АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 654/3495/15-ц Головуючий у І інстанції Савчак С.П.
Номер провадження 22-ц/791/3260/15 Доповідач Семиженко Г.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2015 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Семиженка Г.В.,

суддів: Бугрика В.В.,

ОСОБА_1,

секретар Гуров Д.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішенняЦюрупинського районного суду Херсонської області від 12 жовтня 2015 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Служба у справах дітей Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначенні часу для побачень, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про надання дозволу без згоди другого з батьків на виготовлення проїзних документів на дітей для виїзду за межі України та на тимчасову поїздку дітей на Новорічні і Різдвяні свята за межі України без згоди та супроводу другого з батьків,

ВСТАНОВИЛА:

у червні 2015 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з вказаним позовом до суду посилаючись на те, що ОСОБА_2 з 18 листопада 2005 року перебував у шлюбі з відповідачкою ОСОБА_6, 21 квітня 2010 року рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області шлюб між сторонами розірвано, від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з відповідачкою, остання перешкоджає батьку ОСОБА_2, бабі ОСОБА_3 та діду ОСОБА_4 спілкуватися з дітьми, зустрічатися з ними, брати участь у їх вихованні, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися із заявою до комісії з питань захисту прав дитини Цюрупинської районної державної адміністрації Херсонської області, її рішенням від 28 квітня 2010 року були встановленні дні для виховання та спілкування з дітьми, однак відповідачка дане рішення ігнорує та не виконує, разом із своїм співмешканцем продовжує чинити перешкоди позивачам у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, звинувачує та погрожує фізичною розправою, погрожує позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у разі не надання ним згоди на виїзд дітей за кордон, у позові просили усунути перешкоди ОСОБА_2 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та у їх вихованні, визначити час для спілкування та побачень батьку ОСОБА_2 з пятниці 17-00 години до неділі 17-00 години через тиждень та один день серед тижня за попереднім погодженням з ОСОБА_5 поза межами мешкання матері та без її присутності; усунути перешкоди ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у спілкуванні з онуками ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановити порядок спілкування та побачень з онуками бабусі ОСОБА_3 та дідусю ОСОБА_4 з пятниці 17-00 години до неділі 17-00 години через тиждень та один день серед тижня за попереднім погодженням з ОСОБА_5 поза межами мешкання матері та без її присутності.

13 липня 2015 року ОСОБА_5 звернулася до суду із зустрічним позовом, у якому посилалася на те, що її батько ОСОБА_9, бабуся ОСОБА_10 та дід ОСОБА_11 проживають в Російській Федерації, вона неодноразово намагалася отримати згоду від іншої сторони на поїздку дітей до родичів у Росії, ОСОБА_2 категорично заперечує про виїзд дітей за кордон без обґрунтованих причин, у позові просила дозволити ОСОБА_5 без згоди другого з батьків ОСОБА_2 виготовлення проїзних документів для виїзду дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме до Російської Федерації; дозволити ОСОБА_5 тимчасову поїздку на Новорічні і Різдвяні свята 2015-2016 року тривалістю до 25 днів з дітьми ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з ОСОБА_5 у будинку № 3 по вулиці Гагаріна у селі Ювілейне Цюрупинського району Херсонської області без згоди та супроводу другого з батьків ОСОБА_2 за межі України, а саме Російської Федерації, АДРЕСА_1, де проживає її батько ОСОБА_9, та до Російської Федерації, Московська область, Рузьський район, село Новоіванівськ, будинок № 41, де проживають її дід з бабою ОСОБА_11 та ОСОБА_10

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 жовтня 2015 року первісний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 задоволено в повному обсязі, ухвалено:

- усунути перешкоди ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у спілкуванні та вихованні своїх дітей - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1;

- усунути перешкоди ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у спілкуванні та виховані із своїми онуками - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Встановити часи, дні виховання та спілкування ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, дідом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, бабою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, поза їх мешканням та без присутності ОСОБА_5, а саме:

- кожен вівторок та пятницю кожного тижня місяця з 15-00 години до 17-00 години на території населеного пункту проживання дітей;

- кожну суботу та неділю першого та третього тижня місяця з 17-00 години суботи по 15-00 годину неділі на території населеного пункту проживання батька, баби та діда (за адресою їх місця проживання);

- протягом літніх канікул у школі по три доби на тиждень кожного тижня з 09-00 години ранку четверга по 09-00 годину ранку неділі на території населеного пункту проживання батька, діда та баби (за адресою їх місця проживання).

Надання дітей для спілкування, витрати на їх доставлення, повернення покладаються на осіб, які ініціюють необхідність у побаченні та спілкуванні батька, бабу, діда. Батько, баба та дід зобовязанні завчасно попередити про свій намір скористатися встановленими часами та днями спілкування попередивши ОСОБА_5, але не пізніше ніж за добу.

У випадку, якщо часи та/або дні спілкування припадають на період часу хвороби дітей (дитини) та/або здавання ними (ним/нею) іспитів, участі в шкільних, районних, обласних олімпіадах, спортивних змаганнях будь-якого рівня, перебування в санаторіях, інших закладах оздоровлення та відпочинку, перебування за кордоном у відповідності до законодавства України встановлений графік спілкування не застосовується.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 витрати із сплати судового збору в розмірі 243,60 гривні.

Зустрічний позов ОСОБА_5 задоволено у повному обсязі, ухвалено:

- дозволити ОСОБА_5, без згоди другого з батьків ОСОБА_2, виготовлення проїзних документів для виїзду дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України, а саме до Російської Федерації;

- дозволити ОСОБА_5, тимчасову поїздку на Новорічні та Різдвяні свята 2015-2016 року тривалістю до 15 днів з дітьми ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають у ІНФОРМАЦІЯ_5, без згоди та супроводу другого з батьків ОСОБА_2, за межі України, а саме до Російської Федерації, АДРЕСА_1;

- стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 витрати із сплати судового збору в розмірі 243,60 гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 з посиланням на незаконність та необґрунтованість рішення суду просив його в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_5 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_5, в решті рішення суду залишити без змін, оскільки діючим законодавством встановлено певний порядок виїзду дітей за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків, проте надання судом багаторазового дозволу на виїзд за кордон малолітньої дитини без згоди та супроводу другого із батьків і без зазначення строку (початок і закінчення) діючим законодавством України не передбачено, однак судом першої інстанції усупереч нормам законодавства було ухвалено рішення, яким не конкретизовано з якого по яке число наданий дозвіл на виїзд, в ньому зазначено про надання дозволу на тимчасову поїздку на Новорічні та Різдвяні свята 2015-2016 року тривалістю 15 днів, у законодавстві відсутнє визначення Новорічних і Різдвяних свят та терміни їх проведення, позивачам за первісним позовом незрозуміло, коли діти будуть за межами України, тим самим обмежуються їх права на побачення з дітьми, Україна та Російська Федерація знаходяться у стані неоголошеної війни, Російська Федерація активно та масштабно проводить інформаційну війну, спрямовану на дискредитацію громадян України, перебування дітей на території країни, яку визнано агресором, аж ніяк не буде сприяти розширенню світогляду та підтриманню родинних відносин, як зазначено в рішенні суду першої інстанції, крім того для підтримання родинних відносин дітям не обовязково їхати до Російської Федерації, для цього можна і самим родичам приїхати в Україну та провідати дітей.

У судовому засіданні при апеляційному розгляді справи ОСОБА_3 вважала скаргу такою, що задоволенню не підлягає, пояснила, що вона за родом діяльності вимушена періодично відвідувати Російську Федерацію, там ставлення до українців і всього українського дуже негативне та агресивне, неповнолітніх дітей не варто піддавати таким ризикам, батько дітей не заперечував би щодо виїзду дітей до іншої дружньої та безпечної для дітей країни, ОСОБА_4 та ОСОБА_2 до суду не зявилися, від останнього до суду надійшла заява про розгляд скарги у його відсутність.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_12 вважав скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції за первинним позовом не оскаржується, тому колегією суддів у вказаній частині не перевіряється, стосовно ж задоволення вимог зустрічного позову колегія суддів приходить до висновку про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції в цій частині виходячи з такого розсуду.

З матеріалів справи вбачається і сторонами у справі не заперечується того, що сторони за зустрічним позовом, шлюб між якими розірвано і вони проживають окремо, є батьками малолітніх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, які проживають з матірю, остання має намір та бажання поїздки на Новорічні та Різдвяні свята разом з дітьми до Російської Федерації, інша сторона заперечує щодо виїзду дітей до даної країни.

Відповідно до положень ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, статтею 313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи супроводі осіб, які уповноважені ними.

За ч. 2 ст. 4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Згідно підпункту 1 пункту 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини за межі України без згоди та супроводу батька на підставі наведених нормативних положень є разовим, тобто таким, що надається судом на конкретно визначену поїздку із конкретно визначеним періодом перебування за кордоном.

Враховуючи те, що позивачка за зустрічним позовом просила дозволити виїзд неповнолітніх дітей без згоди і супроводу батька без визначення конкретного, із зазначенням дат, часового проміжку перебування в іншій країні, у суду не було законних підстав для задоволення даної позовної вимоги.

Крім того, з огляду на закріплені у ст. ст. 150-155 СК України права та обовязки батьків щодо неповнолітніх дітей, які мають реалізовуватися суто в інтересах останніх, не є безпідставним заперечення батька щодо виїзду дітей у Російську Федерацію та виготовлення відповідних проїзних документів для цього, оскільки вказана країна постановою Верховної Ради України від 27 січня 2015 року № 129-VIII визнана державою-агресором, що всебічно підтримує тероризм, тому така позиція батька щодо забезпечення безпеки дітей є обґрунтованою і її належить враховувати при вирішенні даного спору.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення у справі в частині задоволення вимог зустрічного позову скасувати з ухваленням нового рішення про відмову у його задоволенні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 309, 314 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 12 жовтня 2015 року в частині задоволення вимог зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про надання дозволу без згоди другого з батьків на виготовлення проїзних документів на дітей для виїзду за межі України до Російської Федерації та на тимчасову поїздку дітей на Новорічні і Різдвяні свята за межі України до Російської Федерації без згоди та супроводу другого з батьків скасувати, ОСОБА_5 у задоволенні зустрічного позову відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, на нього протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_13

Судді: _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_14

_ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ _ ОСОБА_1