АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 193/1227/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2543/К/15 суддя: Шумська О.В.
Категорія - 27 (I) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Чорнобук В.І.,

суддів - Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

при секретарі Петренко К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_4,

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 06.05.2010 року, ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

ОСОБА_3 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості за кредитом. Станом на 10.08.2015 року відповідач має заборгованість в сумі 23 846,17 грн. яка складається з: 4 397,57 грн. - заборгованість за кредитом; 15 286,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1111,72 грн. - штраф (процентна складова). Вказану заборгованість позивач просив суд стягнути з відповідача, а також судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПРИВАТБАНК заборгованість за кредитним договором б/н від 06.05.2010 року у розмірі 21 296,17 грн., яка складається з: 4 397,57 грн. - заборгованість за кредитом; 15 286,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1111,72 грн. - штраф (процентна складова) та судовий збір 1087,76 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення пені та ухвалення в цій частині нового рішення по суті позовних вимог. Зокрема, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що одночасне нарахування пені/комісійної винагороди та штрафу є незаконним. Чинне законодавство не містить заборон щодо застосування різних видів правових наслідків у разі порушення зобовязання. На думку представника позивача, висновок суду щодо подвійної відповідальності є необґрунтованим, оскільки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» застосовує один вид юридичної відповідальності.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - ОСОБА_4, який підтримав доводи апеляційної скарги і просив її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно з вимогами частини 1 статті 303 ЦПК України і зважаючи на роз'яснення, викладені в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 р., - під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, а тому колегією суддів не перевіряється правильність висновків суду та законність рішення суду в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості по кредиту, процентам за користування кредитом, штрафу (фіксована частина), штрафу (процентна складова), оскільки дані висновки суду не були оскаржені.

Судом встановлено, що згідно договору № б/н від 06.05.2010 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.6)

Кредитний договір складають заява, яка була підписана відповідачем, Умови надання та правила надання банківських послуг (далі - Умови), Привила користування платіжною карткою та ОСОБА_5 (а.с.7-31).

В порушення умов вказаного кредитного договору ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання в повному обсязі не виконував, у звязку з чим у нього утворилась заборгованість, яка станом на 10.08.2015 року в загальному розмірі складає 23 846,17 грн., з яких: 4 397,57 грн. - заборгованість за кредитом; 15 286,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2 550,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 1111,72 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості наданим ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК». (а.с.4-5)

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення пені та комісії, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано детального розрахунку заборгованості в частині пені та комісії, а також враховував, що умовами укладеного договору за порушення позичальником строків виконання зобовязання передбачено одночасно штраф і пеня, тобто за одне й те саме правопорушення існує подвійна відповідальність одного виду, що суперечить ст.61 Конституції України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

За змістом ст.ст. 610,612 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічний правовий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року (справа №6-2003цс15) і в силу ст.214, 360-7 ЦПК Україну він має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при виборі та застосуванні правової норми до спірних правовідносин.

Умовами спірного кредитного договору, а саме п.1.1.5.25 Умов було передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобовязань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з п.1.1.5.32 Умов сторонами передбачено сплата штрафів як виду цивільно-правової відповідальності за правопорушення зокрема за несвоєчасну сплату платежів за будь-якими з грошових зобовязань.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції з врахування вищевказаних положень Кодексу та Конституції України, зясувавши дійсні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, дійшов вірного висновку про те, що стягнення пені та штрафу за одне з те саме порушення умов кредитного договору, а саме строків повернення кредиту та процентів за користування ним буде свідчити про недотримання положень закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Тому колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що одночасне нарахування пені/комісійної винагороди та штрафу є незаконним, оскільки вони спростовуються вказаними висновками суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції встановивши, що позивачем не надано деталізованого розрахунку заборгованості в частині пені та комісії і це позбавляє суд встановити розмір пені та спосіб її нарахування і розмір комісії, правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення заборгованості по пені та комісії за кредитним договором від 06.05.2010 року, стягнувши штрафи передбачені умовами.

Доводи апеляційної скарги про те, що чинне законодавство не містить заборон щодо застосування різних видів правових наслідків у разі порушення зобовязання, колегія суддів відхиляє, оскільки вони суперечать ст. 61 Конституції України, якою заборонена подвійна відповідальність за одне й те саме порушення умов договору.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена.

Вирішуючи даний спір в частині позовних вимог про стягнення заборгованості по пені, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» відхилити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 07 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: