Справа № 300/642/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого Собослой Г.Г.,

суддів Павліченка С.В. Бондаренка Ю.О.,

при секретарі Шимон М.В.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Воловецького районного суду від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_4 селищна рада про визнання незаконною діяльність приватного підприємця та заборону такої діяльності, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулася в суд з даним позовом, мотивуючи тим, що ОСОБА_3 облаштувала в своєму житловому будинку магазин, в якому здійснює підприємницьку діяльність, зокрема торгівлю спиртними напоями, у дворі встановила столи з лавицями на яких відвідувачі розпивають спиртні напої, голосно спілкуються із застосуванням нецензурної лайки, чим порушують спокій та створюють дискомфорт для її сім'ї. При цьому, позивачка зверталася до відповідачки з питань добровільного припинення продажу спиртних напоїв та прибрати лавиці з двору, однак це не дало результатів.

Також позивач зазначає, що відповідач здійснює підприємницьку діяльність з порушенням закону у сфері державних будівельних норм, статей 4, 6, 152 ЖК України, зокрема, вона не виготовила документацію щодо відкриття торгової точки в порядку встановленому законом, використовує свій житловий будинок не за призначенням, оскільки ОСОБА_4 селищна рада не надавала дозвіл на встановлення малих архітектурних форм у виді столів та лавиць у дворі, і ця торгівельна точка не є магазином чи закладом громадського харчування, в яких дозволено продавати пиво та алкогольні напої на розлив.

Рішенням Воловецького районного суду від 26 жовтня 2015 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду, як таке, що постановлене з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки підстав передбачених чинним законодавством для відмови у позові відсутні.

Заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, який підтримав доводи, викладені в апеляційній скарзі, ОСОБА_3, яка просить рішення суду залишити без змін, перевіривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.1988 року ОСОБА_3 є власником будинковолодіння №11 по вул. Підгірна, в смт. Воловець (а.с. 70,71).

Рішенням 17 сесії 4 скликання ОСОБА_4 селищної ради від 22 березня 2005 року передано у власність ОСОБА_3І, земельну ділянку площею 0,0600 га по вул. Підгірна, 11 в смт. Воловець та видано Державний акт на право власності на земельну ділянку від 23.11.2006 року (а.с. 72).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_4 селищної ради за №6 від 28 січня 2003 року надано дозвіл ОСОБА_3 на відкриття торгової точки у власному будинку по вул. Підгірна, 11 в смт. Воловець.

Відповідачем ОСОБА_3 у встановленому законом порядку виготовлено документацію на відкриття торгової точки.

Виконкомом ОСОБА_4 селищної ради надано дозвіл ПП ОСОБА_3 на розміщення та роботу торгової точки магазин по вул. Підгірна,11 в смт. Воловець та погоджено режим роботи цього магазину.

Державною Фіксальною службою України Головного Управління ДФС у Закарпатській області видано ліцензію на роздрібну торгівлю ОСОБА_3 алкогольними напоями.

Актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 11.09.2014 року встановлено, що житловий будинок збудований у 1952 році і з моменту укладення договору купівлі-продажу житлового будинку реконструкція не здійснювалася, про що свідчить технічний паспорт. Враховуючи вищенаведене, в Інспекції немає підстав вважати, що гр. ОСОБА_3 самовільно здійснила реконструкцію.

У відповідності до ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно до ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленим законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказів, які б стверджували, що відповідач при здійсненні підприємницької діяльності по місцю проживання порушує тишу і спокій позивачки та її сім'ї ОСОБА_1В, не надано.

Суд першої інстанції обґрунтовано визнав неналежними доказами надані позивачем фотокартки, які були виготовлені за допомогою технічних засобів, відеоспостереження, здійсненого з подвір'я позивачки за територією, що належить на праві власності ОСОБА_3 і такі не підтверджують факту порушення тишини та спокою позивача.

Стаття 3 ч.1 п.1, 4 ЦК України визначає, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини та свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

При постановленні рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що матеріали справи не містять, а позивачем не надані належні докази, які б вказували на порушення конкретних цивільних прав позивача, які підлягають судовому захисту у спосіб передбачений законом чи такий, що йому не суперечить.

Разом з тим, судова колегія констатує, що свою підприємницьку діяльність відповідач здійснює, як фізична особа-підприємець, що стверджується свідоцтвом про Державну реєстрацію, а позов ОСОБА_1 пред'явлений до ОСОБА_3 як фізичної особи, а не до як ПП ОСОБА_3

Рішення суду є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування немає.

Доводи апеляційної скарги, судова колегія до уваги не приймає, так як вони не ґрунтуються на вимогах закону та фактичних обставинах справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Воловецького районного суду від 26 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом:

Суддя апеляційного суду

Закарпатської області ОСОБА_5