що без зазначення вказаного неможливо встановити, якому із судів підсудний цей спір. Крім того зазначив, що сплата позивачем судового збору у максимальному розмірі не звільняє позивача від встановленого законом обовязку вказати в заяві ціну позову.

Проте, за таких обставин, повернення позовної заяви з підстав невиконання зазначених вказівок судді не відповідає вимогам закону.

Так, звертаючись з позовом до суду ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 6090,00 грн., як зі спору майнового характеру, із зазначенням що на день подання позову неможливо точно встановити точну вартість майна.

Згідно до положень п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною пятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК такий обовязок покладається на позивача.

Проте, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюється судом із наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору.

Всупереч вказаному суд на зазначене уваги не звернув та безпідставно через неподання доказів, які б обґрунтовували заявлену ціну позову залишив позов без руху, а потім визнав його неподаним та повернув позивачу. При цьому, колегія суддів зазначає, що зазначення позивачем ціни позову не впливає на встановлення судом, якому із судів підсудний даний спір. Слід зазначити і те, що позивач у своєму позові вказала, що основна частина майна, а саме домоволодіння за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Правди, 41, яке складається з житлового будинку загальною площею 218,1 кв.м., житловою площею 67,1 кв. м., котельні та гаражу знаходиться в Центрально-Міському районі м. Кривого Рогу.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає що судом першої інстанції порушено порядок, встановлений процесуальним законодавством для прийняття позовної заяви, а тому ухвала судді підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з направленням матеріалу до суду першої інстанції для вирішення питання відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити.

Ухвалу Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 24 листопада 2015 року скасувати.

Матеріал за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя направити до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню по справі.

Головуючи: ОСОБА_5

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_6