Справа № 308/3401/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2015 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі:

Головуючого судді: Бисага Т.Ю.

суддів: Фазикош Г.В.,Дроботя В.В.,

при секретарі: Рогач О.Я.,

за участю ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 06 липня 2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_1, за участю третьої особи - ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна,-

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення шкоди в сумі 13105,00 грн. та моральної шкоди в сумі 2500,00 грн., а також судові витрати в сумі 243,00 грн., посилаючись на те, що 27 січня 2015 року близько 15 год., ОСОБА_3 керуючи автомобілем марки «Hyndai Elantra», д/н НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_4, забрав свого батька, після чого рухався із ним в бік панахидного будинку по вул. Тиха в м. Ужгороді. В цей же час на тротуарі знаходилися ОСОБА_5 та ОСОБА_1 Однак, з невідомих причин відповідач ОСОБА_1 кинув камінь у автомобіль марки «Hyndai Elantra». Через удар каміння автомобіль отримав технічні пошкодження. Згідно рахунку-фактури №УЖ-0000064 від 18.03.2015 року, величина матеріальних збитків, завданих автомобілю становить 13105,00 грн. Внаслідок дій ОСОБА_1 було заподіяно позивачу також і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням автомобіля, неможливості протягом тривалого часу користуватися автомобілем за його призначенням.

Ухвалою суду від 25.06.2015 року, замінено позивача ОСОБА_3 на належного позивача ОСОБА_4

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 06 липня 2015 року уточнений позов -задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_4 завдану матеріальну шкоду в розмірі 13 105 грн. 00 коп.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1, подав апеляційну скаргу на рішення, якою просив скасувати рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 липня 2015 року.

Апеляційну скаргу мотивує недоведеністю позову, тиском на свідків та потерпілих, неналежністю доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено в судовому засіданні, - представник ОСОБА_2 26 березня 2015 року подав позов в інтересах ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. (а.с.1-2)

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду від 22 квітня 2015 року у справі за вказаною позовною заявою було відкрито провадження. (а.с.13)

25 червня 2015 року ОСОБА_2 (вже як представник іншої особи ОСОБА_4.) поданв до суду заяву про зменшення вимог та виправлення технічної помилки.

До цієї заяви було долучено новий позов вже від імені ОСОБА_4, в якому третьою особою вказаний ОСОБА_3 (а.с. 17-22).

Згідно з журналом судового засідання проведено заміну позивача на ОСОБА_4

При цьому позов ОСОБА_4 судовим збором не оплачений.

Ухвала про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 у даній справі відсутня.

Заява ОСОБА_3 про відмову від позову також відсутня.

Таким чином суд першої інстанції, всупереч ст. 11 ЦПК, у спосіб не передбачений чинним процесуальним законодавством, провів заміну позивача.

Заміна позивача не передбачена статтями 31, 33, 35 ЦПК України.

Зменшення розміру позовних вимог, виправлення технічної помилки не може бути у вигляді заміни позивача.

Відмова від позову - диспозитивне право позивача, яке означає, що позивач відмовився від своєї матіально-правової вимоги до відповідача, а значить і від продовження процесу.

У разі повної відмови від позову суд, відповідно до ч. 3 ст. 174 ЦПК, постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Така ухвала в матеріалах справи відсутня.

Судом першої інстанції прийнято рішення за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, по якій не було відкрите провадження.

Натомість, позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 суд першої інстанції по суті не вирішив.

За таких обставин, колегія вважає, що суд першої інстанції допустився процесуальних порушень, які призвели до незаконного прийняття рішення по справі, а тому рішення слід скасувати, а справу повернути до суду першої інстанції для вирішення по суті.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ужгородського міськрайонного суду від 06 липня 2015 року скасувати.

Справу за позовом ОСОБА_3, в інтересах якого діє ОСОБА_2 до ОСОБА_1 за участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна повернути до Ужгородського міськрайонного суду для продовження розгляду по суті.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді