У Х В А Л А

30 жовтня 2015 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення, за заявою ОСОБА_4 про відстрочку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2012 року,

встановила:

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 7 травня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду Закарпатської області від 3 червня 2015 року, заяву задоволено.

Відстрочено виконання рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 11 лютого 2015 року у справі № 2-7041/11 за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у відкритті касаційного провадження.

У поданій до Верховного Суду України заяві ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року та направити справу на новий розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме положень Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив із того, що загальна площа іпотечної квартири не перевищує 140 кв.м., відомості про наявність у відповідачів іншого нерухомого житлового майна відсутні, вказана квартира є предметом іпотеки на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, наданим в іноземній валюті, а тому заяву слід задовольнити.

У наданій для порівняння постанові Верховного Суду України від 9 вересня 2015 року, суд виходив із того, що суди дійшли передчасного висновку про те, що з набуттям чинності Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» неможливо звернути стягнення на предмет іпотеки. Чинність цього Закон на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права.

Надана для порівняння постанова Верховного Суду України не слугує прикладом невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства акціонерного банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення та виселення, за заявою ОСОБА_4 про відстрочку виконання рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 16 березня 2012 року за заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко