Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2015 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Жарікова О. В. ,

при секретарі - Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те, що 12 липня 2005 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № 1022, на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 34372 грн., зі сплатою 17,50 % відсотків річних, строком до 11.07.2008 року, з погашенням заборгованості відповідно до умов, визначених договором кредиту. За умовами кредитного договору позивачем видано кредитні кошти відповідачу у вказаній сумі, однак, позичальник умови договору не виконав, загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить, станом на 10.12.2013 грн. 27070 грн. 42 коп.. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 12.07.2005 року було укладеною договір поруки між банком та ОСОБА_1, ОСОБА_2. Таким чином, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є солідарними боржниками за кредитним договором. Оскільки боржники не виконали свої зобов'язання за договором, то позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 27070 грн. 42 коп., та судові витрати по справі в сумі 270 грн. 70 коп..

Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, які є аналогічними наведеним у позовній заяві. В подальшому представник позивача в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача, подав до суду, через канцелярію суду, письмове клопотання, в якому просив суд розглянути справу у відсутність представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнали, свою позицію обґрунтували тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2007 року з них вже стягувалась заборгованість за кредитним договором від 07 травня 2005 року № 1022. В подальшому відповідачі до суду не з»явилися, про день, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, через канцелярію суду подали до суду заяву, в якій просили провести розгляд справи у їх відсутність, позов не визнають, просять відмовити в його задоволенні.

Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд приходить до висновків, які мотивує наступним чином.

Так, судом встановлено, що 12 липня 2005 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого з усіма правами та обов'язками, згідно Статуту, є Публічне Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», тобто позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір кредиту № 1022.

Відповідно до п. 1.1 кредитного договору, банк надав відповідачу кредит в сумі 34372 грн. 00 коп., зі сплатою 17,50 % річних за користування кредитом та порядком повернення суми кредиту до 20-го числа кожного місяця, згідно з графіком та з кінцевим терміном повернення кредиту 11 липня 2008 року.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, кредит надавався позичальнику на такі цілі: на купівлю транспортного засобу марки ГАЗ, моделі 31105, 2005 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер № НОМЕР_1, ідентифікатор № НОМЕР_2, шасі № НОМЕР_3, легковий сєдан, що зареєстрований Сімферопольським МРЕВ ДАІ ГУ-УМВС України в Криму 06 липня 2005 року, згідно із договором б/н від 03 червня 2005 року, що укладений між позичальником та ТО «Трансфер».

Відповідно до п. 1.3.1 кредитного договору, кредитор в день укладення кредитного договору укладає з позичальником договір застави транспортного засобу, визначеного п.1.2 кредитного договору, заставною вартістю 38192 грн. 00 коп., відповідно до п. 1.3.2 кредитор в день укладення кредитного договору укладає з позичальником та ОСОБА_2 - договір поруки.

Відповідно до п. 1.2 кредитного договору, надання кредиту проводиться шляхом видачі позичальнику готівки в межах суми кредиту з позичкового рахунку, що вказаний в п. 3.1.1 цього договору, на цілі, визначені п. 1.2 цього договору.

Відповідно до п. 2.4 кредитного договору, нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця за фактичну кількість днів в періоді (28-29-30-31/360), а в день повернення кредиту в повному обсязі в день такого повернення. При розрахунку процентів за користування кредитом враховується день надання та не враховується день повернення кредиту.

Відповідно до п. 3.3.7 кредитного договору, позичальник зобов'язувався сплатити проценти користування кредиту в порядку, визначеному п.п.2.4, 2.5 кредитного договору.

Відповідно до п. 3.3.8 кредитного договору, позичальник зобов'язувався повертати кредит з дотриманням графіку, вказаного в таблиці п.1.1 кредитного договору.

Відповідно до п. 4.1 кредитного договору, у випадку прострочення позичальником строків сплати процентів за користування кредитом визначених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту визначених п.п.1.1, 2.6.3, 3.2.3, 4.3, 5.4 цього договору позичальник сплачує пеню в розмірі один процент від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобов»язань за цим договором.

Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, позичальник зобов'язується сплатити кредитору штраф у розмірі 10 % від суми кредиту, визначеного п.1.1. за кожний випадок.

Відповідно до п. 7.3 кредитного договору, цей договір набирає чинності з дати його укладення та діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань.

12 липня 2005 року між позивачем та ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором було укладено договір поруки № 04/П-296.

Відповідно до п. 1.1 договору поруки, поручитель зобов»язалася перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, можливих пень та штрафів у розмірі та у випадках передбачених договором кредиту № 1022, укладеним між позичальником та кредитором 12 липня 2005 року, а також інших витрат кредитора, що пов'язані з захистом свого порушеного права у разі невиконання (неналежного) виконання позичальником обов'язків за договором кредиту.

Відповідно до п. 3.1.2 договору поруки, поручитель зобв»язалася у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником чи поручителем повністю або частково забезпечених порукою зобов'язань відповідати перед кредитором як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством України, може бути звернено стягнення.

Відповідно до п. 4.1 договору поруки, у разі порушення поручителем вимог п.3.1.1 цього договору, поручитель зобов'язаний сплатити кредитору пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період, від суми невиконаного забезпеченого порукою зобов'язань, за кожний день прострочення.

Позичальник ОСОБА_1 зобов'язувався повернути в повному обсязі одержаний кредит та сплатити проценти, та інші платежі, нараховані за обслуговування кредиту.

В суді також було встановлено, що відповідачі не виконали умови кредитного договору щодо своєчасного повернення основного кредиту та сплати відсотків за користування кредитом.

В зв»язку з цим, позивачем до суду було подано до відповідачів позов про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2007 року у справі № 2-2845 було задоволено позовні вимоги позивача та солідарно стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Акціонерно-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором № 1022 від 24 липня 2007 року в сумі 26 454 грн. 10 коп. та 294 грн. 54 коп. судових витрат. Вказаним рішенням суду встановлено, що станом на 05.02.2007 року заборгованість по основному боргу становить 9739,48 грн., прострочена заборгованість по відсотках становить 1937,98 грн., пеня за прострочення платежів становить 4 465,04 грн., сума штрафу за порушення умов договору становить 1031,60 грн., а всього 26454,10 грн.. Аналогічний показник заборгованості на 01.02.2007 року зазначено і в розрахунку відповідача, який надано позивачем, станом на 10.12.2013 року. Разом з тим, у вказаному розрахунку аналогічна сума заборгованості зазначена і станом на 04.03.2011 року, а відомості про стан заборгованості за період з 01.02.2007 року по 04.03.2011 року взагалі відсутні.

Позивач просить суд стягнути суму заборгованості за кредитним договором з відповідачів солідарно.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобов"язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

За ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язань.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідвльність поручителя.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання /неналежне виконання/.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності ч.1. ст. 1050 ЦК України зазначено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. При цьому слід ураховувати, що проценти на неустойку не нараховуються (частина друга статті 550 ЦК).

Як вбачається з розрахунку заборгованості наданого позивачем, станом на 10.12.2013 року, загальна сума заборгованості становить 27 070,42 грн. та складається з заборгованості за кредитом в сумі 9 739,48 грн., заборгованості за відсотками в сумі 13 774,12 грн., пені за несвоєчасне повернення кредиту в сумі 1 403,57 грн., пені за несвоєчасне повернення відсотків в сумі 1 856,51 грн., інфляційних витрат за кредитом в сумі 126,61 грн., інфляційних витрат за відсотками в сумі 170,13 грн..

Як вказано вище в даному рішенні, заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2007 року у справі № 2-2845 вже було стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором № 1022 від 24 липня 2007 року, де зазначена та ж сума заборгованості за кредитом в розмірі 9739,48 грн. станом на 05.02.2007 року, яка зазначена позивачем і станом на 10.12.2013 року, згідно наданих розрахунків заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, у вказаному розрахунку аналогічна сума заборгованості зазначена і станом на 04.03.2011 року, а відомості про стан заборгованості за період з 01.02.2007 року по 04.03.2011 року взагалі відсутні. Ні позивачем, ні представником позивача вказані розрахунки заборгованості за кредитним договором належним чином обґрунтовані не були. Представник позивача не зміг пояснити належним чином причину не проведення нарахувань заборгованості за вказаний період та причину проведення нарахувань, та відповідно до яких умов договору та вимог чинного законодавства були проведені нарахування заборгованості по кредиту, відсотках, пені та інших заборгованостей, починаючи з 04.03.2011 року.

Відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, нарахування пені та інших заборгованостей позивачем проведено після рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2007 року у справі № 2-2845, яке набрало законної сили, що суперечить вимогам закону, оскільки вказаним рішенням суду стягнуто з відповідачів суму утвореної заборгованості на користь позивача.

Згідно з вимогами ст.ст.10, 11 і 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач фактично звернувся до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором, яка вже була стягнута рішенням суду, як зазначено вище, а поданий ним розрахунок не містить достатніх даних, які б вказували на необхідність стягнення зазначеного позивачем боргу.

Отже, з врахуванням всього наведеного, суд вважає що позов до задоволення не підлягає.

Крім того, на підставі ст. 79,88 ЦПК України, суд вважає за необхідне понесені судові витрати залишити за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 525, 526, 549, 553, 554, 610, 611, 625, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 79, 88, 209, 213-215, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1,, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, - відмовити.

Звільнити ОСОБА_1, ОСОБА_2 від сплати судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. В. Жарікова