УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 листопада 2015 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Маліновська В.М., вивчивши позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1, про зобов'язання винести постанову про звільнення транспортного засобу з-під арешту,-

ВСТАНОВИВ:

До Шевченківського районного суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1, про зобов'язання винести постанову про звільнення транспортного засобу з-під арешту.

В обґрунтування звернення з позовом саме до Шевченківського районного суду м. Києва позивач посилається на положення ч. 2 ст. 114 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України), відповідно до яких позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Однак, посилання позивача на дану норму є безпідставними, оскільки, як вбачається зі змісту позовних вимог та матеріалів доданих до позовної заяви, позивач звертається до суду з позовом не про зняття арешту з майна, а про зобов'язання відповідача винести постанову про звільнення транспортного засобу з-під арешту, накладеного постановою державного виконавця Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції у виконавчому провадженні № 41703955.

Таким чином, при зверненні з вказаним позовом до суду позивачу слід було керуватись загальними правилами підсудності справ, визначеними у ст. 109 ЦПК України, відповідно до ч. 2 якої позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.

Разом з тим, звертаючись з позовом до суду, позивач зазначив, що відповідач знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що територіально не відноситься до дислокації Шевченківського району м. Києва.

Більш того, слід зазначити, що, заявлені в позовній заяві вимоги ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» підлягають розгляду в порядку, регламентованому розділом VII «Судовий контроль за виконанням судових рішень» ЦПК України, оскільки позивач фактично оскаржує бездіяльність державного виконавця, допущену під час виконання виконавчого листа № 206/3520/13-ц, виданого 05 листопада 2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська.

При цьому, відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Проте, ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до суду подано позов, а не скаргу, як то передбачено вищевказаними положеннями ст. 383 ЦПК України.

При цьому, відповідно до ч. ст. 384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Однак, як вбачається зі змісту позову та доданих до нього документів, виконавчий лист № 206/3520/13-ц був виданий 05 листопада 2013 року Самарським районним судом м. Дніпропетровська.

Водночас, згідно роз'яснень, які містяться в п. 12 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6, у зв'язку з поданням скарги на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби з порушенням правил підсудності суддя повертає скаргу заявникові на підставі п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України.

Згідно п. 4 ч. 3 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву позивачу у випадках коли справа не підсудна цьому суду.

З огляду на викладене, суддя прийшов до висновку, що даний позов не підсудний Шевченківському районному суду міста Києва та підлягає поверненню позивачу для подання до належного суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 109, 110, 114, 121, 209, 210, 383, 384 ЦПК України, суддя -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до Самарського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа: ОСОБА_1, про зобов'язання винести постанову про звільнення транспортного засобу з-під арешту - повернути позивачу для подання до належного суду.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд міста Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: