"15" грудня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючої судді Яровенко Н. О.
при секретарі Бондаревій Ю. Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав, -
Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав посилаючись на те, що відповідач є його батьком, відповідно свідоцтва про народження. ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у 2003 році розірвали шлюб, після його відповідач жодного разу не цікавився життям сина - ОСОБА_1, не надавав матеріальної допомоги, не вітав зі святами, не брав участі у його розвитку. Враховуючи, що ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов'язки, позивач просить суд позбавити його батьківських прав.
Позивач, представник позивача, в судовому засіданні позов підтримали та просять його задовольнити.
Відповідач до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому по справі необхідно постановити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідача в судове засідання.
Третя особа в судове засідання не з`явилась, надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника.
Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.
Як вбачається з пояснень та матеріалів справи, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками неповнолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).
24 грудня 2014 року ОСОБА_1 змінив прізвище на «ОСОБА_1» - актовий запис № 195, що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені (а.с.5).
Відповідно до довідки Форми 3, ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_1; за даною адресою також зареєстровані: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_7(а.с.8).
Відповідно заяви сусідів: ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2 понад 10 років не проживає за адресою: АДРЕСА_1, до квартири не навідується, сином не цікавиться (а.с.9).
З характеристики, виданої СЗШ № 99, підтверджується факт того, що ОСОБА_2 життям сина ОСОБА_1 не цікавиться, батьківські збори не відвідує (а.с.8).
Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
З висновку щодо доцільність позбавлення батьківських прав від 06.07.2015 року № 6121/41/3/103 вбачається, що орган опіки та піклування вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у зв'язку з тим, що він ухилився від виховання та утримання дитини (а.с.7).
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9 пояснила, що вона є сусідкою позивача з 2001 року, постійно спілкується з його мамою. Сім`ї знаходяться у дружніх відносинах. Батька позивача жодного разу не бачила, з його слів знає, що ОСОБА_2 не цікавиться життям сина. Про ОСОБА_1 торбувалась лише його мама та бабуся.
Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_11 пояснила, що позивач є знайомим її зятя. Вихованням ОСОБА_1 займається лише його мати та бабуся. З 2001 року вона живе поруч з позивачем, батька жадного разу не бачила. Матеріально забезпечує лише мама. Позивача бачить дуже часто, він заходить в гості до неї в квартиру до зятя.
Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести
місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Відповідно до ст. 11 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього.
Кожна дитина має право на проживання в сім»ї разом з батьками або в сім»ї одного з них та на піклування батьків.
В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім»ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров»я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров»я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.
Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» п.16 роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Частиною 2 та 3 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
В судове засідання відповідач не надав свої заперечення щодо недоцільності позбавлення його батьківських прав.
Враховуючи те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню свого сина, тому суд, вважає, за можливе застосувати до ОСОБА_2 такий крайній захід впливу, як позбавлення батьківських прав .
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Таким чином, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.
З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 150, 164-166, Сімейного Кодексу України, ст.ст. 11, 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», Постановою ПВСУ № 3 від 30 березня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 213, 215, 218, 226 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про позбавлення батьківських прав задовольнити.
ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 позбавити батьківських прав у відношенні сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження від 31 березня 1999 року видане відділом реєстрації актів громадянського стану Старокиївського району м. Києва, актовий запис № 10 від 31 березня 1999 року).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 243 грн. 60 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
До суду може бути подана апеляційна скарга на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Н. О. Яровенко