АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження 22ц/790/5904/15 Головуючий 1 інстанції - Задорожна А.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 серпня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді Пилипчук Н.П.,

суддів Трішкової І.Ю., Крилової Т.Г.

при секретарі Шабас О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року по справі за поданням державного виконавця Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції про надання дозволу на примусове входження до приміщення,

ВСТАНОВИЛА:

Державний виконавець Московського ВДВС Харківського МУЮ Мосін А.В. звернувся до суду з поданням про надання дозволу на примусове входження до квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності та в якій мешкає боржник - ОСОБА_2, з метою перевірки майнового стану боржника, проведення виконавчих дій з опису та арешту рухомого майна, що знаходиться в житлі.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року подання державного виконавця про надання дозволу на примусове проникнення до житла задоволено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить зазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволенні подання відмовити. Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вказує, що відсутні достовірні дані про те, що майно боржника знаходиться у приміщенні, щодо якого вирішено питання про проникнення. Звертає увагу, що сплатити грошові кошти за рішенням суду боржник не має фінансової можливості, працює поза межами України.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи на примусовому виконанні у Московському ВДВС ХМУЮ знаходиться зведене виконавче провадження ЗВП №47423033, що виконання виконавчого листа 643/20289/13-ц виданого 28.09.2014 р. Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 61530,08 грн. та виконавчого листа 643/20280/13-ц виданого 29.09.2014р. Московським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 грошових коштів у сумі 44000 грн.

03.10.2014 р. державними виконавцями винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень за виконавчими листами №643/20280/13-ц, та №643/20289/13-ц. Постановою державного виконавця від 10.10.2014р. вищевказані виконавчі провадження об'єднані в одне провадження.

31.10.2014 р. державним виконавцем була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Державним виконавцем направлялися запити до ВДАІ та Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції для з*ясування майнового стану боржника.

Згідно відповіді Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, за боржником ОСОБА_2 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1. Дана квартира знаходиться в іпотеці та не неї накладено заборону відчуження.

Згідно відповідей на запити ВДВС боржник не знаходиться на обліку в ДПІ як суб'єкт господарювання - фізична особа, за боржником зареєстрований автотранспортний засіб на який державним виконавцем було накладено арешт та оголошено у розшук.

Відповідно до актів державного виконавця від 10.04.2015 р., 24.04.2015 р., 13.05.2015 р., 15.05.2015 р. та 11.06.2015 р. при виході відповідно до ст. 5 Закону України «Про виконавче провадження» за місцем реєстрації та проживання боржника за адресою: АДРЕСА_1 перевірити майновий стан боржника не виявилося можливим у зв'язку з тим, що двері ніхто не відкрив, у поштовій скринці боржника залишалися виклики до ВДВС, проте на зазначені виклики ОСОБА_2 не з*являвся.

Матеріали справи не містять об'єктивних даних про те, що вищезазначені дії державного виконавця оскаржувалися сторонами виконавчого провадження в установленому законом порядку.

Судова колегія вважає, що державним виконавцем до звернення із зазначеним поданням до суду вжито достатньо заходів щодо примусового виконання рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів, які не призвели до такого виконання.

Відповідно до вимог ст. 376 ЦПК України передбачається можливість санкціонування судом примусового проникнення до житла або іншого володіння як боржника, так і іншої особи, яка не є учасником спору або виконавчого провадження і у якої знаходиться ( або може знаходитися) майно боржника. При цьому суд зобов'язаний тільки перевірити чи є достатніми та обґрунтованими підстави для такого проникнення.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

В той же час, обов'язковість судових рішень та їх примусове виконання як завершальна стадія судового провадження передбачено ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України та ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження».

Як встановлено судом, на даний час рішення суду боржником не виконано.

Представник ОСОБА_2 пояснила, що ОСОБА_2 на виконання судових рішень сплатив 500 грн., сплатити всі грошові кошти за рішенням суду ОСОБА_2 не має фінансової можливості, працює поза межами України. Таким чином, відсутні підстави вважати, що рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 грошових коштів може бути виконано протягом строку встановленого законом і без вжиття крайнього заходу, яким є проникнення у житло боржника для виконання постанови про опис та арешт його майна.

Доводи апеляційної скарги не є суттєвими, і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, ст.ст. 315-317,319,324, 376 ЦПК України, судова колегія -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 24 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: