Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/2146/14-ц Головуючий у 1-й інст. Корицька О.В.
Категорія 57 Доповідач Миніч Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року апеляційний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Миніч Т.І.,

суддів: Трояновської Г.С.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового

засідання ОСОБА_2,

з участю позивача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_3

на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18 листопада 2015 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ПКО ОСОБА_4, ПАТ „Фідобанк в особі Житомирського відділення №1, ПАТ „Українська фінансова група (представництво „Вестерн Юніон Файненшл Сервісес ГмбХ в Україні), Французького акціонерного товариства „Вестерн Юніон про захист прав споживачів та стягнення коштів, -

в с т а н о в и в:

У лютому 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку суму грошового переказу у розмірі 1800 дол. США та 727,37 грн. комісії за РКО. При цьому посилався на те, що 26.09.2013 року між ним та Житомирським відділенням №1 ПАТ «Фідобанк» був укладений договір про надання послуг щодо відправлення грошового переказу через компанію «Вестерн Юніон» у зазначеній вище сумі з метою їх отримання під час поїздки в ОСОБА_5 його дружиною ОСОБА_6. Через скасування поїздки дружини за кордон він 16.10.2013 року звернувся до Банку з вимогою про повернення відправлених коштів. Проте, його вимога не була задоволена із посиланням на те, що переказ одержала ОСОБА_6 27.09.2013 року згідно з правилами компанії «Вестерн Юніон».

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 18 листопада 2015 року закрито провадження в справі в частині вимог до ПКО ОСОБА_4.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування зазначеної ухвали з направленням справи для продовження розгляду по суті, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що в обгрунтування заявлених до ПКО Банку ОСОБА_4 вимог, позивач посилався на неправомірну, на його думку, видачу цим банком коштів переказу сторонній особі.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.205 ЦПК суд закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно з ч.1 ст.8 ЦПК суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.76 Закону України «Про міжнародне приватне право» суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадках якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження.

Відповідно до положень ч.ч.1,2 ст.1 Договору між Україною і ОСОБА_5 про правову допомогу та правовідносини у цивільних і кримінальних справах, який ратифіковано Постановою Верховної Ради України №3941-XII від 04.02.1994 року, громадяни однієї Договірної Сторони користуються на території іншої Договірної Сторони у відношенні своїх особистих та майнових прав таким же правовим захистом, як і громадяни цієї Договірної Сторони. Громадяни однієї Договірної Сторони мають право вільної без перешкод звертатися до органів іншої Договірної Сторони, до компетенції яких відносяться цивільні та кримінальні справи, можуть виступати в них, подавати клопотання, предявляти позови, а також здійснювати інші процесуальні дії за тих же умов, що і громадяни цієї Договірної Сторони.

Статтею 35 цього ж Договору передбачено, що відповідальність за заподіяну шкоду, яка не виникає з договірних відносин (недозволені дії) визначається законодавством тієї Договірної Сторони, на території якої мав місце випадок, що є джерелом зобовязання. Однак, коли позивач і відповідач є громадянами однієї Договірної Сторони, застосовується законодавство цієї Договірної Сторони.

У справах, зазначених у пункті першому, компетентним є суд тієї Договірної Сторони, на території якої мав місце випадок, що є джерелом зобовязання, або на території якої має місце проживання або юридичну адресу відповідач. Компетентним є також суд тієї Договірної Сторони, на території якої має місце проживання або юридичну адресу позивач, якщо на тій території знаходиться майно відповідача.

Із врахуванням тих обставин, що договірних стосунків у позивача з ПКО Банком ОСОБА_4 не було, на території України відсутня юридична адреса та майно зазначеного Банку, суд першої інстанції правильно вважав, що спір в цій частині суду не підвідомчий, оскільки компетентним є суд за місцем знаходження відповідача.

Оскаржувану ухвалу постановлено з додержанням норм процесуального права. Підстав для її скасування апеляційний суд не вбачає.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.209,303,304,307,311-315 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Судді: