Справа № 452/2821/13 Головуючий у 1 інстанції: Пташинський І.А.
Провадження № 22-ц/783/5817/15 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Струс Л.Б., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, ОСОБА_3, пр.-к ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 125 000 грн. 00 коп. (сто двадцять п»ять тисяч грн. 00 коп.); в решті позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 задоволено; рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково, рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 липня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі покликається на порушення норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що 31 липня 2007 року Самбірським міськрайонним судом Львівської області було ухвалено рішення про стягнення з апелянта в користь ОСОБА_3 аліментів на утримання дітей в розмірі 500 грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 06.07.2007 року і до досягнення ними повноліття. Позивач ОСОБА_3 звернулася із заявою до ВДВС Самбірського МРУЮ у Львівській області щодо примусового виконання рішення суду ще у 2007 році, про що йому відомо не було, аліменти він сплачував добровільно, з 2010 року по 2012 рік він спільно проживав з позивачкою та свій дохід приносив в сім»ю. Жодних повідомлень та викликів з ВДВС Самбірського МРУЮ у Львівській області він не отримував аж до жовтня 2013 року. Він давав позивачці ОСОБА_3 кошти на утримання дітей і саме у зв»язку з цим остання ніколи не зверталася у виконавчу службу із будь-якими скаргами щодо несплати та не стягнення в її користь аліментів. Виконавча служба на даний час нарахувала заборгованість по аліментах з 06.07.2007 року по 01.05.2013 року у сумі 34 903 грн. 00 коп., а неустойка за прострочений період, відповідно до розрахунку 375 843 грн. 00 коп. На даний час позивачка не надає йому можливості спілкуватися з дітьми, відповідно він звернувся до органу опіки та піклування, щоб визначити дні побачень з дітьми. Йому невідоме місце проживання ОСОБА_3, відповідно він не знає на яку адресу має надсилати аліменти на утримання дітей. З виконавчої служби апелянт отримав лист лише в жовтні 2013 року та з цього часу сплачує аліменти на утримання дітей. Що стосується розміру неустойки (пені), то вважає, що така нарахована безпідставно, так як він аліменти сплачував. В той же час звертає увагу на те, що неустойка вираховується наростаючою прогресією, і таким чином, сума несплачених аліментів множиться на 1% та на кількість днів місяця в якому вони вже йдуть в борг. Вважає, що сума неустойки за вказаний позивачкою період мав би становити 10 600,75 грн. Позов визнає частково, а саме на суму 1210 гривень, оскільки вважає, що його вини у несплаті аліментів немає, такі він сплачував особисто позивачці до 2010 року. З 2010 року по 2012 рік вони проживали разом і весь свій дохід він приносив у сім»ю. А з вересня 2012 року і по даний час йому невідоме місце проживання позивачки та дітей і він не знає куди і на який рахунок сплачувати аліменти. Просить рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року змінити та постановити нове рішення, змінивши суму стягнення з 125 000 грн. 00 коп. на 1210 грн. 00 коп. за період з 01 вересня 2012 року по квітень 2013 року.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції частково приймає доводи апеляційної скарги як обґрунтовані.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неповно з»ясував обставини справи та допустив неправильне тлумачення норм матеріального права, що є самостійними підставами для скасування рішення суду.

Встановлено, що відповідач заборгував аліменти, призначені рішенням суду від 06.07.2007 року. Розмір аліментів визначений судом у розмірі 500 грн. щомісячно. Відтак у відповідача на підставі рішення суду виник обов»язок сплачувати щомісячно аліменти на дітей у розмірі 500 грн. на користь матері, з якою проживають діти.

Відповідно до довідки ВДВС Самбірського РУЮ у Львівській області (а.с.4) відповідач рішення суду не виконував, аліменти не сплачував, створивши заборгованість за період до 01.05.2013 року 34 903 грн.

Відповідно до ст.196 ч.1 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов*язана сплачувати аліменти за рішенням суду одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Застосовуючи цю норму матеріального права, суд першої інстанції, однак, допустив її неправильне тлумачення, що призвело до надмірних нарахувань пені.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-81 цс 13 від 11.09.2013 року, яку суд першої інстанції, у супереч вимогам ч.2ст.214 ЦПК України, не застосував, суд, при вирішенні спорів про стягнення пені, повинен встановити розмір несплачених платежів за кожен період, строк від дня порушення, виходячи із суми несплачених аліментів з вини платника за кожен місяць окремо, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши їх загальну суму.

Крім того, судом першої інстанції не дано оцінки, чи за весь період прострочення аліменти не сплачувались з вини відповідача.

Відповідно до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, передбачена ст. 196 СК відповідальність

платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

При апеляційному розгляді сторони визнали, що з періоду заборгованості по аліментах слід виключити 2 роки (2010-2012), протягом яких позивач та відповідач проживали спільно, разом утримували дітей. Цю обставину суд враховую, відповідно до вимог ст..61 ЦПК. Протягом цих двох років відсутні вина відповідача у несплаті аліментів, оскільки він забезпечував утримання дітей у інший спосіб.

Отже, відповідно до системного аналізу ст.11 ч.5 ЦК, 14 ЦПК та інших норм, на підставі рішення суду від 06.07.2007 року у відповідача виникло зобов»язання по сплаті аліментів, яке він не виконував, за виключенням двох років спільного проживання з позивачем та дітьми.

Названі відповідачем причини несплати аліментів за інші періоди суд не приймає як поважні, оскільки відсутність стабільного заробітку, виїзди за кордон, відвідування храмів та проходження релігійних практик, а також зміна місця проживання позивача, не позбавляє батька обов»язку утримання неповнолітніх дітей.

У зв»язку з винними діями відповідача, у позивача виникло право на стягнення неустойки (пені).

Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (пенею) є грошова сума, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пене. Є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання.

Таким чином, розраховуючи розмір пені,суд апеляційної інстанції підраховує кількість днів прострочення за період винної несплати аліментів, з часу ухвалення рішення 06.07.2007 року до дня звернення з позовом 14.08.2008 року, та множить на 1% за кожен день прострочення (5грн); 890грн (2007р) + 1825грн (2008) + 1825 грн (2009) + 1825 грн (2012) + 1065грн (2013) + 70грн (14 днів серпня 2013року) = 7500грн.

Ухвалюючи нове рішення, повно та всебічно з»ясувавши обставини справи, визначивши правовідношення сторін та застосувавши закон, який їх регулює, суд апеляційної інстанції частково задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивача 7500 грн. пені за несвоєчасну сплату аліментів.

До стягнення з відповідача а користь держави також належить судовий збір у розмірі, визначеному пропорційно від суми задоволеного позову, відповідно до ст.88 ЦПК, тобто 1,995 % від тієї суми судового збору, який повинна була б сплатити позивач при поданні позову, але не менше 267,96грн.

Керуючись ст.303, п.2ч.1ст.307, ч.1 ст.309, ч.2ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 12 листопада 2013 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 7500 (сім тисяч п»ятсот) грн.. пені за прострочення сплати аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 267 грн. 96 коп судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржено протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: Л.Б. Струс

ОСОБА_6