Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"11" серпня 2015 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Іванченко А. М. , при секретарі Сагайдак Є.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

В С Т А Н О В И В:

20.07.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Азовзагальмаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем. 10.09.2014 року його було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП України. За період роботи йому була нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата. Кінцевий розрахунок з позивачем підприємством було здійснено лише 14.07.2015 року. На підставі викладеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 11.09.2014 року по 13.07.2015 року урозмірі 14055,70 грн.

У ході судового розгляду позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача середній заробіток з 11.09.2014 року по 14.07.2015 року у розмірі 13536,93 грн. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заперечення, в якому позов визнав в частині розміру середньоденного заробітку, просив в задоволенні позовних вимог відмовити.

У зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу в порядку ст.224 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Азовзагальмаш». 10.09.2014 року звільнений з вказаного підприємства за власним бажанням, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці.

Як вбачається з заперечення ПАТ «Азовзагальмаш» та наданої позивачем виписки по картковому рахунку, відповідачем було здйснено остаточний розрахунок з ОСОБА_1 14.07.2015 року.

Частиною 2 ст.233 КЗпП України передбачено, що в разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 був здійснений остаточний розрахунок з позивачем по заборгованості з виплати заробітнох плати тільки 14.07.2015 року.

На підставі ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Рішенням від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 Конституційного Суду України у справі № 1-5/2012 було визначено, що положення ч.1ст.233 Кодексу законів про працю України у взаємозв'язку з положеннями ст. ст. 116, 117, 237-1 КЗпП України слід розуміти так, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався.

Таким чином Конституційним Судом України було визначено, що для встановлення початку перебігу строку звернення працівника до суду з вимогою про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Відповідно до п.20 Постанови від 24 грудня 1999 року № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.

Згідно із графіком №1 роботи працюючих в одну зміну з робочим днем тривалістю 8год. 12 хвил. на 2014- 2015р.р. кількість робочих днів з 11.09.2014 року (наступний день з дня звільнення) по 14.07.2015 року (день фактичного розрахунку ) складає 209 дні.

Згідно з розрахунком позивача, який визнаний відповідачем, розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 складає 64,77 грн.

При цьому суд зазначає, що цей розрахунок зроблений відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженогоПостановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин).

Таким чином, розмір середньої заробітної плати за весь час затримки заробітної плати, тобто з 11.09.2014 року по 14.07.2015 року (день фактичного розрахунку) становить 13536,93 грн. (209 робочі дні х 64,77 (середньоденна заробітна плата).

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 60, 88, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 117, 237-1 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку - задовольнити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, пр.. Ілліча, 135/137, ) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 13536,93 грн., з утриманням ПАТ «Азовзагальмаш» з середнього заробітку передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» (87535, Донецька область, м.Маріуполь, Площа Машинобудівельників, буд.1, ) на користь держави судовий збір у розмірі 243,6 грн.

На заочне рішення відповідачем може бути подана заява про його перегляд до Іллічівського райсуду міста Маріуполя, протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Донецької області через Іллічівський райсуд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: А. М. Іванченко