АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 679/1946/15-ц
Провадження № 22-ц/792/2322/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Матковської Л.О.,

суддів: Баса О.Г., Карпусь С.А.,

при секретарі: Бондарі О.В.,

за участю: сторін

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа відділ державної виконавчої служби Нетішинського міського управління юстиції про стягнення пені за прострочення сплати аліментів.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а :

09 жовтня 2015 року ОСОБА_1, звернулась до суду з вказаним вище позовом в якому зазначала, що на виконанні у ВДВС Нетішинського МУЮ знаходяться виконавчі листи від 23 вересня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 500грн., починаючи з 07 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь і на утримання позивачки в розмірі 200грн., з 07 липня 2014 року і до досягнення дочкою трьохрічного віку. Відповідач рішення суду не виконує, аліменти не сплачує, внаслідок чого станом на 01 вересня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 8116грн. 51коп. На підставі викладеного просила стягнути на її користь з ОСОБА_2 19566грн. 70коп. неустойки за прострочення сплати аліментів, судовий збір та витрати на правову допомогу.

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 листопада 2015 року у позові відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, не погоджується з рішенням суду, ____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/2322/15

Доповідач: Матковська Л.О. Категорія: 48

просить його скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог. Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку про відсутність вини відповідача у виникненні заборгованості. Зазначає, що перебування відповідача з 18 жовтня 2014 року по травень 2015 року на стаціонарному лікуванні в результаті ДТП не підтверджені доказами. Вказує, що стягнення з відповідача 50% державної допомоги, яку він отримує по інвалідності в результаті ДТП почалось з листопада 2015 року, але таку допомогу відповідач отримує з травня 2015 року і таке стягнення не покриває розміру аліментів за один місяць. Крім того посилається на те, що поза увагою суду залишився той факт, що ОСОБА_2 мав постійне місце роботи, джерело доходу та отримував заробітну плату в ТОВ «ТІСЕР» і в ТОВ «УКРБУДРЕММОНТАЖІНЖИНІРИНГ» і при цьому не сплачував аліменти.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних мотивів.

Відповідно до ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив із того, що повністю відсутня вина відповідача у виникненні заборгованості по сплаті аліментів за рішенням суду. Проте погодитися з такими висновками суду не можна з огляду на наступне.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Згідно з ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

За змістом ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки.

Судом встановлено, що рішенням Нетішинського міського суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 500грн., починаючи з 07 липня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття та на утримання позивачки в розмірі 200грн. до досягнення дитиною трирічного віку.

На виконанні у ВДВС Нетішинського МУЮ знаходяться виконавчі листи від 23 вересня 2014 року про стягнення аліментів з ОСОБА_2 за вказаним вище рішенням.

ОСОБА_2 рішення суду не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість по сплаті аліментів на утримання дочки в сумі 6903грн. 22коп. та на утримання матері - позивачки 2761грн. 29коп.

Підставою для відмови в позові суд вказав, що відповідач з 18 жовтня 2014 року по 21 травня 2015 року знаходився на лікуванні внаслідок травми отриманої під час ДТП та був визнаний інвалідом 3-ї групи і не мав змоги виконувати рішення суду.

Однак даний висновок суду не повязаний з усім періодом виникнення заборгованості.

Звертаючись з позовом ОСОБА_1 просила стягнути пеню за прострочення по сплаті аліментів за період з липня 2014 року по час ухвалення рішення.

Не приймаючи до розрахунку періоду лікування боржника і в звязку з цим неспроможності його сплатити аліменти пеня підлягає нарахуванню в такому розмірі:

за липень 2014 року - 403,22 х 1% х 24дн. = 103,20грн.

за серпень 2014 року - 500 х 1% х 31дн. = 155грн.

за вересень 2014 року - 500 х 1% х 30дн. = 150грн.

за жовтень 2014 року - 500 х 1% х 17дн. = 85грн.

21.05.2015 року відповідач визнаний інвалідом 3-ї групи.

за червень 2015 року - 500 х 1% х 30дн. = 150грн.

за липень 2015 року - 500 х 1% х 31дн. = 155грн.

за серпень 2015 року - 500 х 1% х 31дн. = 155грн.

за вересень 2015 року - 500 х 1% х 30дн. = 150грн.

за жовтень 2015 року - 500 х 1% х 31дн. = 155грн.

за листопад по дату ухвалення рішення 2015 року 500 х 1% х 5 днів = 25грн.

Всього до стягнення підлягає 1283грн. 20коп. пені за прострочення сплати аліментів на утримання дитини.

Даний розрахунок заборгованості по пені відповідає вимогам правових позицій викладених в постанові Верховного Суду України від 01 липня 2015 року № 6-94 цс15.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, то на її користь слід стягнути судові витрати в сумі 1023грн. 12коп. (487грн. 20коп.+535грн. 92коп.).

Що стосується відшкодування витрат на правову допомогу, то такі задоволенню не підлягають, оскільки розрахунок заборгованості пені наведений в позовній заяві не ґрунтується на вимогах законодавства, а підтверджуючі документи щодо оплати послуг ТОВ "Юридична компанія "Закон права" в першій інстанції Нетішинському міському суді не надавались.

Керуючись ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволити частково.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 листопада 2015 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1283грн. 20коп. неустойки за прострочення сплати аліментів на утримання дитини та 1023грн. 12коп. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Л.О.Матковська