23.12.2015 2/337/1725/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12. 2015 року Хортицький районний суд м. Запорожжя

у складі головуючого : судді Курбатової О.М.

при секретарі Куліш Л.Е.

за участю адвоката ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення неустойки, трьох процентів річних і інфляційних витрат , суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4. звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 , в якому просить стягнути з відповідачки на його користь за рахунок її предмету іпотеки за договором іпотеки від 21.05.2012 р., реєстр № 1346, додатково за договором позики від 21.05.2012 р. суму заборгованості у розмірі 153028 грн. 58 коп., також просить стягнути з відповідачки судові витрати у розмірі 1530 грн. 29 коп.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просить задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача адвокат ОСОБА_1 в судовому засіданні з позовними вимоги не згоден.

Представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнає у повному обсязі, про що надав письмові заперечення, в яких зазначив, що позивач визначив розмір неустойки в розмірі 103600 грн., що вдвічі перевищує розмірі основного боргу. Відповідачка не має постійного джерела доходу, починаючи з серпня 2015 р. є безробітною. Вважає, що сума неустойки може бути зменшена до 5000 грн . Вважає, що 3% річних і інфляційних витрати розраховані невірно, оскільки сума основного боргу могла бути отримана позивачем ще 12.05.2015 р.. Вест період часу після 12.05.2015 р. повинен вважатися періодом прострочення кредитора, а тому починаючи з 13.05.2015 р. будь-які нарахування неможливі. Датою початку нарахування 3% річних і інфляційних витрат є дата виникнення права вимоги, тобто 21.05.2013 р.. Отже3% річних і інфляційні витрати повинні бути розраховані лише за період з 22.05.2013 р. по 12.05.2015 р.

Заслухавши пояснення сторян по справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 21.05.2012 р. між ОСОБА_4, в якості позикодавця та ОСОБА_5, в якості позичальника було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом запорізького міського округу ОСОБА_6 в реєстрі за № 1345.

Відповідно до п.1 цього договору позикодавець передає у власність позичальникові грошові кошти в сумі 51800 грн. на споживчі потреби, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві у встановлений цим договором термін таку ж суму грошей. Строк повернення позики готівкою не пізніше 21.05.2013 р., включно. Грошові кошти, згідно договору позичальник повертає частинами не менш ніж 1400 грн., не пізніше останнього числа розрахункового місяця.

В забезпечення виконання основного зобовязання за договором позики від 21.05.2012 р., сторонами, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, укладений договір іпотеки, посвідчений 21.05.2012 р. приватним нотаріусом запорізького міського округу ОСОБА_6 в реєстрі за № 1346.

Згідно з п.1.2 іпотечного договору, предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1, загальною площею 29,46 кв.м.

У звязку з тим, що протягом дії договору позики від 21.05.2012 р. ОСОБА_5 не повернула кошти, згідно договору позики, рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 18.07.2013 р. було звернуто стягнення на предмет іпотеки № 50 в будинку № 3 по вул. Запорізького козацтва у м. Запоріжжі, загальною площею 29,46 кв.м., що належить на праві власності ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 21.05.2012 р. в сумі 51800 грн. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 22.07.2015 р. зазначене рішення залишено без змін.

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 04.07.2014 р. змінено спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: шляхом продажу на прилюдних торгах предмету іпотеки у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною не нижче ринкової, визначеної у процедурі виконавчого провадження відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. ст. 525,526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, аза відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема відшкодування збитків та сплата неустойки ( пені).

У пункті 3.2 договору позики від 21.05.2012 р. встановлена відповідальність сторін у разі порушення грошових зобовязань за цим договором, за якою позичальник зобовязаний сплатити позикодавцеві пеню в розмірі подвійної суми заборгованості на дату настання такої заборгованості.

Частиною1 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно розписки від 26.06.2012 р. ОСОБА_7, який є представником ОСОБА_4, отримав від ОСОБА_5 1400 грн., для ОСОБА_4, в рахунок погашення боргу за договором позики.

Цей факт суд розцінює, як часткове повернення боргу відповідачем ОСОБА_5 позивачу ОСОБА_4, тому сума боргу, на яку можуть бути нараховані виплати, передбачені ч. 1 ст. 150 ЦК України, становить 50400 грн.

Далі, із відповіді позивача ОСОБА_4, яка є в матеріалах справи, на повідомлення ОСОБА_5, вбачається, що він погодився отримати суму позики у повному обсязі та зазначив дату 12.05.2015 р. у приватного нотаріуса ОСОБА_8

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 пояснив, що 12.05.2015 р. ОСОБА_4 не зявився до Приватного нотаріуса за коштами, що не заперечується і представником позивача. Тому, враховуючи, що відповідно до ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, в кредитор прийняти виконання особистого, якщо інше не встановлено договором, а відповідно до ст. 537 ЦК України боржник вважається таким, що виконав свій обовязок, у разі вчинення ним дії, які становлять зміст зобовязання, нарахування будь-яких сум, передбачених законодавством, на суми боргу не може здійснюватись, оскільки сам кредитор ухилився від отримання коштів, згідно договору позики,тобто ухилився від прийняття виконання договору.

Таким чином всі нарахування, передбачені договором або законодавством на суму позики повинні бути здійснені до 12.05.2015 р., включно.

Тому, сума 3% річних, яка підлягає задоволенню, становить 3024 грн., тобто від суми 50400 грн. за 2 роки. Сума пені , з урахуванням положень ч.3 ст. 551 ЦК України, а саме того, що розмір пені, яку просить стягнути позивач 103600 грн., значно перевищує суму боргу 50400 грн., також майнового стану відповідача ОСОБА_5, яка не працює і не має ніякого доходу, підлягає задоволенню частково, а саме в розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги, в частині стягнення інфляційних витрат в розмірі 44400 грн. 54 коп., задоволенню не підлягають, оскільки, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, а у даному випадку позивач у своєму розрахунку інфляційних витрат не довів, що показники на підставі яких він робив розрахунок, є офіційними.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві відповідно до розміру задоволених позовних вимог, тому позовні вимоги в частині стягнення витрат по сплаті судового збору підлягають задоволенню частково, а саме пропорційно задоволених позовних , що складає 79 грн. 56 коп.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, але підлягають задоволення частково, а саме в розмірі 8103 грн. 56 коп., складається з: - 5000 грн. - суми неустойки у вигляді пені; - 3024 грн. суми трьох процентів річних. ; - 79 грн. 56 коп. витрат по оплаті судового збору.

Керуючись ст. ст. 209, 212-218, 294 ЦПК України, ст. ст. 526-527, 599, 611, 625, 1050 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково .

Стягнути зі ОСОБА_5, ІПН НОМЕР_1 за рахунок її предмету іпотеки за договором іпотеки від 21.05.2012 р. № 1346 на користь ОСОБА_4, ІПН НОМЕР_2 додатково за договором позики від 21.05.2012 р. суму заборгованості у розмірі 8103 грн. 56 коп., що складаються з: - 5000 грн. - суми неустойки у вигляді пені; - 3024 грн. суми трьох процентів річних; - 79 грн. 56 коп. витрати по оплаті судового збору.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.М. Курбатова