Справа № 487/9021/15-ц
Провадження № 2/487/3532/15
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.12.2015 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Шевиряєвої К.А., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування від 23.09.2015 року квартири АДРЕСА_1 укладеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

Позивач в позові зазначила, що 19.08.2015 року померла її мати ОСОБА_6, яка на день смерті перебувала у шлюбі з ОСОБА_4 після смерті матері в установлений законом строк, вона звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. При житті під час шлюбу, на спільні грошові кошти на ім'я чоловіка її матері ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, у спільну сумісну власність подружжя, була придбана квартира АДРЕСА_1. Проте, в подальшому вона дізналась, що 23.09.2015 року ОСОБА_4. за договором дарування подарував спірну квартиру ОСОБА_3, вказаний договір посвідчений державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 Проте, вважає, що нотаріус безпідставно та в порушення вимог чинного законодавства на свій розсуд змінила коли спадкоємців, позбавивши її частки у спадщини після смерті матері та посвідчила договір дарування не дочекавшись спливу шести місяців після смерті спадкодавця, при цьому діями ОСОБА_4 також грубо порушенні її права як спадкоємця.

Крім того, позивач ОСОБА_2, разом з пред'явленням позову, подала до суду заяву про вжиття заходів забезпечення позову, відповідно до ст. ст. 151, 152 ЦПК України, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 посилаючись, що вирішення спору по суті стосується прав на цю квартиру, відповідачем ОСОБА_4 вже здійснено розпорядження спірною квартирою всупереч діючому законодавству, що вже призвело до порушення її прав як спадкоємця першої черги, тому накладення арешту унеможливить відчуження квартири будь - яким чином на користь третіх осіб. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим в подальшому виконання рішення в разі задоволення вимог.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третьої особи Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори про визнання недійсним договору дарування від 23.09.2015 року квартири АДРЕСА_1 укладеного ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_5

З метою забезпечення позову, позивач просила суд про накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 посилаючись, що вирішення спору по суті стосується прав на цю квартиру, відповідачем ОСОБА_4 вже здійснено розпорядження спірною квартирою всупереч діючому законодавству, що вже призвело до порушення її прав як спадкоємця першої черги, тому накладення арешту унеможливить відчуження квартири будь - яким чином на користь третіх осіб та невжиття заходів забезпечення позову ускладнить або зробить неможливим в подальшому виконання рішення в разі задоволення вимог.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», при розгляді заяви про забезпечення позову судом зясовується обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

У відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Тобто, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред'явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Заходи до забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду.

Отже, враховуючи доведеність обґрунтованості доводів позивача стосовно того, що у випадку незастосування заходів забезпечення позову протягом всього періоду розгляду спору, існує вірогідність відчуження майна відповідачем, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовних вимог, тому суд дійшов висновку про наявність достатніх підстав для забезпечення даного позову.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заява про вжиття заходів забезпечення позову є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 151-153 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву про вжиття заходів забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1).

Ухвала підлягає негайному виконанню, оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в строк та порядок, встановлений ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя С.В. Щербина