Справа № 645/8194/15-ц
Провадження № 2/645/2712/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Горпинич О.В.

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Фрунзенського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просить визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, б. 244-а, кв. 117, та зняти з реєстраційного обліку.

В обґрунтування позову посилається на те, що їй на праві власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, б. 244-а, кв. 117. В даній кватирі зареєстровані відповідачі, але не мешкають за даною адресою з 2004 року, оскільки мешкають у США. Відповідачі не мають можливості знятися з реєстраційного обліку, оскільки не мають можливості приїхати на Україну.

На підставі викладеного до суду було подано відповідний позов.

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просивши про їх задоволення. При цьому позивачка пояснила, що вона увесь час сплачує комунальні послуги за трьох осіб, за себе та за відповідачів, які не мешкають за даною адресою, але комунальні послуги не сплачують. У звязку з подорожчанням вартості комунальних послуг їй, пенсіонерці, важко сплачувати комунальні послуги за трьох осіб.

Відповідачі у судове засідання не зявилися, електронною поштою на адресу суду направлено листи, в яких вони погодилися з позовними вимогами та просили зняти їх з реєстраційного обліку.

Представник Фрунзенського РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області у судове засідання не зявився, повідомлялися про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, її представника, свідків, дослідивши надані докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 09.09.2014 року квартира № 117 по Салтівському шосе б. № 244-а у м. Харкові належить ОСОБА_2, що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське БТІ» № 4837762 від 23.09.2004 року.

Але за вищевказаною адресою зареєстровані відповідачі - ОСОБА_3, ОСОБА_4.

З акту житлового кооперативу «Звездний-11» вбачається, що ОСОБА_3, ОСОБА_4 з 2004 року не мешкають у квартирі № 117 у б. 244-а по Салтівському шосе у м. Харкові.

Факт не проживання відповідачів за місцем реєстрації підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, які, попереджені про кримінальну відповідальність, в судовому засіданні пояснили наступне.

Так, свідок ОСОБА_5 пояснила, що знає позивача 38 років, відповідачі - це донька та онук позивачки, мешкають близько 11 років у США. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачам не чиниться.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні надала аналогічні пояснення, зазначивши, що знає позивачку 37 років та відповідачі - це донька та онук позивачки, мешкають близько 11 років у США. Перешкод в користуванні житловим приміщенням відповідачам не чиниться.

В силу ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 457/967-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та Протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює права власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які правочини, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317,319, 321 ЦК України).

Згідно зі ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно вселення членів сімї у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб.

Відповідно до ч.1,4,5,7 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, б. 244-а, кв. 117 тривалий час та покинули спірне житло добровільно, перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.

Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідачів за вищевказаною адресою понад один рік суду не надано.

Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачам у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.ст. 64, 156 Житлового Кодексу України відповідачі є членами сімї позивача.

Згідно ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі залишаються бути зареєстрованими у спірному будинку, наміру проживати за місцем реєстрації та користуватися житловою площею не мають, у спірному житловому будинку фактично не проживають з 2004 року, тобто станом на момент розгляду справи більше одного року. Наявність реєстрації відповідачів у спірному житловому будинку перешкоджає позивачу здійснювати право власності, оскільки передбачає право відповідачів на користування житловим приміщенням за місцем реєстрації.

Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.

Таким чином, судом встановлено, що відповідачі не проживають за адресою: м. Харків, Салтівське шосе, б. 244-а, кв. 117, тривалий час, перешкод у їх проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачами свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.

Що стосується вимог позивача про зняття відповідачів з реєстрації, то, відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть.

Тобто, рішення суду про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи, що дає підстави для часткового задоволення позову.

Згідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача належить стягнути витрати по оплаті судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Фрунзенського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 117 у будинку № 244-а по Салтівському шосе у м. Харкові.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя -