УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2015 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького міськрайонного суду справу за поданням державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2,

встановив:

10 грудня 2015 року державний виконавець Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про обмеження права виїзду за межі України без вилучення паспортного документа ОСОБА_2. Свої вимоги мотивував тим, що на виконанні перебуває виконавче провадження № 25979558 за виконавчим листом № 2-9033 від 22.12.2009 року Хмельницького міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно з 03.12.2009 року до повноліття дитини, яке було відкрите 18.02.2010 року. В обґрунтування свого подання державний виконавець вказав, що рішення суду в самостійному порядку боржник не виконує і 14.04.2011 року державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на майно боржника. На протязі примусового виконання рішення державним виконавцем неодноразово подавались запити до реєструючих органів. Згідно відповідей ДПС України та Пенсійного фонду України ОСОБА_2, як отримувач пенсії та особа, яка працює за цивільно-правовим чи трудовим договором, та на обліку в ДПС не перебуває. Згідно довідок з Реєстру прав власності на нерухоме майно, повідомлення ВДАЇ м.Хмельницького, відповідей Управління Держгеокадастру у Хмельницькому районі, Державної інспекції сільського господарства за боржником нерухоме майно, транспортні засоби, земельні ділянки та сільськогосподарська техніка не зареєстровані. Згідно Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців боржник на обліку не перебуває. За повідомленням Управління державної міграційної служби в Хмельницькій області № 03.01/17830 від 10.11.2015 року боржник паспортом громадянина України для виїзду за кордон не документований. Згідно відповіді Державної прикордонної служби України № 38990/7 від 30.10.2015 року ОСОБА_2 державний кордон протягом 2014-2015 року не перетинався. Станом на 01.12.2015 року заборгованість зі сплати аліментів становить 142000грн. Поряд з цим, боржником надано пояснення, що він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає в батьківській квартирі, майно належне йому за зазначеною адресою відсутнє. З метою подальшого виконання рішення суду державним виконавцем 02.12.2015 року додатково винесено постанову про арешт всього рухомого та нерухомого майна боржника. Враховуючи, що відповідно до чинного законодавства України наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, значний розмір зобовязання боржника, тривалість часу ухилення від виконання судового рішення та той факт, що ухилення боржника тягне за собою порушення прав та інтересів стягувача за виконавчим документом, просить винести ухвалу про тимчасове обмеження громадянина України ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань.

Державний виконавець Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав заяву про слухання справи за його відсутності, подання підтримав, зазначивши, що боржник продовжує не сплачувати аліменти.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання задоволенню не підлягає з наступних підстав.

В силу ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ч. 1, п. 18 ч. 2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходи примусового виконання рішень, своєчасно та повно вчиняти виконавчі дії.

У разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Відповідно до п.п. 2,5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року, підставою для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон є випадок, якщо: діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов'язань.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником державної виконавчої служби.

Судом встановлено, що на виконанні в Першому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження № 25979558 за виконавчим листом № 2-9033 виданим 22.12.2009 року Хмельницьким міськрайонним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання доньки Єлизавети, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 2000грн. щомісячно з 03.12.2009 року до повноліття дитини, яке було відкрите 18.02.2010 року.

З досліджених в судовому засіданні копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що в ході примусового виконання вказаного виконавчого провадження ОСОБА_2 04.11.2015 року надав письмові пояснення державному виконавцю в яких зазначив, що тимчасово не працює, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, планує частково погасити заборгованість по аліментах в січні 2016 року, а повністю погасити заборгованість протягом 6 місяців.

Державним виконавцем до подання про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2М не долучено, жодного належного та допустимого доказу, який би підтверджував, що з 18.02.2010 року (з часу відкриття виконавчого провадження) боржник викликався до відділу ДВС, отримував вимоги державного виконавця та ухилявся від їх виконання.

Також до подання не долучено доказів на підтвердження того, що: боржник перевірявся по місцю реєстрації та проживання, зазначеному у виконавчому листі №2-9033/2009 від 22.12.2009 року (АДРЕСА_1); йому направлялись виклики на цю адресу; застосовувався примусовий привід до нього; складався акт про матеріальне становище боржника.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні. Під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням, слід розуміти як пряму відмову від виконання рішення, так і інші винні дії, які свідчать про те, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань.

Згідно акту державного виконавця від 29.10.2015 року ОСОБА_2 з'явився за вимогою державного виконавця та повідомив, що тимчасово не працює та зобов'язується сплатити кошти.

Проте, невиконання боржником вищевказаного рішенння суду добровільно у строк, встановлений державним виконавцем, достатньо не вказує на його ухилення від виконання рішення суду. Державний виконавець не надав суду інших доказів того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, окрім відповідей на його запити до реєструючих органів.

Частиною 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Законом не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.

У відповідності до змісту вищезазначених норм Закону, громадянинові України, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон може бути тимчасово обмежено виїзд за кордон.

Отже, підставою для обмеження у праві виїзду за межі України є наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням та наявність паспорту для виїзду за кордон.

Проте, суду також не надано доказів того, що ОСОБА_2, який не документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон, має можливість та намір виїхати за кордон з метою невиконання зобов'язання.

Виходячи із наведеного, а також за відсутності у боржника паспорта громадянина України для виїзду за кордон і доказів про свідоме невиконання ним належних до виконання зобов'язань та необхідності застосування до останнього обмеження у праві виїзду за межі України, суд приходить до висновку про відсутність достатніх законних підстав для задоволення подання державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон ОСОБА_2.

На підставі наведеного, керуючись ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», ст.377-1 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим листом №2-9033/2009 виданим 22.12.2009 року Хмельницьким міськрайонним судом - відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з моменту її винесення.

Суддя: