У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.
суддів:Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,Карпенко С.О., Наумчука М.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Хорольська фабрика «Промінь», треті особи: державний реєстратор Хорольської районної державної адміністрації, ОСОБА_7, про визнання незаконним та скасування наказу про переведення на іншу посаду, скасування наказу про призначення на посаду ОСОБА_7, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, за позовом Комунального підприємства «Хорольська фабрика Промінь» до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року, додаткові рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року і від 26 листопада 2014 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2012 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до КП «Хорольська фабрика «Промінь» про поновлення на роботі, посилаючись на те, що 25 грудня 2007 року вона була обрана директором Колективного підприємства «Хорольська фабрика «Промінь» строком на 5 років. Проте, 12 грудня 2011 року на підприємстві проведені збори співвласників, на яких було прийнято рішення про її звільнення з посади директора. Вважає зазначене рішення незаконним, оскільки для її звільнення не було передбачених КЗпП України підстав і такі в рішенні про звільнення не наведені.

З урахуванням збільшених позовних вимог позивач просила: поновити її на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь»; визнати незаконним рішення зборів від 12 грудня 2011 року в частині її звільнення з посади директора; визнати наказ про переведення її на іншу посаду за підписом ОСОБА_7 - незаконним та скасувати його; скасувати наказ № 1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора Колективного підприємства «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7; виплатити їй заробітну плату за 16 місяців, починаючи з місяця незаконного її усунення з посади (з серпня 2012 року по грудень 2013 року включно) у сумі 23 318,08 грн.

Крім того, у жовтні 2013 року КП «Хорольська фабрика «Промінь» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання правочину недійсним, в якому просило визнати недійсним контракт (трудовий договір) від 16 листопада 2011 року, укладений між КП «Хорольська фабрика «Промінь» та ОСОБА_6, оскільки вказаний контракт був укладений на підставі рішення зборів трудового колективу КП «Хорольська фабрика «Промінь», що не відповідає п. 7.2 Статуту КП «Хорольська фабрика «Промінь», яким передбачено, що директор підприємства обирається загальними зборами співвласників підприємства.

Справа розглядалася судами неодноразово.

Останнім рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 21 березня 2014 року та ухвали від 15 жовтня 2014 року про виправлення описок в рішенні, позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано незаконним звільнення ОСОБА_6 з посади директора КП «Хорольська фабрика «Промінь», яка була звільнена з посади КП «Хорольська фабрика «Промінь» на підставі наказу директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7 № 2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення ОСОБА_6

Визнано незаконним наказ № 2/2 директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 09 серпня 2012 року про переміщення ОСОБА_6 з посади директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» на іншу посаду, а саме на посаду начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП «Хорольська фабрика «Промінь».

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Позов КП «Хорольська фабрика «Промінь» задоволено.

Визнано незаконним, недійсним контракт (трудовий договір) від 16 листопада 2011 року, укладений між КП «Хорольська фабрика «Промінь» та ОСОБА_6

Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 щодо поновлення її на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь», визнання незаконним рішення, оформленого протоколом зборів учасників відповідача від 12 грудня 2011 року про звільнення ОСОБА_6, а також щодо позовної вимоги про скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення ОСОБА_7 директором - відмовлено.

Додатковим рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 щодо виплати їй середнього заробітку за 16 місяців, а саме, із серпня 2012 року по грудень 2013 року включно - відмовлено.

Останнім рішенням апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року рішення суду першої інстанції змінено.

Визнано незаконним переміщення ОСОБА_6 з посади директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» на посаду начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП «Хорольська фабрика «Промінь» на підставі наказу директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7 № 2/2 від 09 серпня 2012 року про переміщення.

Додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року, в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про визнання незаконним рішення, оформленого протоколом зборів учасників відповідача від 12 грудня 2011 року про звільнення ОСОБА_6, скасовано та в цій частині ухвалено нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Поновлено ОСОБА_6 строк звернення до суду з позовом про визнання незаконним її звільнення.

Визнано незаконним рішення загальних зборів співвласників КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 12 грудня 2011 року в частині звільнення ОСОБА_6 з посади директора КП «Хорольська фабрика «Промінь».

Додаткове рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 26 листопада 2014 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 щодо виплати їй середнього заробітку за 16 місяців, а саме, із серпня 2012 року по грудень 2013 року включно, скасовано та в цій частині ухвалено рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнуто з КП «Хорольська фабрика «Промінь» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 серпня 2012 року по 25 грудня 2012 року включно в розмірі 7 214,28 грн (без урахування сплати податків та обов'язкових платежів).

В іншій частині судове рішення Хорольського районного суду Полтавської області - залишено без змін.

ОСОБА_6 не погоджуючись з даними рішеннями суду першої та апеляційної інстанцій подала касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить їх скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про поновлення на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь», стягнення середнього заробітку з серпня 2012 року (місяця незаконного її усунення з посади) і по дату ухвалення остаточного рішення у справі та скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7 та в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, а також скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині задоволення позовних вимог КП «Хорольська фабрика «Промінь» про визнання недійсним контракту та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Судове рішення першої та апеляційної інстанцій в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_6 сторонами не оскаржується.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Враховуючи, що заявником оскаржується рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частинівідмови в задоволенніпозовних вимог ОСОБА_6 про поновлення на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь», стягнення середнього заробітку з серпня 2012 року (місяця незаконного її усунення з посади) і по дату ухвалення остаточного рішення у справі, скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7, а також в частині задоволення позовних вимог КП «Хорольська фабрика «Промінь» про визнання недійсним контракту, то колегія суддів вважає за недоцільне виходити за межі касаційної скарги та переглядати рішення суду першої та апеляційної інстанцій в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 в частині поновлення на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь», суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що відсутні підстави для поновлення ОСОБА_6 на роботі, оскільки на момент вирішення даного спору строк дії трудового договору, укладеного між ОСОБА_6 та КП «Хорольська фабрика «Промінь» закінчився (25 грудня 2012 року).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6 в частині стягнення середнього заробітку з серпня 2012 року (місяця незаконного її усунення з посади) і по дату ухвалення остаточного рішення у справі, суд апеляційної інстанції виходив із того, що оскільки ОСОБА_6 незаконно було переведено на іншу роботу та вона мала право відповідно до положень ч.1 ст. 235 КЗпП України на поновлення на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» в межах п'ятирічного строку на який вона було обрана, тобто до 25 грудня 2012 року, тому відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України з відповідача має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 серпня 2012 року до закінчення строку її повноважень, тобто до 25 грудня 2012 року включно.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що законність обрання ОСОБА_7 директором КП «Хорольська фабрика «Промінь» встановлена рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2012 року, яке набрало законної сили та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Задовольняючи позовні вимоги КП «Хорольська фабрика «Промінь» про визнання незаконним, недійсним контракту (трудового договору) від 16 листопада 2011 року, укладеного між КП «Хорольська фабрика «Промінь» та ОСОБА_6, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що в порушення п. 7.2 Статуту КП «Хорольська фабрика «Промінь», згідно з яким обрання директора підприємства входить до повноважень загальних зборів співвласників підприємства, а оспорюваний контракт був укладений на підставі рішення зборів трудового колективу КП «Хорольська фабрика «Промінь» та в період дії трудового договору, укладеного між підприємством та ОСОБА_6 25 грудня 2007 року, який діяв до 25 грудня 2012 року.

Колегія суддів погоджується з такими висновками судів, з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 27 лютого 2002 року ОСОБА_6 було обрано директором КП «Хорольська фабрика «Промінь», що підтверджується наказом № 5 від 27 лютого 2002 року.

Із протоколу загальних зборів КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 25 грудня 2007 року вбачається, що ОСОБА_6 продовжено строк перебування на посаді на наступні п'ять років.

Отже, суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку, що ОСОБА_6 мала право обіймати посаду директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» до 25 грудня 2012 року, укладений з нею трудовий договір до закінчення зазначеного терміну міг бути припинений з підстав, передбачених чинним законодавством.

Як встановлено судами та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 було звільнено з роботи рішенням загальних зборів співвласників КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 12 грудня 2011 року.

Однак ОСОБА_6 до серпня 2012 року була директором підприємства та безперервно виконувала свої обов'язки у якості директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» та до серпня 2012 року отримувала заробітну плату як директор вказаного підприємства, тобто відкрито виконувала обов'язки директора підприємства.

Також судом встановлено, що директором КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7 09 серпня 2012 року видано наказ № 2/2 про переміщення ОСОБА_6 з посади директора даного підприємства на посаду, яку вона займала до обрання її директором, а саме: начальника цеху по виробництву товарів народного споживання КП «Хорольська фабрика «Промінь».

ОСОБА_6, звертаючись до суду з позовними вимогами про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, просила стягнути його за період з серпня 2012 року по по грудень 2013 року включно в сумі 23 318,08 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більше як за один рік.

