У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 грудня 2015 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договорів дарування недійсними,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що у зв'язку з невиконанням ОСОБА_3 зобов'язань за договором позики від 24 січня 2009 року ОСОБА_2 було подано позовну заяву до Броварського міськрайонного суду про стягнення боргу. В процесі розгляду заяви 02 квітня 2009 року суддею було винесено ухвалу про накладення арешту на майно ОСОБА_3 в порядку забезпечення позову, а саме: на земельні ділянки площею 0,08 га та 0,12 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1. Проте, незважаючи на наявність ухвали суду про накладення арешту на майно, відповідач 30 травня 2009 року уклав з ОСОБА_5, яка є його тещею, договори дарування вказаних земельних ділянок. Вважає, що вказані договори дарування, є фіктивними, вчиненими без наміру створення правових реальних наслідків та укладені відповідачем з метою уникнути виконання рішення суду про стягнення боргу за договором позики. Позивач просила визнати недійсними договори дарування земельних ділянок площею 0,08 га та 0,12 га, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, укладені між ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, на підставі досліджених у справі доказів, обґрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваних договорів дарування земельних ділянок недійсними з підстав фіктивності, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 08 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 11 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання договорів дарування недійсними.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов