АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/7473/15 Головуючий 1 інст. - Бородіна Н.М.
Категорія: відшкодування шкоди
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Київського районного суду

міста Харкова від 14 вересня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3

до ОСОБА_4, третя особа: дільниця № 12 Комунальне підприємство

«Жилкомсервіс» Київського району м. Харкова про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, спричиненої залиттям належного їй на праві приватної власності приміщення - стоматологічного кабінету, що розташований по АДРЕСА_2, який уточнила у березні 2015 року.

В обгрунтування позову посилалась на те, що 09 червня 2014 року з вини відповідача ОСОБА_4, який проживає в АДРЕСА_3, що розташована поверхом вище над належним їй приміщенням, сталося залиття стоматологічного кабінету, внаслідок чого були пошкоджені: стеля, стіни та меблі, про що дільницею №12 КП «Жилкомсервіс» складено акт від 13 червня 2014 року.

Згідно висновку експертного будівельного дослідження № 11560 від 17.11.2014 розмір матеріальної шкоди внаслідок залиття належного їй приміщення складає 11 479 грн. Крім того вартість придбаного столу замість пошкодженого залиттям складає 1900 грн. Вартість проведеного дослідження спеціаліста складає 2952 грн.

У зв'язку з чим ОСОБА_5 просила стягнути з ОСОБА_4 16331 грн. у якості відшкодування матеріальної шкоди, завданої залиттям приміщень 1-го поверху № 9-1-;9-5 в літ. А-5(колишня квартира №9), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та моральну шкоду в сумі 10 000 грн., а також понесені нею витрати по сплаті судового збору.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Харкова від 09 квітня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково і на її користь з ОСОБА_4 стягнуто матеріальну шкоду в сумі 16331 грн., моральну шкоду в сумі 2000 грн. та судовий збір в сумі 292 грн. 32 коп.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 27 травня 2015 року заочне рішення цього суду скасоване за заявою відповідача ОСОБА_4

При подальшому розгляді справи в суді першої інстанції представник позивача підтримала позов за заявленими підставами.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, зазначаючи, що не вбачає своєї вини у залитті належного позивачу приміщення, оскільки неякісна заміна стояків центрального опалення та хозфекальної каналізації, яка є причиною залиття приміщення позивача, проводилась з ініціативи позивача. Kpiм того, він не проживає в квартирі № 11 у зв'язку з тривалими конфліктами з позивачем.

Розгляд справи з відбувся за відсутністю представника третьої особи - дільниці №12 КП «Жилкомсервіс» Київського району м. Харкова, який був згодний з раніше прийнятим заочним рішенням суду.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2015 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі.

Зазначає, що судом першої інстанції безпідставно зроблений висновок про відсутність вини ОСОБА_4 в залитті належного їй приміщення та не визнаний достовірним доказом акт від 13.06.2014 залиття з вини ОСОБА_4, оскільки зазначені в акті обставини підтверджуються діями працівників аварійної служби, які в квартирі ОСОБА_4 виявили течію в опалювальному приладі та зупинили її шляхом відключення.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_4 просить відхилити її за безпідставністю доводів, яким суд першої інстанції надав правильну оцінку.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної

інстанції, перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи

та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3).

Між тим оскаржуване рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам закону.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведена вина відповідача ОСОБА_4 у залитті належного ОСОБА_3 приміщення, акт про залиття від 13.06.2014 не відповідає вимогам Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, а недоведеність причин залиття, наслідки якого зафіксовані в акті від 13.09.2015, унеможливлює визнання відповідача винним у залитті стоматкабінету з покладенням на нього обов'язку по відшкодуванню вартості відновлювальних робіт.

Колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Як встановлено районним судом та підтверджується матеріалами справи ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, яка переведена у статус нежитлового приміщення на підставі рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 03.08.2005 за № 944, яким дозволено ОСОБА_3 проведення робіт по реконструкції нежитлових приміщень під стоматологічний кабінет.

Квартира № 11 в цьому ж будинку належить на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 14.12.2005 року відповідачу ОСОБА_4 та розташована поверхом вище над належним ОСОБА_3 приміщенням.

Згідно акту від 13.06.2014 р., складеному комісією дільниці № 12 Київського району КП «Жилкомсервіс», при огляді приватної стоматологічної поліклініки, встановлений факт залиття приблизно 7-8 червня 2014 року (вихідні) належного ОСОБА_3 приміщення. Зазначено, що виявлено залиття 9-го червня приблизно об 11-00 год., у зв'язку з чим була викликана аварійна служба, яка обстежила квартиру № 11 та виявила течію в радіаторі. Спеціалістами аварійної служби течія була усунута шляхом перекриття вентиля на радіаторі.

При цьому в належному позивачу приміщенні стоматологічної поліклініки було встановлено, що внаслідок залиття в кабінеті № 1 площею 20,6 кв.м ( стіни покрашені водоемульсійною краскою , на підлозі - плитка) по відкосам вікна, по стелі, на стіні відбулося намокання площею 2 кв.м, пошкоджена дверна коробка, стіл та стілець, які деформовані від вологи. В санвузлі площею 5,4 кв.м біля стояку каналізаційного каналу, який обшитий гіпсокартоном, виявлені рижі вологі плями по стіні площею0,5 кв.м. В кімнаті персоналу площею 3,3 кв.м є відслойка шпалер на стіні та рижі сухі плями з грибком площею приблизно 1.5 кв.м.

Крім того в акті зазначено, що залиття відбулося з вище розташованої квартири №11, обстежити яку не видалося можливим за відсутності в ній мешканців.

Факт виявлення залиття стоматологічної поліклініки 09.06.2014р. за адресою: АДРЕСА_2 у зв'язку з виявленим пошкодженням опалювального приладу в квартирі, розташованої поверхом вище стоматполіклініки, підтверджений відповіддю КП «Харківські теплові мережі» від 30.03.2015 за № к-13/з-23/18.

Зазначені обставини не спростовані в суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_4, який підтвердив, що 09.06.2014р. в його присутності в належній йому квартирі працівники аварійної служби знайшли та локалізували пошкодження (течію) опалювального приладу шляхом його відключення.

Відповідно до вимог ст. ст. 319, 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати належне йому майно, якщо інше не встановлено договором або законом.

У зв'язку з чим на власника квартир № 11 ОСОБА_4 покладений обов'язок забезпечувати збереження житла та підтримувати його та його конструктивні елементи ( в тому числі обладнання опалювальних приладів) в належному стані.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Тобто зазначеною нормою права презюмується вина особи, що завдала шкоду, поки остання не доведе відсутність її вини.

Як у суді першої так і апеляційної інстанції ОСОБА_4 на порушення вимог ст..10,56-60 ЦПК України не надав достовірних та допустимих доказів відсутності його вини у залитті належного ОСОБА_3 приміщення, що привело до спричинення останній матеріальної та моральної шкоди.

У зв'язку з чим судом першої інстанції всупереч вищезазначених обставин та вимог ч.1 ст. 1166 ЦК України зроблений помилковий висновок про відсутність вини ОСОБА_4 в спричиненні ОСОБА_3 матеріальної шкоди внаслідок залиття належного їй приміщення.

Висновки суду першої інстанції про те, що акт від 13.06.2014 р., складений комісією дільниці № 12 Київського району КП «Жилкомсервіс» про залиття приміщення, не відповідає вимогам п.2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, тому є недопустимим доказом, є помилковими.

Як свідчать надані сторонами докази цей акт був складений після залиття за відсутністю ОСОБА_4, тому не був ним підписаний. Однак відповідач фактично підтвердив зазначені в акті обставини щодо наявності пошкодження (течії) опалювального приладу в його квартирі, яка була локалізована та усунута працівниками аварійної служби в його присутності, і стала причиною залиття належного позивачу приміщення.

Згідно листа КП «Жилкомсервіс» від 10.09.2015 р. на ім'я ОСОБА_4 вбачається, що комісійною перевіркою встановлено, що 07.09.2015 спеціалістами КП «Харківські теплові мережі» в квартирі № 11 проведені ремонтні роботи на стояку системи централізованого опалення,яка знаходиться у задовільному стані, течія відсутня.

Посилання відповідача ОСОБА_4 на те, що виявлені наслідки залиття сталися у 2008 році, є безпідставними, оскільки при обстеженні приміщення стоматологічної поліклініки 13.06.2014 р. працівниками дільниці №12 КП «Жилкомсервіс» виявлені вологі сліди залиття на стелі та стінах та пошкодження від вологи меблів та дверної коробки.

Зазначені висновки узгоджуються з висновком експертного будівельно-технічного дослідження № 11560 від 17.11 2014, складеного експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім.. Засл. проф.. М.С. Бокаріуса Гнєтнєвим С.С. при візуальному обстеженні належного позивачу приміщення.

Відповідно до вказаного висновку розмір матеріальної шкоди в результаті залиття, яке сталося 09.06.2014р., становить 11479 грн. на момент проведення експертизи. Вартість проведеного дослідження складає 2952 грн., які сплачені позивачем.

На підтвердження вартості відновлюваних робіт по заміні дверної коробки та придбання пошкодженого столу позивачем надані чеки.

Тобто позовні вимоги ОСОБА_3 щодо розміру спричиненої їй матеріальної шкоди в сумі 16331 грн. у зв'язку з залиттям належного їй приміщення підтверджені вищевказаними доказами.

Відповідачем згідно вимог ст.ст. 58-60 ЦПК України не надано як до суду першої так і апеляційної інстанції доказів, які б спростували доводи ОСОБА_3

Згідно ст.ст. _16, 23, 1167 ЦК України кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права чи інтересу та вимагати відшкодування моральної (немайнової) шкоди, підстави відповідальності за завдання якої передбачені статтею 1167ЦК України.

Позивач зазначала, що спричинена їй моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку iз пошкодженням її майна.

Враховуючи характер правопорушення, глибину душевних страждань позивача у зв'язку з пошкодженням її майна залиттям з вини ОСОБА_4 та тривалістю негативних наслідків такого пошкодження, колегія суддів вважає за можливе частково задовольнити позов ОСОБА_3 в цій частині та стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування спричиненої моральної шкоди 2000 гривень.

У зв'язку з тим, що рішення суду першої інстанції ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права, судова колегія вважає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені нею витрати у вигляді сплати судового збору в сумі 292 гривні 32 копійки, оскільки вони підтверджені документально.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК

України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Скасувати рішення Київського районного суду м. Харкова від 14 вересня 2015 року

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 16 331 ( шістнадцять тисяч триста тридцять одна) гривня, моральну шкоду в сумі 2000 ( дві тисячі) гривень та судовий збір в сумі 292 ( двісті дев'яносто дві) гривні 32 копійки.

В решті позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: