АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/791/3237/15р. Головуючий в 1 інстанції :
Єдиний унікальний номер справи: 662/460/15-ц ОСОБА_1
Категорія 31 Доповідач : Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2015 року грудня місяця 10 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.,

Суддів : Кузнєцова О.А.,

ОСОБА_2,

Секретар : Кутузова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_3 та публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 ОСОБА_5" на рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства "ОСОБА_4 ОСОБА_5" про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ним у період з 23 березня 2005 року по 13 червня 2007 року до Новотроїцького відділення ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» було внесено 7550,00грн. з метою вкладення їх на депозитний рахунок, які було прийнято працівником банку ОСОБА_5 в рахунок оформленого депозитного договору №, про що свідчить відповідна відмітка у договорі.

В подальшому зясувалося, що працівник банку ОСОБА_5 отриманні від позивача кошти на банківський рахунок не внесла, а присвоїла їх шляхом підробки депозитного договору, з внесенням до нього завідомо неправдивих відомостей, за що вироком Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012р. засуджена за скоєння злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України.

Згідно рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року на користь ОСОБА_3 стягнуто з відповідача заподіяну майнову шкоду у розмірі 6500грн. 20 лютого 2015 року рішення суду виконано ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» у добровільному порядку.

Позивач зазначив, що з моменту привласнення працівником банку належних йому коштів до виплати боржником грошей у лютому 2015 року пройшов значний проміжок часу, протягом якого національна валюта значно знецінилась, у звязку з чим ОСОБА_3 просив стягнути з відповідача на його користь понесені інфляційні витрати за період з 23 березня 2005року по 20 лютого 2015року у розмірі 7189грн, а також стягнути з Банку витрати на відшкодування завданої йому моральної шкоди у розмірі 15000 грн.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року позовні вимоги задоволено частково. Ухвалено стягнути з публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» на користь ОСОБА_3 7189 грн.

У задоволені позовних вимог про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення в частині відмови у стягненні моральної шкоди скасувати та ухвалити в цій частині нове, про задоволення цих вимог, як деліктних правовідносин, з підстав передбачених ст.1192 ЦК України.

В апеляційній скарзі ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5» просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, представників сторін, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Зібранні у справі докази свідчать, що 23 березня 2005 року між АППБ «Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк «ОСОБА_5», та ОСОБА_3 укладений договір банківського вкладу №, за яким позивач вніс на рахунок вкладу кошти у розмірі 1000грн. (а.с.29).

За період з 23.03.2005року по 13.06.2007року ОСОБА_3 на поповнення цього рахунку передав у приміщенні банку касиру ОСОБА_5 6500грн., у зв'язку з чим була зроблена відповідна відмітка у договорі.

Однак ОСОБА_5 грошові кошти на рахунок вкладника не внесла, підробила договір шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей, за що 12 березня 2012року вироком Чаплинського районного суду Херсонської області визнана винною та засуджена за вчинення злочину.

Згідно вироку Чаплинського районного суду Херсонської області від 12 березня 2012 року та ухвали апеляційного суду Херсонської області від 22 липня 2014 року встановлено, що у період з 23 березня 2005року по 13 червня 2007року працівник Новотроїцького відділення ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_5», ОСОБА_5 прийняла від ОСОБА_3 кошти в сумі 7550 грн. для внесення на рахунок останнього, але передані позивачем кошти на відповідний рахунки у банківській установі на ім'я позивача не внесла. З метою приховування вчиненого розкрадання грошових коштів підробила кредитний договір, шляхом внесення в нього завідомо неправдивих відомостей.

Працівник Банку ОСОБА_5 ввірене їй чуже майно умисно розтратила, чим спричинила позивачу майнову шкоду у розмірі 7550грн.

Вказаним вироком ОСОБА_5 засуджена за скоєння злочину, передбаченого ч.5 ст. 191 КК України - заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовим становищем.

Вирок суду від 12 березня 2012р., після перегляду його судом апеляційної інстанції набрав чинності 22 липня 2014р.

Вказаним вироком суду був задоволений цивільний позов ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 6500грн. Ухвалою Апеляційного суду від 22 липня 2014 року вирок в частині рішення про стягнення із засуджених на користь ОСОБА_3 шкоди у сумі 6500 грн. скасовано.

Згідно рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року на користь ОСОБА_3 стягнуто з ПАТ «Райффайзен Банк «ОСОБА_5» майнову шкоду у розмірі 6500грн. Рішення в апеляційним судом не переглядалося, набрало законної сили й 20 лютого 2015 року виконано банком у добровільному порядку.

У серпні 2007 року позивачем до Херсонської обласної дирекції банку подана заява про підтвердження наявності коштів на належному йому рахунку відкритому на підставі договору від 23.05.2005року. За повідомленням ВАТ «Райффайзен Банк «ОСОБА_5» від 06.08.2007року на рахунку позивача обліковуються кошти у сумі 1000грн., на які згідно умов договору нараховано 216,18грн.відсотків. Кошти в сумі 6500грн., як поповнення рахунку, на баланс банку не надходили.

За наведених обставин та з урахуванням зібраних та досліджених у справі доказів можна дійти висновку, що між сторонами мали місце договірні правовідносини, які регулюються договором банківського рахунку.

Відповідно до ч.1 ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунку та проведення інших операцій за рахунком.

За положеннями ч.1 ст.1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження.

Згідно із ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити, у тому числі, суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення.

За приписами ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За наведених обставин та, враховуючи наявність між сторонами договірних зобов'язань, колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про відшкодування банком заподіяної йому моральної шкоди з підстав, передбачених ст.1192 ЦК України, як таких, що спірні правовідносини не регулюють.

Також не можна погодитися з доводами представника банку щодо спливу строку позовної давності звернення до суду з вимогою про стягнення інфляційних витрат з огляду на час, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, дати постановлення вироку відносно винних осіб у кримінальному провадженні, часу набуття цим вироком законної сили після його перегляду судом апеляційної інстанції та ухвалення рішення про стягнення майнової шкоди на користь позивача.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляційних витрат.

Ураховуючи, що судом першої інстанції ухвалено правильне по суті рішення про стягнення інфляційних витрат, проте помилково до виниклих між сторонами правовідносин застосовано положення ст. 1172, 1192 ЦК України, колегія суддів вважає за необхідне виключити з мотивувальної частини рішення посилання на назначені норми матеріального права та вважати, що позов ОСОБА_3 задоволений частково з підстав, передбачених ст.1066, 625, 599 ЦК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_5» та ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 12 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги протягом двадцяти днів.

Головуючий В.О. Бездрабко

Судді: О.А. Кузнєцова

ОСОБА_2