МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
08.12.2015 року Справа № 370/2334/15-ц
Макарівський районний суд Київської області у складі головуючого судді Устимчук М.Ю., при секретарі Гребінській Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Макарів Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки , -
Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі-позивач, ТОВ «ФК «Вектор Плюс») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі-відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки, посилаючись на те, що 02.07.2008 року між ОСОБА_2 (надалі по тексту - Позичальник або Боржник) та ВАТ «Сведбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк») (надалі по тексту - Банк) було укладено Кредитний договір № 2709/0708/88-399 (надалі по тексту - Кредитний договір), відповідно до умов якого Боржник отримав грошові кошти в сумі 1 800 000,00 доларів США.
28 листопада 2012 р. між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі - Позивач) відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №15.
Згідно з цим Договором факторингу відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2709/0708/88-399 від 02 липня 2008 року, що був укладений між Банком та ОСОБА_2.
28 листопада 2012 року між Банком та Позивачем відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до умов якого до Позивача перейшли всі права іпотекодержателя за Іпотечним договором №2709/0708/88-399-Z-1 від 02 липня 2008 року, який було укладено між Банком та Відповідачем.
Умови Кредитного договору Боржником не виконуються, рішенням Стахановського міського суду Луганської області було стягнуто заборгованість з Позичальника за Кредитним договором в сумі 2 086 525,50 (два мільйони вісімдесят шість тисяч пятсот двадцять пять) дол. США 50 центів та 2 338 195,11 (два мільйони триста тридцять вісім тисяч сто девяносто пять) грн. 11 коп. Однак, дане судове рішення до цього часу не виконане Відповідачем, тому позивач просив суд звернути стягнення на вказаний вище предмет іпотеки.
У судове засідання представник позивача не зявився, в своїй письмовій заяві просив розглядати справу у його відсутності, позов підтримує. Проти винесення заочного рішення не заперечує.
Відповідач у судове засідання не прибула, про розгляд справи повідомлялася належним чином, виклик здійснювався через оголошення в пресі, причини неявки суду не повідомила, у звязку з чим суд ухвалив заочно розглянути справу на підставі наявних у ній доказів, про що представник позивача у своїй заяві не заперечив.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Так, судом встановлено, що 02.07.2008 року між ОСОБА_2 та ВАТ «Сведбанк» було укладено Кредитний договір № 2709/0708/88-399, відповідно до умов якого Боржник отримав грошові кошти в сумі 1 800 000,00 доларів США.
28 листопада 2012 р. між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (надалі - Позивач) відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір факторингу №15.
Згідно з цим Договором факторингу відбулося відступлення права вимоги за Кредитним договором № 2709/0708/88-399 від 02 липня 2008 року, що був укладений між Банком та ОСОБА_2.
На даний час усі права кредитора за вищевказаним Кредитним договором належать ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
28 листопада 2012 року між Банком та Позивачем відповідно до чинного законодавства України був укладений Договір про відступлення прав за іпотечними договорами, відповідно до умов якого до Позивача перейшли всі права іпотекодержателя за Іпотечним договором №2709/0708/88-399-Z-1 від 02 липня 2008 року, який було укладено між Банком та Відповідачем.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України передбачена можливість заміни кредитора у зобовязанні внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
У відповідності до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.
Таким чином на даний час усі права іпотекодержателя за Іпотечним договором №2709/0708/88-399-Z-1 від 02 липня 2008 року належать ТОВ «ФК «Вектор Плюс».
Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Стахановського міського суду Луганської області було стягнуто заборгованість з Позичальника за Кредитним договором в сумі 2 086 525,50 (два мільйони вісімдесят шість тисяч пятсот двадцять пять) дол. США 50 центів та 2 338 195,11 (два мільйони триста тридцять вісім тисяч сто девяносто пять) грн. 11 коп. Однак, дане судове рішення до цього часу не виконане Відповідачем.
Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Оскільки до даного часу заборгованість за Кредитним договором не сплачена, а Боржник, ухиляється від виконання зобовязань, 05 листопада 2014 року Позивач направив Відповідачу вимогу про усунення порушення, з вимогою сплатити заборгованість за Кредитним договором і попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки, проте дана вимога була проігнорована Відповідачем.
Статтею 572 Цивільного Кодексу встановлено, що кредитор, яким є позивач, має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом.
Статтею 589 Цивільного Кодексу передбачено, що у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.
Крім того, на підставі ст. 35 ч. 2 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель має право звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду.
Відповідно до ч.1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
З урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому, в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі ч.2 ст. 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.
Також слід звернути увагу суду, що відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.
Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов'язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя.
Договорами іпотеки укладеними для забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором, передбачено можливість задоволення вимог іпотекодержателя шляхом передачі предмету іпотеки у власність іпотекодержателю.
Позивач має вищий пріоритет на задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки. Інших кредиторів, чиї вимоги забезпечуються даною іпотекою, немає.
Крім того, відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо) належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК).
Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.
Також, відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 Цивільного процесуального кодексу України, за П півріччя 2013 р. від 01.02.2014 року, статтею 33 Закону України від 5 червня 2003 р. № 898-ІV "Про іпотеку" передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Наявність судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане боржником в іпотеку нерухоме майно (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 4 вересня 2013 р. у справі № 6-73цс13).
Вирішуючи спір суд виходить також з наступного.
Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору; одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України.
У відповідності до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Статтями 1049, 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що Позичальник зобов'язаний повернути Кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором.
Враховуючи викладене, вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 3 654,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 525, 526, 530, 1049, 1054 ЦК України, ст.ст. 11, 33, 34, 35, 37 ЗУ «Про іпотеку» ст.ст. 15, 60, 61, 79, 88, 212-215, 223-226 ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте за заявою відповідача судом, що його ухвалив, протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення суду набирає законної сили в загальному порядку відповідно до ст. 223 ЦПК України.
Головуючий М.Ю. Устимчук