Вирішуючи даний спір в частині позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції належним чином з'ясував фактичні обставини у справі, правильно застосував норми матеріального права та прийшов до обґрунтованого висновку щодо часткового задоволення позовних вимог в цій частині, посилаючись на те, що оскільки ОСОБА_6 незаконно було переведено на іншу роботу та вона мала право відповідно до положень ч.1 ст. 235 КЗпП України на поновлення на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» в межах п'ятирічного строку на який вона було обрана, тобто до 25 грудня 2012 року, тому відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України з відповідача має бути стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 01 серпня 2012 року до закінчення строку її повноважень, тобто до 25 грудня 2012 року включно в сумі 7 214, 28 грн.

Також суди попередніх інстанцій дійшли до правильного висновку щодо відмови в задоволенні позовних вимог про поновлення ОСОБА_6 на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь», оскільки на момент розгляду даного спору закінчився строк дії трудового договору укладеного між ОСОБА_6 та КП «Хорольська фабрика «Промінь». При цьому судами було зазначено, що ОСОБА_6 27 лютого 2002 року була обрана директором підприємства строком на п'ять років, який було продовжено рішенням загальних зборів КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 25 грудня 2007 року ще на п'ять років, тобто до 25 грудня 2012 року.

Що стосується позовних вимог ОСОБА_6 про скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення ОСОБА_7 директором КП «Хорольська фабрика «Промінь», колегія суддів зазначає наступне.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що загальними зборами співвласників КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 12 грудня 2011 року ОСОБА_7 обрано директором підприємства.

Наказом № 1 від 05 липня 2012 року ОСОБА_7 призначено директором КП «Хорольська фабрика «Промінь».

Рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2012 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6 до КП «Хорольська фабрика «Промінь» про визнання рішення загальних зборів співвласників КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 12 грудня 2011 року недійсним.

Вказаним рішенням встановлено, що загальні збори співвласників КП «Хорольська фабрика «Промінь» від 12 грудня 2011 року, якими було обрано ОСОБА_7 директором підприємства, проведені у відповідності із статутом підприємства та вимогами діючого законодавства, без будь-яких порушень вимог закону та установчих документів.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини.

За таких обставин, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7, правильно виходив із того, що підстав для скасування вказаного наказу немає, оскільки законність обрання ОСОБА_7 директором КП «Хорольська фабрика «Промінь» встановлена рішенням Хорольського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2012 року, яке набрало законної сили та відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Також колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо задоволення позовних вимог КП «Хорольська фабрика «Промінь» про визнання недійсним контракту (трудового договору) від 16 листопада 2011 року, укладеного між КП «Хорольська фабрика «Промінь» та ОСОБА_6, оскільки вказаний контракт був укладений в період дії трудового договору, укладеного між КП «Хорольська фабрика «Промінь» та ОСОБА_6 25 грудня 2007 року, який діяв до 25 грудня 2012 року. Крім того, контракт від 16 листопада 2011 року був укладений з порушенням п. 7.2 статуту КП «Хорольська фабрика «Промінь», яким передбачено, що обрання директора підприємства віднесено до повноважень загальних зборів співвласників підприємства, в той час як вказаний контракт був укладений на підставі рішення зборів трудового колективу КП «Хорольська фабрика «Промінь».

За таких обставин, висновок суду апеляційної інстанції відповідає вимогам матеріального і процесуального права. Фактичні обставини встановлені судом повно та об'єктивно, підтверджуються матеріалами справи. Вказаним обставинам та наданих сторонами доказам судом апеляційної інстанції наданий належний правовий аналіз, що обґрунтовано відображено в мотивувальній частині оскаржуваного заявником судового рішення.

Таким чином, рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст. 337 ЦПК України є підставою для відхилення касаційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 336, 337, 344 ЦПК України, Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 22 січня 2014 року, додаткові рішення Хорольського районного суду Полтавської області від 27 жовтня 2014 року і від 26 листопада 2014 року, в частині, які не скасовані апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Полтавської області від 12 березня 2015 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 до Комунального підприємства «Хорольська фабрика «Промінь», треті особи: державний реєстратор Хорольської районної державної адміністрації, ОСОБА_7 про поновлення на посаді директора КП «Хорольська фабрика «Промінь», стягнення середнього заробітку з серпня 2012 року (місяця незаконного її усунення з посади) по грудень 2013 року та скасування наказу № 1 від 05 липня 2012 року про призначення на посаду директора КП «Хорольська фабрика «Промінь» ОСОБА_7, а також в частині задоволення позовних вимог КП «Хорольська фабрика «Промінь» про визнання недійсним контракту, залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді: В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко Г.І. Мостова М.І. Наумчук