Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 369/7078/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

15.10.2015 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Нікушина В.В.,

при секретарі Сокиран І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою, -

в с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 01 червня 2012 року ОСОБА_2 отримав від нього в борг грошові кошти у розмірі 35 000, 00 дол. США. Відповідач власноруч написав розписку, відповідно до якої зобов'язався повернути кошти до 01 вересня 2012 року. Окрім того, сторони визначили відсоткову ставку 2% в місяць. З моменту отримання відповідачем даних коштів, свого зобовязання ОСОБА_2 не виконав. На сьогоднішній день гроші йому не повернуті. Відповідно до курсу НБУ з розрахунку за 1 дол. США 21,04 грн., сума позики еквівалентна 736 400 грн. 00 коп. Виходячи із встановленої відсоткової ставки в розписці, сума процентів від позики становить 530 208,00 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України, сума боргу з урахуванням індексу інфляції складає 1 361 446, 12 грн. та за 1 092 днів прострочення виконання зобов»язання 3 % річних становлять у розмірі 66 094,42 грн. Загальна сума заборгованості складає 1 855 922,93 грн. Тому просив стягнути з ОСОБА_2 борг у сумі 736 400,00 грн, інфляційні збитки 523 220,51 грн, відсотки 530 208,00 грн, три проценти річних 66 094, 42 грн та судові витрати.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та подав заяву в якій просив стягнути борг за курсом НБУ на день винесення рішення.

Відповідач в судове засідання не з"явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, у зв"язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення, згідно ст. ст. 224, 169 ч. 4 ЦПК України, за відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

При розгляді справи судом встановлено, що 01 червня 2012 року ОСОБА_1 передав, а ОСОБА_2 отримав у борг грошові кошти у розмірі 35 000,00 дол. США.

Отримані в борг кошти ОСОБА_2 зобовязувався повернути до спливу трьох місяців, тобто до 01 вересня 2012 року, що підтверджується власноручно написаною розпискою.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов"язковим для виконання сторонами.

Згідно ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається

Ст. 526 КЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Згідно ст. 527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок.

Порушення зобовязання у розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

При розгляді справи судом встановлено, що кошти за вищевказаним договором позики від 01 червня 2012 року відповідачем не повернуті.

В спростування зазначеного будь-яких доказів відповідачем суду не надано.

За нормою ч. ч. 1, 2 ст. 533 Цивільного кодексу України, грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до курсу НБУ станом на 15.10.2015 року 1 дол. США 21,93 грн., сума позики 35 000,00 дол. США еквівалентна 767 550 грн. 00 коп. Отже, за договором позики з ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути основну суму боргу у розмірі 767 550 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов"язання, на вимогу кредитора зобов"язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Індекс інфляції - це показник динаміки загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення, а ціни в Україні встановлені в гривні, а тому ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки виконання грошового зобов`язання, вираженого у гривні.

Беручи до уваги, що визначення в договорі грошових зобов`язань у іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, проте унеможливлює урахування відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов`язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті, а відтак, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення суми індексу інфляції.

Згідно з ч. 1 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами.

Відповідно до ч. 2 цієї ж статті, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З огляду на те, що ОСОБА_2 за розпискою повинен був повернути гроші в строк до 01 вересня 2012 року, то з цього часу він вважається таким, що прострочив виконання грошового зобов'язання, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої законом. Період прострочення з 01.09.2012 року по 28.05.2015 року нараховує 1 092 календарні дні.

Три відсотки річних за період прострочення зобов`язання 1 092 дні становить 66 094, 42 грн, що підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

З договору позики від 01 червня 2012 року вбачається, що сторони погодили проценти за правомірне користування грошовими коштами до моменту повного розрахунку у розмірі 2% в місяць.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України підставою застосування передбаченої цією нормою відповідальності є прострочення боржником виконання грошового зобовязання.

Правильним є стягнення з відповідача на користь позивача процентів за банківськими вкладами за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладнику, а також трьох процентів річних за несвоєчасне виконання грошового зобовязання на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України.

Таким чином, встановлені договором щомісячні проценти від суми позики, підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 складають загальну суму 530 208,00 грн

З урахуванням вищенаведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 суми боргу 767 550,00 грн, три проценти річних від простроченої суми 66 094, 42 грн, 2% щомісячно з дати прострочення 530 208,00 грн. А всього 1 363 852, 42 грн.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Оцінюючи подані докази в сукупності суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, що підтверджують укладення договору позики та неналежне виконання відповідачем умов договору. Тому позовні вимоги про стягнення суми боргу, трьох процентів річних, 2% щомісячно з дати прострочення підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Враховуючи наведене, з відповідача слід стягнути витрати повязані зі сплатою судового збору в розмірі 3654 грн, що підтверджується квитанцією № 0.0.409051227.1 від 14 липня 2015 року про сплату позивачем судового збору.

Керуючись ст.ст. 1046, 1047, 526,536, 610, 625, 1048 ЦК України та ст.ст.88, 208, 213-215, 294 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за розпискою задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, - суму боргу в розмірі 1 363 852 грн 42 коп (один мільйон триста шістдесят три тисячі вісімсот пятдесят дві грн. сорок дві коп.) , яка складається із суми основного боргу 35 000, 00 дол. США, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 15.10.2015 року еквівалентно 767 550, 00 грн (сімсот шістдесят сім тисяч пятсот пятдесят грн.), суми трьох процентів річних 66 094 грн 42 коп (шістдесят шість тисяч девяносто чотири грн. сорок дві коп.), процентів за користування грошовими коштами 530 208 грн 00 коп (пятсот тридцять тисяч двісті вісім грн.).

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 3654 грн. (три тисячі шістсот пятдесят чотири грн).

У решті позову відмовити.

Заява про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом десяти днів з дня отримання його копії до Києво-Святошинського районного суду Київської області.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Суддя