Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами до відповідачів про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 28 травня 1983 року між позивачем та ОСОБА_2 було укладено шлюб. За час перебування у шлюбних відносинах в сторін народилось двоє дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2

17 листопада 2003 року сім'я реалізувала своє право на приватизацію житла та отримала свідоцтво про право власності на квартиру 102, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Казакова буд. 4а. Свідоцтво про право власності було зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що отримано відповідний витяг №2367787 від 21 грудня 2003 року. Згідно витягу кожному з співвласників квартири, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Каламбет ОСОБА_5, в рівних долях належить по 1/4 частці квартири.

23 травня 2007 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис № 245 від 23 травня 2007 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Враховуючи те, що після розірвання шлюбу спільне проживання є неможливим, виділити в натурі ? частину квартири є також з технічно неможливо, тому позивач просив припинити його право власності на ? частину в спільній частковій власності на спірну квартиру, визнати права власності на ? частину за ОСОБА_2 та стягнути з останньої залишок грошової компенсації вартості ? частини квартири в розмірі 17 341 грн.

Позивач в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідачі в судове засідання не з*явилися, про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності позовні вимоги визнали та просили задовольнити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі , чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що 28 травня 1983 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом серія 11-ЕД №332260 /а.с. 7/.

За час перебування у шлюбних відносинах в сторін народилось двоє дітей - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 /а.с. 8/

17 листопада 2003 року сім'я реалізувала своє право на приватизацію житла та отримала свідоцтво про право власності на квартиру 102, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Казакова буд. 4а. Свідоцтво про право власності було зареєстровано в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно, про що отримано відповідний витяг №2367787 від 21 грудня 2003 року. Згідно витягу кожному з співвласників квартири, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Каламбет ОСОБА_5, в рівних долях належить по 1/4 частці квартири. /а.с. 11/

23 травня 2007 року шлюб між позивачем та ОСОБА_2 було розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний запис № 245 від 23 травня 2007 року та видано свідоцтво про розірвання шлюбу /а.с.9/.Після розірвання шлюбу спільне проживання є неможливим.

Згідно висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з обєкта нерухомого майна від 04 листопада 2015 року № 25: квартира № 102, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Казакова буд. 4а, за технічними показниками ? частина не може бути виділена в натурі /а.с. 14/.

Ринкова вартість спірної квартири згідно висновку про оцінку майна від 02 листопада 2015 року становить 149 364 грн. /а.с. 17-30/, відповідно вартість ? частини спірної квартири становить 37 341 грн.

В матеріалах справи мається нотаріально посвідчена заява ОСОБА_1 про отримання ним 19 вересня 2007 року 20 000 грн. в якості компенсації за ? частину спірної квартири /а.с. 31/.

Частина 1 ст. 61 ЦПК України передбачає, що обставини, визнанні сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до положень ст. ст. 364, 365, 367 ЦК України кожен із співвласників має право на виділ його частки майна, що є у спільній частковій власності, в натурі або його поділ з дотриманням вимог ст. 183 ЦК України; у разі якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки; компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

- частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

- річ є неподільною;

- спільне володіння і користування майном є неможливим;

- таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Зі змісту зазначеної норми закону випливає, що припинення права особи на частку у спільному майні допускається за наявності будь-якого з передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України випадку, але лише в тому разі, коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Пленум Верховного Суду України в п. 6 постанови "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок" від 4 жовтня 1991 р. N 7 (з відповідними змінами та доповненнями) роз'яснив, що розмір грошової компенсації за неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку на час розгляду справи.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідачі визнали позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за можливе припинити право власності позивача на ? частину в спірній квартирі, визнавши право власності на цю частину за ОСОБА_2 та стягнути з ОСОБА_2 залишок грошової компенсації за ? частину спірної квартири в розмірі 17 341 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про припинення права власності на частку квартири та стягнення грошової компенсації вартості частки квартири задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_1 на ? частину квартири 102, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Казакова буд. 4а та визнавши право власності на цб частку за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 залишок грошової компенсації вартості ? частини квартири № 102, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Казакова 4а в розмірі 17 341 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.О. Демидова