Справа № 175/3740/15-ц
Провадження № 2/175/1491/15
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 вересня 2015 року смт. Ювілейне

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» до ОСОБА_1, про повернення безпідставно набутих грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до ОСОБА_1, про повернення безпідставно набутих грошових коштів, яку в вересні 2015 року уточнив та згідно уточнених позовних вимог просив Стягнути з відповідача на їх користь авансовий платіж в розмір 80 000 грн. а також визнати за Приватним акціонерним товариством «Виробниче підприємство «Техмаш» право власності на будівлі та споруди, які розташовані на земельній ділянці, площею 1,3892 га, що належить Приватному акціонерному товариству «Виробниче підприємство «Техмаш» на праві користування за договором оренди від 15 березня 2015 року, та які розташовані за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Повітряна, буд. № 5.

В обґрунтуванні позовних вимог зазначається, що 01.07.2014 року товариство уклало з відповідачем договір підряду (будівельних робіт) за яким передбачалося як безпосередньо здійснення самих будівельних робіт з переобладнання, реконструювання будівель та споруд, пов'язаним зі збільшенням площі та будівництво нових будівель та споруд, так і подальше «узаконення» реконструювань та будівель, а саме: введення в експлуатацію, зміна призначення будівель та їх узаконення. На виконання зазначеного договору діючи від імені підприємства ОСОБА_2, передав ОСОБА_1, авансовий платіж в сумі 80000 гривень на «узаконення» реконструкції зі зміною цільового призначення нерухомого майна. В зв'язку з тим, що строк виконання будівельних робіт та оформлення документів передбачений у договорі підряду сплинув ще 01.07.2015 року, а зобов'язання за даним договором не виконані, реконструкція та будівництво нових споруд відбулося самочинно, адже відповідач не виконала умов договору підряду та не отримала усі дозвільні документи, які необхідні для узаконення реконструйованих та побудованих споруд. Тому підприємство на даний час позбавлено можливості в позасудовому порядку оформити своє власності на реконструйовані та новостворені об'єкти нерухомого майна, тому позивач звернувсся до суду з даною позовною заявою.

Представник позивача в судове засідання не зявився, в матеріалах справи міститься зава щодо розгляду цивільної справи без участі позивача та без участі їхнього представника, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання теж не зявилась, надала на адресу суду заяву, щодо ухвалення рішення без її присутності за наявними у справ матеріалами, відповідно до чинного законодавства.

Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Розгляд справи проводиться в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України за відсутністю осіб, які беруть участь у справі без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 10 «Про деякі питання підвідомчості і підсудності справ господарським судам» від 24.10.2011 року з огляду на приписи частини третьої статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів", згідно з якими місцеві господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають з господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені процесуальним законом до їх підсудності, та на вимоги статей 1, 4-1, 12 ГПК господарські суди розглядають справи в порядку позовного провадження, коли склад учасників спору відповідає приписам статті 1 ГПК ( 1798-12 ), а правовідносини, з яких виник спір, мають господарський характер.

Відповідно до п. 3 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» від 01.03.2013 року, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суди повинні виходити з того, що відповідно до статей 15, 16 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ віднесено до компетенції адміністративних, господарських судів, до кримінального провадження чи до провадження в справах про адміністративні правопорушення.

У зв'язку з наведеним суди мають виходити з того, що критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є наявність у них спору про право цивільне (справи за позовами, що виникають із будь-яких правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства).

Відповідно до ч. 1 ст. 114 ЦПК України позови, що виникають з приводу захисту права власності та інших речових прав на нерухоме майно пред'являються за місцем знаходження майна або основної його частини (виключна підсудність).

Відповідно ст. 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх; договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта.

В судовому засіданні встановлено, що 01.07.2014 року товариство уклало з відповідачем договір підряду (будівельних робіт) за яким передбачалося як безпосередньо здійснення самих будівельних робіт з переобладнання, реконструювання будівель та споруд, пов'язаним зі збільшенням площі та будівництво нових будівель та споруд, так і подальше «узаконення» реконструювань та будівель, а саме: введення в експлуатацію, зміна призначення будівель та їх узаконення

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України від 13.02.2013 року викладеного у справі № 6-176цс12 в разі не укладення сторонами основних договорів у строк, визначений попередніми договорами, передані позивачами в рахунок оплати за основними договорами грошові кошти є відповідно до ст. 570 ЦК України не завдатком, а авансом і підлягають поверненню особам, які їх сплатили.

Як встановлено в судовому засіданні, на виконання зазначеного договору діючи від імені підприємства, ОСОБА_2, передав ОСОБА_1, авансовий платіж в сумі 80 000 гривень.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до Висновків Верховного Суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2013 року від 01 лютого 2014 року, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Оскільки з матеріалів справи не вбачається факт надання ОСОБА_1 авансового платежу в сумі 80 000 гривень, суд не вбачає правових підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача грошової суми.

У відповідності до ч. 1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник маг. право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України передбачено право власника (користувача) земельної ділянки звертатись до суду з вимогою про визнання за ним права власності на самочинну забудову, якщо це не порушує права інших осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, земельна ділянка на якій розташовані вищезазначені будівлі та споруду належить ПрАТ «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» на підставі договору оренди земельної ділянки від 15.03.2001 року.

Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва» від 30.03.2012 року, визначено, що «У справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (частина друга статті 376 ЦК України). Разом із цим власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно (частина друга статті 375 ЦК), тому на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудовано на ній, якщо це не порушує права інших осіб (частина п'ята статті 376 ЦК). Вирішуючи справу за позовом власника (користувача) земельної ділянки про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, суди зобов'язані встановлювати усі обставини справи, зокрема: чи є позивач власником (користувачем) земельної ділянки; чи звертався він до компетентного державного органу про прийняття забудови до експлуатації; чи є законною відмова у такому прийнятті; чи є порушені будівельні норми та правила істотними».

Як встановлено в судовому засіданні будівельні конструкції, споруди та будівлі по вул. Повітряній 5 в місті Дніпропетровську повністю готові до безпечної експлуатації, що підтверджується відповідним звітом про проведення інструментального обстеження будівельних конструкцій будівель та споруд по вул. Повітряній № 5 в м. Дніпропетровську, проведеного фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3.

Відповідно до п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України («Загальні засади цивільного законодавства»): загальними засадами цивільного законодавства є: судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЦК України («Аналогія»): «У разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).»

Оскільки ПАТ «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» позбавлено можливості надати суду декларацію про готовність до експлуатації будівель та споруд, у зв'язку з відсутністю на даний час «нового» Порядку введення в експлуатацію, суд вважає за доцільне застосувати аналогію права, встановлену ч. 2 ст. 8 ЦК України, мотивуючи це тим, що процедура введення в експлуатацію об'єктів нерухомого майна полягає саме в перевірці його готовності до подальшої експлуатації, що й було встановлено в звіті про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об'єкта.

Таким чином, суд дослідивши всі обставини справи, суд приходить до висновку, що позовна заява Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» до ОСОБА_1, про повернення безпідставно набутих грошових коштів підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 8, 328, 376, 570 ЦК України, ст.ст. 57-60, 77, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Виробниче підприємство «Техмаш» до ОСОБА_1 про повернення безпідставно набутих грошових коштів та визнання права власності задовольнити частково.

Визнати за Приватним акціонером товариством «Виробниче підприємство «ТЕХМАШ» (, місцезнаходження: АДРЕСА_1) право власності на самовільно побудовані та реконструйовані будівлі та споруди усього загальною площею 5105,9 кв.м., які розташовані на земельній ділянці, площею 1,3892 га, яка належить Приватному акціонерному товариству «Виробничому підприємству «ТЕХМАШ» на праві користування за договором оренди від 15.03.2001 року, та які розташовані за адресою: місто Дніпропетровськ, вулиця Повітряна, будинок 5, що в цілому складаються з: літ.17-1 виробничий корпус № 3, загальною площею 664,0 кв.м., реконструкція зі зміною призначення; літ.18-1 виробничий корпус № 1, загальною площею 352,7 кв.м., реконструкція зі зміною призначення; літ.100-3 адміністративно-побутовий корпус, загальною площею 660,0 кв.м., в тому числі літ.100'-1 прибудова; літ.101-2 адміністративно-технічний корпус з обслуговування автомобілів із заглибленим складом ЦО, загальною площею 911,2 кв.м., в тому числі літ. 101'-1 прибудова; літ.102-1 виробничий корпус № 2, загальною площею 463,2 кв.м.; літ.104-2 КПП, загальною площею 22,5 кв.м., в тому числі літ.104'-1 прибудова; літ.133-1 склад готової продукції, загальною площею 769,3 кв.м.; літ.134-1 складальний цех № 3, загальною площею 1263,0 кв.м., всього загальною площею 5105,9 кв.м..

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А.М. Шабанов