АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8712/15 Головуючий 1 інст. Дмитрієв О.Ф.
Категорія: захист прав споживачів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«21» грудня 2015 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Кривошеіної О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз» про визнання боргу таким, що не підлягає стягненню,-

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства «Харківміськгаз».

В обґрунтування свого позову посилалася на те, що вона неодноразово зверталась до відповідача для укладення договору про надання послуг з газопостачання, у відповідь на її звернення відповідач вимагав сплатити 1093,35 грн. заборгованості.

Зазначила, що з жовтня 2012 року по жовтень 2013 року вона сплачувала за комунальні послуги за квитанціями.

З 11 листопада 2013 року її відключено від газопостачання, у звязку з чим за період з жовтня 2012 року по теперішній час перед відповідачем заборгованості не виникало.

Вказала, що судовий наказ, виданий за зверненням відповідача про стягнення з неї нарахованих сум заборгованості за спожитий газ скасовано ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року.

Будь-які інші судові рішення, якими було встановлено наявність заборгованості перед відповідачем за спожитий нею газ, також відсутні.

Вважала, що заборгованість перед відповідачем в межах трирічного строку позовної давності за спожитий нею газ відсутня, інша заборгованість знаходиться поза межами такого строку і є безнадійною заборгованістю та підлягає списанню відповідачем.

Просила визнати нараховану ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1093,35 грн. безнадійною заборгованістю, зобовязати відповідача списати нараховану ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 1093,35 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, яким задовольнити позовні вимоги. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув увагу на те, що п.14.1.11 Податкового кодексу України визначено заборгованість за зобовязаннями, щодо яких минув строк позовної давності, а тому визнання зазначеного статусу за такою заборгованістю може бути застосовано судом як ефективний засіб захисту.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що права ОСОБА_1 не порушено.

Як вбачається з матеріалів справи 21 січня 2013 року Київським районним судом м. Харкова видано судовий наказ про стягнення солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 420, 77 грн.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 13 березня 2015 року скасовано судовий наказ та розяснено Публічному акціонерному товариству «Харківміськгаз», що заявлені ним вимоги можуть бути розглянуті в позовному провадженні.

Із акта відключення газових приладів від 11 листопада 2013 року вбачається, що газовий прилад відключено у звязку з пошкодженням зовнішньої оболонки газопровідного шлангу, який було демонтовано. Станом на 11 листопада 2013 року заборгованість за спожитий газ склала 1122,41 грн. Починаючи з жовтня 2012 року ОСОБА_1 сплатила за спожитий газ за жовтень 2012 року 28, 59 грн., за листопад 2012 року 31,28 грн., за грудень 2012 року 31,28 грн., за січень 2013 року 31,28 грн., за січень 2013 року 34,11 грн., за лютий 2013 року 31,28 грн., за березень 2013 року 31,28 грн., за квітень 2013 року 31,28 грн., за травень 2013 року 31,28 грн., за червень 2013 року 31,28 грн., за липень 2013 року 31, 28 грн., за вересень 2013 року 34,28 грн., за жовтень 2013 року 34, 28 грн.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтвердив, що зазначені суми, сплачені ОСОБА_1 зараховані та відображені в розрахунку.

Із розрахунку заборгованості за послуги з газопостачання вбачається, що станом на листопад 2013 року борг ОСОБА_1 склав 1122,41 грн.

Відповідач до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості не звертався.

В суді апеляційної інстанції представник відповідача підтвердив, що в позовному провадженні до позивача ОСОБА_5 акціонерне товариство «Харківміськгаз» з позовом про стягнення боргу з ОСОБА_1 не звертався. Газопостачання ОСОБА_1 не відновлено.

Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Отже, указана норма визначає обєктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права повязане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання субєктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатися не будь яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з пунктом 2 частини другої статті 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання правочину недійсним.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (частина друга статті 16 ЦК України).

З огляду на загальні засади цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обовязків сторін (статті 3,12-15,20 ЦПК України; статті 3-5,11,15,31 ЦПК України) необхідно дійти висновку про те, що зобовязання підприємства щодо списання заборгованості за оплату газопостачання не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту.

Крім того, відповідно до статті 8 Закону України від 16 липня 1999 року «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» із змінами та доповненнями бухгалтерський облік на підприємстві ведеться безперервно з дня реєстрації підприємства до його ліквідації. Питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів.

Підприємство самостійно визначає облікову політику підприємства; обирає форму бухгалтерського обліку як певну систему регістрів обліку порядку і способу реєстрації та узагальнення інформації в них додержанням єдиних засад, встановлених цим Законом, та з урахуванням особливостей своєї діяльності і технології обробки облікових даних розробляє систему і форми внутрішньогосподарського (управлінського обліку, звітності і контролю господарських операцій), визначає при працівників на підписання бухгалтерських документів: затверджує правила документообігу і технологію обробки облікової інформації, додатково: систему рахунків і регістрів аналітичного обліку.

Згідно зі статтею 9 зазначеного Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факт здійснення господарських операцій. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складати зведені облікові документи.

Виходячи з положень Закону та Положення (стандарти бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08 жовтня 1999 року, виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, відноситься до господарської діяльності підприємства.

Особовий рахунок № 50/5/7010, відкритий на імя ОСОБА_1 відповідачем, є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій відповідача і списання з цього внутрішньогосподарського документа будь яких сум є правом відповідача.

Таким чином законодавством не встановлено процедури визнання боргу за послуги з газопостачання безнадійним та не визначено механізму його списання, а тому така заборгованість зазначається в довідках про стан заборгованості і може бути предметом спору у разі звернення відповідача до позивача з позовом щодо стягнення заборгованості за послуги з газопостачання.

Посилання ОСОБА_1 на пункт 14.1.11 статті 14 Податкового кодексу України є недоречним, оскільки ця стаття визначає тільки поняття, а не механізм списання боргу.

Виходячи з наведеного і вимог закону, судова колегія вважає, що суд першої інстанції з додержанням вимог ст. ст. 213 - 215 ЦПК України, встановивши обставини справи повно, надавши їм належну оцінку, дійшов правильного висновку щодо відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 за безпідставністю.

Оскільки ухвалене судове рішення відповідає зазначеним вимогам та обставинам справи, судова колегія вважає, що підстав для його зміни або скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. 308, ст. 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії