АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/6170/15 Головуючий 1-інст.- Харченко С.М.
Справа № 613/17/15-ц Доповідач - Зазулинська Т.П.
Категорія - стягнення моральної
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів - ГАЛЬЯНОВОЇ І.Г. - МІНЕНКОВОЇ Н.О.,

секретаря - Прологаєвої А.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами з доповненнями ОСОБА_2 на рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 липня 2015 року та на додаткове рішення цього ж суду від 22 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Начальника ІТТ Богодухівського РВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, завданої діями посадової особи,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути на його користь з відповідача грошові кошти в сумі 10000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що у першому півріччі 2013 року його конвоювали з СІЗО разом з іншими заарештованими, серед яких знаходився і ОСОБА_4, який хворіє на відкриту форму туберкульозу. Таке конвоювання відповідач здійснював автомобілем, який не обладнаний окремим приміщенням , при цьому хвора особа була без будь-яких засобів захисту, пов"язаних з його хворобою. Таким саме чином заарештованих було повернуто до СІЗО, де він повідомив черговим, що не може знаходитись в загальній масі з іншими заарештованими, оскільки проходив службу у внутрішніх військах і конвоював інших заарештованих. Разом з цим ОСОБА_4 повідомив, що він також не може знаходитись у загальній масі, оскіьльки хворіє на відкриту форму туберкульозу.

Отже, перебуваючи в одному приміщенні зі ОСОБА_4 він постійно перебував в страху захворіти на тяжку хворобу, через що у нього погіршився сон, з"явилися розлади у системі травлення. Вважає, що своїми незаконними діями відповаідач спричинив йому моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн.

Рішенням Богодухівського районного суду Харківської області від 06 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Додатковим рішенням цього ж суду стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 243,60 грн. судового збору.

Вказане рішення та додаткове рішення цього суду оскаржені позивачем в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі на рішення суду від 06.07.2015 року та доповненнях до цієї скарги позивач просить скасувати вказане рішення та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що йому не було роз'яснені його процесуальні права, передбачені ст.ст. 11, 12, 27, 31, 60, 161 ЦПК України та не вручено повістку на судове засідання 06.07.2015 року, як того вимагає ч.1,2 ст.69 та ч.6 ст.76 ЦПК України і не відклав розгляд справи у зв'язку з його неявкою.

Вважає, що суд порушив його право на правову допомогу, оскільки не роз'яснив, що позивач може отримати її від адвоката, який надається Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Зазначає, що йому також не було запропоновано розглянути цивільну справу в режимі відеоконференції, у зв'язку з чим він не міг надати пояснення по справі, та не роз'яснено про можливість заявити відвід секретарю судового засідання щодо якого у позивача з`явилися сумніви у його об'єктивності та виконанні належним чином своїх обов'язків щодо повідомлення сторін.

Звертає увагу, що йому не було надано справу для ознайомлення відповідно до поданого ним клопотання.

У своїй скарзі на додаткове рішення суду просить його скасувати на направити справу до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення, посилаючись на те, що судом неповно досліджено надані докази, що призвело до порушення норм матеріального та процесуального права з причини неналежного повідомлення позивача про судове засідання 22.09.2015 року, про яке він дізнався 30.10.2015 року, отримавши копію додаткового рішення.

Зазначає, що суд при ухваленні додаткового рішення не врахував його знаходження у місцях позбавлення волі та статус сироти, що вплинуло на можливість сплати ним судового збору через брак коштів.

Справа розглянута колегією суддів без участі сторін, які про час і місце її розгляду повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи скарг і матеріали справи, колегія доходить висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з недоведеності позову.

Такий висновок грунтується на законі і відповідає обставинам справи.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтями 10, 11 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі ст. ст. 59, 60 цього Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до положень ст. 23, ч. 1 ст.1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

За роз"ясненнями, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Клопотань про розгляд справи в режимі відеоконференції ОСОБА_2 не заявляв. Частиною 4 статті 10 та частиною 1 статті 137 ЦПК України визначені обов"язки суду сприяти всебічному і повному з"ясуванню обставин справи та за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, витребувати докази щодо отримання яких у них є складнощі, проте з такими клопотаннями позивач до суду не звертався.

На клопотання позивача про ознайомлення з матеріалами справи судом до СІЗО № 27 для вручення йому були надіслані копії цих матеріалів.

Вимог про визнання дій відповідача незаконними у цій справі ОСОБА_2 не заявляв, з відповідним позовом на підставі КАС України також не звертався.

За таких обставин суд першої інстанції підставно виходив з того, що позивач не довів неправомірності дій відповідача та завдання йому моральної шкоди і відмовив у задоволенні позову за недоведеністю.

При зверненні до суду позивач не сплачував судовий збір і рішення про звільнення його від сплати судового збору судом не приймалось. Відмовивши у задоволенні позову суд першої інстанції не вирішив питання про судові витрати , тому 22.09.2015 року ухвалив додаткове рішення, яким стягнув з позивача на користь держави 243,60 грн. судового збору. Посилання ОСОБА_2 на те, що він знаходиться в місцях позбавлення волі не є підставою для скасування додаткового рішення.

Судова колегія визнає, що рішення і додаткове рішення ухвалені судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для залишення вказаних рішень без змін і відхилення апеляційних скарг, доводи яких висновків суду не спростовують.

Разом з цим колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 судовий збір за апеляційну скаргу, сплату якого було відстрочено до ухвалення судового рішення апеляційним судом.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст.ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України колегія суддів , -

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богодухівського районного суду Харківської області від 06 липня 2015 року та додаткове рішення цього ж суду від 22 вересня 2015 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. який перебувае у виправній колонії № 140 ( с.Хролі Харківського району Харківської області, 62480) у дохід держави 121 (сто двадцять одну) грн. 80 коп. судового збору.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий (підпис) Т.П. Зазулинська

Судді (підписи ) І.Г. Гальянова

Н.О. Міненкова