Справа № 468/1868/15-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

29.12.2015 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого по справі судді Бойко Л.Л. при секретарі Цегельник Н.В.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Баштанка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» село Новопавлівка Баштанського району Миколаївської області про стягнення заборгованості по орендній платі,

В С Т А Н О В И В:

04.12.2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача. На підтвердження позовних вимог в заяві вказала, що їй (позивачу) на праві приватної власності належить 7,84 в умовних кадастрових гектарах землі (рілля, зрощення та пасовища). 02 грудня 2010 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки строком на 5 років. Умовами договору (п.9) було обумовлено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова не менше 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладання договору становила 3200 грн., спосіб внесення готівкою. З 2011 року по 2015 рік відповідач сплачував орендну плату частково, без застосування коефіцієнта 1,756 до нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення згідно Постанови Кабінету Міністрів України №1185 від 31.10.2011 року, в звязку з чим виникла заборгованість по орендній платі (з урахуванням суми пені) в розмірі 24852 грн. 61 коп. А тому на підставі вищевикладеного просила винести рішення яким стягнути з відповідача на її користь заборгованість по орендній платі в розмірі 24852 грн. 61 коп., а також витрати по сплаті судового збору.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову, посилаючись на те, що при укладанні договору сторонами було узгоджено розмір орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, власник земельної ділянки погодився з грошовою оцінкою своєї ділянки на час укладання договору, розмір орендної плати перераховувався з врахуванням індексу інфляції, що отримувався щорічно в відділі статистики. Також вказав на відсутність підстав застосування Постанови Кабінету Міністрів України №1185 від 31.10.2011 року, так як даною постановою передбачено застосування коефіцієнта 1,756 для оцінки земельних ділянок, грошова оцінка яких була проведена станом на 01 липня 1995 року, тоді як розрахунок вартості земельних часток (паїв) КСП ім. Карла Маркса (правонаступником якого є відповідач) було проведено у 1996 році і затверджено розпорядженням Баштанської районної державної адміністрації від 02 липня 1996 року №226.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в матеріалах справи (копії сертифікатів на земельну частку (пай); копію договору оренди землі від 10.12.2010 року, копію звернення на адресу директора СТОВ «Світоч»; копію відповіді СТОВ «Світоч»; копію претензії про стягнення заборгованості на адресу директора СТОВ «Світоч»; копію статистичної інформації ГУ Статистики у Миколаївській області від 01.12.2015 року; розрахунок орендної плати; копію Витягу відділу Держземагенства у Баштанському районі Миколаївської області від 21.10.2015 року; копію довідки відділу Держземагенства у Баштанському районі Миколаївської області від 21.10.2015 року; копію розпорядження Баштанської районної державної адміністрації від 02.07.1996 року за №226; копію довідок відділу Держгеокадастру у Баштанському районі Миколаївської області від 28.12.2015 року), суд вважає, що в позові слід відмовити за наступних обставин:

- відповідно до вимог ст.ст. 626, 627, 629, 651 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

З наявних в матеріалах справи копій свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с.6-10) вбачається, що позивачу належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені ОСОБА_2 розміром 7.84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

10.12.2010 року між сторонами було укладено договір оренди землі №5 строком на пять років, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації оренди земельних часток (паїв) виконкому Новопавлівської сільської ради за №8 від 05.01.2011 року.

Пунктом 3 вищевказаного договору оренди землі (а.с. 11-12) передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації грошової оцінки земель становить 18700 /38709 грн.

З пунктів 9,10 та 13 даного договору вбачається, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі: грошова 5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що на день укладання договору становить 3200 грн., спосіб внесення готівкою. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Розмір орендної плати переглядається щорічно у разі: зміни розмірів земельного податку, у тому числі внаслідок інфляції, погіршення стану орендованої земельної ділянки не з вини орендаря, що підтверджено документами, в інших випадках передбачених законом. В усіх інших випадках розмір орендної плати не переглядається.

Вищенаведені обставини щодо оренди саме земельної ділянки визнаються сторонами та ними не заперечуються.

Також позивачем визнаються обставини стосовно того, що відповідач за оренду земельної ділянки з 2011 по 2015 роки з нею (позивачем), виходячи з розмірів, передбачених положеннями п. 9 договору /орендна плата/, розрахувався в повному обсязі.

Встановлені судом обставини свідчать, що позивачу належить лише право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені ОСОБА_2 розміром 7.84 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). На час укладання договору оренди земельна ділянка позивачу в натурі не була виділена.

Згідно ст.ст. 1,3,4 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об'єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності. Орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

В силу вимог статті 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

За змістом ст. 23 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за земельні ділянки, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Аналізуючи наведенні правові акти, суд приходить до висновку, щодо фактичної відсутності між сторонами договірних відносин щодо оренди земельної ділянки, що виключає можливість виникнення заборгованості по орендній платі за земельну ділянку.

Крім того, за умови наявності між сторонами вищевказаних договірних правовідносин, вимоги позивача свідчили б про збільшення в односторонньому порядку орендної плати, що договором не передбачено, а тому посилання на ту обставину, що з 2011 року збільшилася нормативна грошова оцінка земельних ділянок, що автоматично веде до збільшення орендної плати, суперечило б умовам договору та діючому законодавству, що в свою чергу у всякому випадку виключає можливість задоволення позову.

Положеннями Постанови Кабінету Міністрів України №1185 від 31.10.2011 року, на яку посилається позивач, було внесено зміни до Методики нормативної грошової оцінки земель сільськогосподарського призначення та населених пунктів, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 1995 р. N 213, дія якої поширюється лише щодо визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Так, з п.1 вказаної Методики слід, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок здійснюється з метою визначення розміру земельного податку, державного мита при міні, спадкуванні та даруванні земельних ділянок згідно із законом, орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, втрат сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва, а також під час розроблення показників та механізмів економічного стимулювання раціонального використання та охорони земель.

Вимогами ст. 201 ч. 4 ЗК України передбачено, що при здійсненні цивільно-правових угод щодо земельних ділянок використовується експертна грошова оцінка.

Наведене свідчить, що вимоги позивача є недоведеними, такі, що не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

в позові ОСОБА_1 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Світоч» село Новопавлівка Баштанського району Миколаївської області про стягнення заборгованості по орендній платі відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий по справі суддя