Справа № 361/2368/15-ц
Провадження № 2/361/1406/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2015 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-5» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням кімнатами № 34 та № 35 у будинку № 298-А по вул. Київській в м. Бровари Київської області.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 10.01.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради ОСОБА_4, видано ордер на право зайняття сімєю у складі 4 осіб жилої площі кімнатах № 34 та № 35 у гуртожитку по вул. Київській, 298-А у м. Бровари.

29.04.2013 року ОСОБА_4 померла.

Зареєстрованими на даній житловій площі станом на теперішній час значиться він, його син ОСОБА_3 та ОСОБА_2

Далі вказує, що відповідач впродовж декількох років не проживає на спірній житловій площі, не бере участі у оплаті комунальних послуг, у звязку з чим виникла заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та підігріву води. Знятися із реєстрації у добровільному порядку не бажає, мотивуючи тим, що житлова площа у гуртожитку була надана його покійній матері ОСОБА_4 З підстав визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням змушений звернутися до суду.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснив, що впродовж чотирьох років відповідач не проживає у гуртожитку та не несе витрат по його утриманню.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні в позивачу.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, пояснив, що у 2012 році його мати ОСОБА_4 отримала ордер на право зайняття житлової площі у кімнатах № 34 та 35 у гуртожитку. Фактично він проживав у кімнаті № 34, до одруження та після періодично, то проживав, то не проживав на вказаній житловій площі. У звязку із народження дитини у 2014 році став проживати у м. Києві у батьків своєї дружини. У квітні 2015 року хотів переїхати проживати до спірної житлової площі, однак позивач став чинити йому перешкоди у доступі.

Судом до участі у даній справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_3 та КП «Житлово-експлуатаційна контора-5».

Третя особа ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що відповідач ОСОБА_2 проживав у спірних житлових кімнатах, користувався ними та здійснював оплату. З 2014 року позивач не проживає у спірному житловому приміщенні. Просить у позові відмовити.

Третя особа КП «ЖЕК-5» у судове засідання не зявилася, надіслала листа з проханням слухати дану справу у відсутності її представника.

Вислухавши пояснення позивача, його представника, заперечення відповідача, третьої особи, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 10.01.2012 року № 07 ОСОБА_4 на сімю у складі чотирьох осіб видано ордер на жилу площу у гуртожитку на право зайняття жилої площі у кімнатах № 34 та 35 розміром 30,3 кв.м у будинку № 298-А по вул. Київській у м. Бровари.

Згідно із довідкою форми № 3 від 18.03.2015 року № 102, виданою КП «ЖЕК-5» зареєстрованими за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 кім. № 34 та 35 значаться ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Із акту, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області від 23.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_2 з 2011 року на житловій площі кімнати № 34 та 35 у будинку № 298-А по вул. Київській у м. Бровари не проживає.

Відповідно до довідки № 91 від 20.03.2015 року, виданої КП «Броваритепловодоенергія» ОСОБА_1 має заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву води у розмірі 1480,44 грн.; за послуги з водопостачання та водовідведення 320,76 грн.

Заявляючи вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням позивач посилається на його тривалу відсутність за місцем реєстрації.

Судом допитувалися свідки з боку позивача.

Так, свідок ОСОБА_6 пояснила, що відповідач протягом 4 років не проживає у спірному помешканні, після одруження фактично мешкає у м. Києві. Зі слів позивача їй відомо, що ОСОБА_2 не сплачував комунальні послуги у звязку з чим виникла заборгованість.

Свідок ОСОБА_7 пояснив, що є родичем позивача. Відповідач у спірному житлі з часу одруження не проживає. Особисто він у помешканні позивача був два роки тому.

Суд не може прийняти за основу покази даних свідків, так як вони ґрунтуються на субєктивних поглядах, не підтверджені зібраними у справі доказами та не свідчать жодним чином про не проживання відповідача.

На підтвердження факту проживання у спірному житлі відповідач ОСОБА_2 надав до суду акт від 27.04.2015 року. Так, з комісійного акту, складеного КП «ЖЕК-5» вбачається, що на момент перевірки на предмет проживання ОСОБА_2 у кімнатах № 34-35 по вул. Київській, 298-А виявлено, що останній проживає за вказаною адресою, що також підтвердив і ОСОБА_1

З копій квитанцій вбачається, що відповідач проводив сплату за надані комунальні послуги за липень жовтень 2014 року.

Згідно із висновками по заявах ОСОБА_2, складеними Броварським МВ ГУ МВС України у Київській області 28.04.2015 року та 21.09.2015 року позивачем чинилися відповідачу перешкоди у доступі до спірного житла.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.ст. 6, 127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватись для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до ст.71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

ОСОБА_8 Міністрів УРСР від 3 червня 1986 року № 208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст. 131 ЖК України визначається порядок користування гуртожитком, зокрема, можливість збереження права користування жилою площею у гуртожитку при тимчасовій відсутності деяких категорій громадян (п. 13 Примірного положення).

Разом з тим, а також відповідно до ч. 8 ст. 8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст. ст. 71, 72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 212 ЦПК України щодо оцінки доказів.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто саме відповідач повинен довести, що він з поважних причин був відсутній за місцем реєстрації понад шість місяців.

Оцінивши докази по справі в їх сукупності та враховуючи вищевказані норми чинного законодавства, суд вважає, що надані позивачем докази на обґрунтування своїх вимог не підтверджують безперервну відсутність відповідача понад шість місяців без поважних причин у спірних кімнатах. А тому позовні вимоги є недоведеними і такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3, комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-5» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко