"28" серпня 2015 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Чех Н.А.
з участю секретаря Кузьменко А.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що з 08.07.2011 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різницю характерів, поглядів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Шлюбні відносини з відповідачем припинені з червня 2014 року. Бажання підтримувати будь-які стосунки з відповідачем у неї відсутнє. Вважає, що спільне проживання та збереження шлюбу неможливі та суперечать її інтересам.
В судове засідання позивач не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, та задоволення позову. На розірванні шлюбу наполягала. Не заперечувала щодо заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання, не зявився, про день та час розгляду справи сповіщався належним чином за вказаною позивачем адресою, заяв про відкладення розгляду справи з поважних причин чи про розгляд справи за його відсутності суду не надав, що дає підстави для прийняття рішення по суті спору без присутності відповідача, по доказам наданим стороною позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.
В суді встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.07.2011 року. Від шлюбу спільних дітей не мають.
Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї.
Відповідно до ст. 56 СК України дружина та чоловік мають право на вільний вибір місця свого проживання. Дружина та чоловік мають право вживати заходів, які не заборонені законом і не суперечать моральним засадам суспільства, щодо підтримання шлюбних відносин. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом.
Відповідно до ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.
З червня 2014 року сторони не підтримують шлюбні відносини, проживають окремо. Позивач не бажає зберегти сімю, подальше сумісне життя з відповідачем вважає неможливим, на розірванні шлюбу наполягає. Враховуючи викладене, суд вважає недоцільним збереження такої сімї.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 55, 56, 110-112 СК України, ст.ст. 60, 212-215, 218, 223, 224-228, 233, 294 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 08.07.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Свердловського міського управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 167.
Заочне рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення, якщо апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя: