Провадження № 2/761/396/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2015 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гуменюк А.І., при секретарі Бешировій Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Тас», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином та відшкодування страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 (далі - Позивач № 1), ОСОБА_2 (далі - Позивач № 2) 10 липня 2014 року звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_3 (далі - Відповідач № 1), Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ТАС» (далі - Відповідач № 2), про стягнення із Відповідача № 1 на користь Позивача № 1 матеріальної шкоди, пов'язаної із пошкодженням автомобіля у розмірі 39 782, 80 грн., 1 050 грн. за послуги з евакуації автомобіля, 1 050 грн. витрат за послуги оцінювача; відшкодування із Відповідача № 1 на користь Позивача № 1 моральної шкоди у розмірі 597 750 грн.; стягнення із Відповідача № 2 на користь Позивача № 1 моральної шкоди у розмірі 2 550 грн. та 1 756 грн. понесених витрат на її лікування; стягнення із Відповідача № 2 на користь Позивача № 2 моральної шкоди у розмірі 2 550 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Позивачем № 1 та НАСК «Оранта» було укладено Договір добровільного страхування № 83 серія УБ номер 563183 (далі - Договір) транспортного засобу «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1 (далі - автомобіль) і, що 19 жовтня 2010 року відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобіль Позивача № 1 було пошкоджено, а Позивач № 2 зазнав тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості. Вказує, що вина Відповідача № 1 у вчиненні ДТП підтверджується зібраними доказами у кримінальній справі за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України і, що 24 січня 2014 року ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва у справі 761/1229/14-к Відповідача № 1 було звільнено від кримінальної відповідальності, передбаченої частиною 1 статті 286 Кримінального кодексу України, у зв'язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності. Зауважують, що згідно звіту № 43/04/11 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику колісного транспортного засобу та звіту № 43/04/11 про оцінку утилізаційної вартості аварійно пошкодженого колісного транспортного засобу, матеріальний збиток, завданий Позивачеві № 1 складає 69 329,35 грн. Крім того, вказують, що відповідно до умов договору, НАСК «Оранта» здійснила виплату страхового відшкодування у розмірі 38 546,55грн. Вказують також, що на момент ДТП, Відповідач № 1 мала поліс (договір) обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВЕ/7722156, виданий Відповідачем № 2, який листом від 04.09.2012 року, відмовив Позивачеві № 1 у виплаті страхового відшкодування, посилаючись на те, що сума страхового відшкодування, виплаченого НАСК «Оранта», перевищує ліміт відповідальності Відповідача № 2 та у зв'язку із тим, що до НАСК «Оранта» перейшло право вимоги. У зв'язку із відмовою Відповідачами у відшкодуванні матеріального збитку, Позивачі просять стягнути різницю між збитком, встановленим експертом та виплаченою сумою у розмірі 30 782,80 грн. Крім цього, зауважують, що внаслідок неправомірних дій Позивачам було завдано моральну шкоду, яку вони просять стягнути у розмірі 597 750 грн. із Відповідача № 1 та 2 550 грн. із Відповідача № 2 на користь Позивача № 1, та 497 450 грн. із Відповідача № 1 та 2 550 грн. із Відповідача № 2 на користь Позивача № 2.

У судовому засіданні представник Позивачів позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав, викладених у позові. Просив суд позовні вимоги задовольнити.

Відповідач № 1 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Просили суд у задоволенні позову відмовити, мотивуючи тим, що страхове відшкодування Позивач № 1 отримала від страхової компанії «Оранта» у розмірі 38 546 грн. 55 коп. і, що утилізаційна вартість залишків автомобіля марки автомобіля «Nissan», державний номерний знак НОМЕР_1, згідно звіту, склала 69 329 грн. 35 коп. Разом з тим, Позивач № 1, без урахування утилізаційної вартості автомобіля, вимагає із неї 30 782 грн. При цьому також зауважила, що автомобіль Позивача № 1 відремонтовано, тому, на думку сторони Відповідача № 1, оцінка утилізаційної вартості автомобіля Позивача № 1 є необґрунтованою. Крім того, також вважають, що розмір моральної шкоди, визначений Позивачами, є надмірно високий. При цьому сторона Відповідача № 1 зауважила, що за результатами розгляду кримінальної справи, посилаючись на висновки експертів, вина Відповідача № 1 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не встановлена, у зв'язку з чим, вони вважають позовні вимоги безпідставними.

Представник Відповідача № 2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав в частині щодо пред'явлених позовних вимог, мотивуючи тим, що Позивач № 1 не зверталася до Відповідача № 2 із заявою про відшкодування витрат на лікування в сумі 1 756 грн. 90 коп. та не надала розрахункові документи на придбання ліків та документів медичного закладу, які підтверджують необхідність їх придбання у зв'язку із вказаною дорожньо-транспортною пригодою. Крім того, зауважив щодо того, що сторона Позивачів не надала доказів про оплату лікування в частині 810 грн. 50 коп. і, що надані товарні чеки за 2010 рік не підтверджені документами медичного закладу щодо необхідності їх придбання. Проте, в частині щодо відшкодування моральної шкоди із Відповідача № 2 на користь Позивачів, зауважив, що розмір моральної шкоди визначений правильно проте, щодо її стягнення поклався на розсуд суду. Також зауважив, що, з урахуванням утилізаційної вартості автомобіля Позивача № 1, сума відшкодування страхового відшкодування виплачена Позивачеві № 1 у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Судом встановлено, що 10 грудня 2009 року між ВАТ «Національна акціонерна компанія «Оранта» та Позивачем № 1 було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів (форма 83 серія УБ № 563189), відповідно до якого автомобіль «Nissan Tiida», державний номерний знак НОМЕР_1 був застрахований по КАСКО. Даним договором було застраховано майнові інтереси Позивача № 1, пов'язані із володінням, користуванням та розпорядженням автомобілем, вигодонабувачем за даним договору страхування виступило АТ «Індустріально-експортний банк».

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Відповідно до 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частина 1 ст. 638 ЦК України передбачає, що договір вважається укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору.

До істотних умов відносяться умови про предмет договору, умови, які визначені істотними законом, а також ті умови, щодо яких сторонами обов'язково повинна бути досягнута згода.

Судом встановлено, що 19 жовтня 2010 року, керуючи автомобілем «Daewoo Lanos» у м. Києві по вул. Б. Хмельницького з боку вул. І.Франка у бік вул. Хрещатик, порушуючи Правила дорожнього руху України, маючи намір виконати лівий поворот на перехресті з вул. Володимирською, не доїжджаючи до самого перехрестя, перетнувши роздільну подвійну суцільну розмітку, Відповідач, виїхала на зустрічну смугу по вул. Б. Хмельницького, де здійснила зіткнення (ДТП) з автомобілем «Nissan Tiida» під керуванням Позивача № 2, внаслідок чого автомобіль Позивача № 1 отримав механічні пошкодження.

У зв'язку із настанням даного страхового випадку за участю застрахованого автомобіля, Позивач № 1 звернулася до страхової компанії із відповідною заявою про настання страхового випадку та виплату суми страхового відшкодування.

З метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля, розміру страхового відшкодування та встановлення матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, було проведено незалежну оцінку. Відповідно до звіту № НОМЕР_1_23.11-4 від 23.11.10, матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Nissan Tiida», складає 79 464,12 грн. При цьому, вартість відновлювального ремонту встановлена експертом у розмірі 99 932.12 грн.

Відповідно до звіту № НОМЕР_1-20.10/2 про оцінку автомобіля «Nissan Tiida» від 20.10.2011, з урахуванням вимог п. 7.19 Методики та проведеного аукціону з продажу пошкодженого автомобіля, утилізаційна вартість пошкодженого автомобіля «Nissan Tiida» може складати 65 000 грн.

За заявою Позивача № 1, 05.09.2011 експертом ФОП ОСОБА_5 було складено звіт № 43-2/04/11, відповідно до якого вартість матеріального збитку нанесеного власнику внаслідок пошкодження автомобіля станом на 20.04.2011 складає 110 534,52 грн.

Крім цього, за заявою Позивача № 1, ФОП ОСОБА_5 складено звіт № 43/04/11 від 13.07.2011, відповідно до якого утилізаційна вартість автомобіля «Nissan Tiida», станом на 20.04.2011, складає 41 205,07 грн.

Відповідно до ст. 985 ЦК України, страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату у разі досягнення нею певного віку або настання іншого страхового випадку.

Страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування.

За змістом наведених нормативних актів, третя особа (вигодонабувач) за договором страхування має право вимагати від страховика здійснення страхових виплат на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов'язків останнього.

Відповідно до частин 2, 4 ст. 636 ЦК України, виконання договору на користь третьої особи може вимагати, як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Судом встановлено, що Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, укладений між Позивачем № 1 та НАСК «Оранта» на користь вигодонабувача АТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є ПАТ «Креді Агріколь Банк».

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про страхування», страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Такий Договір страхування наділяє вигодонабувача правами Страхувальника, а саме: правом вимоги до Страховика здійснити виплату страхового відшкодування на свою користь. Вимога є правом, а не обов'язком вигодонабувача, як 3-ї особи, на користь якої укладено Договір страхування.

ПАТ «Креді Агріколь Банк» у порядку ст. 34 ЦПК України з самостійним позовом до Відповідачів про стягнення страхового відшкодування не звернувся. Будь-яких доказів відмови банку, як вигодонабувача за Договором, від права, наданого йому на підставі договору, Позивач № 1 при зверненні до суду не надала.

Відповідно до п. 2.12.11 Договору, якщо страхова сума, встановлена цим договором для транспортного засобу відповідає його дійсній вартості на момент укладення цього договору, а вартість відновлення (ремонту) цього пошкодженого транспортного засобу перевищує 75% страхової суми, то страховик має право провести розрахунок та виплату страхового відшкодування в межах страхової суми за одним з варіантів визначених пунктами 2.12.11.1-2.12.11.3.

Зокрема, пунктом 2.12.11.2 встановлено, що страхове відшкодування обчислюється як різниця між дійсною вартістю транспортного засобу до пошкодження (на дату настання страхового випадку) і дійсною вартістю пошкодженого внаслідок настання страхового випадку транспортного засобу, розміром безумовної франшизи та сумою інших відрахувань відповідно до умов цього договору. Дійсна вартість транспортного засобу до пошкодження (на дату настання страхового випадку) визначається на підставі висновків аварійного комісара страховика або спеціаліста узгодженої зі страховиком експертної організації, виконаних відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.

Дійсна вартість пошкодженого транспортного засобу визначається страховиком шляхом проведення маркетингового дослідження з визначення вартості такого транспортного засобу. У цьому випадку страховик зобов'язаний забезпечити страхувальнику можливість реалізації пошкодженого транспортного засобу за визначеною в результаті проведення маркетингового дослідження ціною.

Згідно п. 2.12.12 Договору, якщо страхова сума складає певну частку дійсної вартості транспортного засобу на дату укладання договору, а вартість відновлення (ремонту) цього транспортного засобу перевищує 75% його вартості, то розрахунок страхового відшкодування здійснюється відповідно до пп. 2.12.11 та/або 2.12.11.2 (на вибір страховика) та з урахуванням вимог п.2.5.2 Договору.

Як було встановлено судом, НАСК «Оранта», на підставі звіту № НОМЕР_1_23.11-4 та звіту № НОМЕР_1-20.10/2, було складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування, на підставі якого було виплачено страхове відшкодування на користь вигодонабувача в сумі 38 546,55 грн.

Статтею 25 Закону України «Про страхування» передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 15 постанови «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону N 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. У разі якщо власник транспортного засобу не згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним, йому відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати з евакуації транспортного засобу з місця цієї пригоди. Якщо ж транспортний засіб визнано фізично знищеним, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, оскільки, як встановлено судом, має місце факт конструктивної загибелі транспортного засобу - автомобіля «Nissan Tiida», так як вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує 70% його вартості на момент ДТП, що підтверджується вищезазначеними експертними звітами, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині щодо стягнення страхового відшкодування.

Крім того, Позивачі просять відшкодувати на їх користь моральну шкоду. Позов в цій частині підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Згідно вимог ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушенні її прав.

Згідно п.п. 1, 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Відповідно до п.3 Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживання у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Вирішуючи спір в цій частині, суд враховує, що внаслідок ДТП Позивачеві № 2 були завдані середньої тяжкості тілесні ушкодження, що призвело до порушення усталених життєвих зв'язків та неможливості продовження активного громадського життя. Крім цього, Позивач № 1, як власник пошкодженого транспортного засобу, перенесла фізичні та душевні страждання у зв'язку із винними діями Відповідача № 1, які призвели до пошкодження належного їй транспортного засобу.

Зважаючи на характер та обсяги душевних страждань, характер немайнових втрат, тяжкість вимушених змін у життєвих стосунках Позивачів, беручи до уваги ступень спричинених моральних страждань та психологічного стресу Позивачів, враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що розмір заявленої Позивачами моральної шкоди є явно завищеним і вважає за необхідне, постановляючи рішення, стягнути із Відповідача № 1 на користь Позивача № 1 - 97 450 грн. та на користь Позивача № 2 - 97 450 грн. моральної шкоди.

Крім того, відповідно до п. 22.3 ст. 23 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа яку визнано винною у скоєнні ДТП.

Якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пунктами 3, 4 частини 2 ст. 23 ЦК України таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні ДТП.

На дату ДТП ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих становив 51 000 грн. на одного потерпілого.

Таким чином Відповідач № 2 зобов'язаний відшкодувати Позивачеві № 1 та Позивачеві № 2 моральну шкоду у розмірі по 2 550 грн. на кожного.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд також приймає до уваги, як доказ щодо понесених Позивачем № 1 витрат, пов'язаних з евакуацією пошкодженого автомобіля, ксерокопії квитанцій від 08.11.2010. та від 30.12.2010, відповідно, та докази понесених Позивачем № 1 витрат щодо проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 1 050 грн. У зв'язку з цим, із Відповідача № 1 на користь Позивача № 1 підлягають стягненню витрати, понесені Позивачем № 1 за послуги евакуатора у розмірі 1 050 грн. та послуги оцінювача у розмірі 1 050 грн.

А всього із Відповідача № 1 на користь Позивача № 1 підлягає стягненню 99 550 грн. та на користь Позивача № 2 - 97 450 грн.

Крім того, відповідно до статті 88 ЦПК України, із Відповідача № 1 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 461 грн. 60 коп. та із Відповідача № 2 підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп.

З урахуванням викладеного, на підставі ст. ст. 23, 627, 636, 979, 981, 982, 985, 1167 ЦК України, ст.ст.1, 3, 6, 25 Закону України «Про страхування», ст.ст. 23, 30 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 25 Закону України «Про страхування», постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 року, керуючись ст. ст.10, 11, 13, 59, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Тас», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином та відшкодування страхового відшкодування - з а д о в о л ь н и т и частково.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) кошти у розмірі 99 550 (дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) кошти у розмірі 97 450 (дев'яносто сім тисяч чотириста п'ятдесят) гривень.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Тас» (Код ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) кошти у розмірі 2 550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Тас» (Код ) на користь ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) кошти у розмірі 2 550 (дві тисячі п'ятсот п'ятдесят) гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - в і д м о в и т и.

Стягнути із ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь держави судовий збір у розмірі 1 461 грн. 60 коп.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «Тас» (Код ) на користь держави судовий збір у розмірі 974 грн. 40 коп.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Шевченківський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ :