Справа № 165/1785/15-ц
Провадження № 2/165/517/15
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2015 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі

головуючого судді Ференс-Піжук О.Р.,

при секретарі Харук Ю.І.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м. Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

встановив:

20 липня 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

Вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі ОСОБА_2 08 червня 2001 року зареєструвано шлюб, 27 березня 2015 року рішенням Нововолинського міського суду Волинської області розірвано шлюб. Від шлюбу мають двоє дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що відповідач не займалась вихованням дітей, не приймала участі у їх матеріальному утриманні, не займалась веденням спільного господарства, не працювала. Вказує, що в період шлюбу у 2006 році ним та відповідачем на підставі договору купівлі- продажу було набуто нерухоме майно - трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, яка була зареєстрована на ім'я відповідача. Відповідач після вчинення злочину проти власності на початку жовтня 2014 року виїхала з іншим чоловіком на постійне місце проживання в Росію, тому у вищевказаній квартирі не проживає з жовтня 2014 року. Позивач працює, самостійно виховує і повністю матеріально утримує дітей. Враховуючи, що вказана квартира, являється об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, тобто власністю позивача і відповідача, згоди про порядок поділу нерухомого майна не має, тому позивач звернувся до суду. Вважає, що спірне житло придбане ними під час шлюбу, а тому їхні частки у вказаному майні є рівними, тобто кожному з подружжя належить по 1/2 квартири. Просить суд позов задовольнити, визнати квартиру спільним сумісним майном подружжя, та визнати за ним право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В судове засідання позивач не з'явився, подав до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутності. Позовні вимоги підтримує повністю, просить їх задоволити, не заперечує щодо винесення заочного рішення по справі.

Відповідач в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомила.

Представник Служби у справах дітей Виконавчого комітету Нововолинської міської ради в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, повідомлялася належним чином про час і місце розгляду справи. Про причини неявки до суду не повідомила.

Відповідно до ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є підставні і підлягають до задоволення.

З досліджених письмових доказів в судовому засіданні встановлено, що сторони - позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 08 червня 2001 року по 07 квітня 2015 року (а.с.7), від шлюбу сторони мають двох дітей: повнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,7), в період шлюбу у 2006 році позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу набуто нерухоме майно - трикімнатну квартиру, за адресою: АДРЕСА_1, яка зареєстрована на ім'я відповідача ОСОБА_2 (а.с.8,9), згідно висновку про вартість майна ринкова вартість трьохкімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_1 складає 117562,00 грн. (а.с.18), відповідно до акта ОСББ «Затишок З НВ» від 12.06.2015 року відповідач ОСОБА_2 починаючи з жовтня 2014 року не проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.12), позивач працює, має постійний дохід (а.с.10), відповідач судима вироком Нововолинського міського суду Волинської області від 04.09.2015 року за ч.1 ст.185 КК України (а.с.16-17).

Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Частиною першою статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовної розвитку та лікування.

Згідно ч.3 ст.368 ЦК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»: п.22: поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Пунктом 23 передбачено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Таким чином вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення, суд позов задоволює і визнає трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 спільним сумісним майном подружжя - позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2, визнає за позивачем ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Також до стягнення з відповідача на користь позивача, відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають судові витрати, а саме сума сплаченого судового збору - 587,81 грн., що підтверджується документально (а.с.1).

Керуючись ст. 10, ст. 11, ст. 60, ст. 88, ст. 212, ст. 213, ст. 214, ст. 215, ст. 224, ст. 225, ст. 226 ЦПК України, на підставі ст.368, ст.372 ЦК України, ст.60, ст.68, ст.69, ст.70, ст.72 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати спільним сумісним майном подружжя - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку трикімнатної квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 587 (п'ятсот вісімдесят сім) грн. 81 коп. сплаченого судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення можна подати протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Волинської області через Нововолинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя О.Р. Ференс-Піжук