АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 626/1923/15-ц Головуючий суддя І інстанції Яценко Є. І.
Провадження № 22-ц/790/8737/15 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: Спори, що виникають із житлових правовідносин
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Шаповал Н.М.,

суддів: Кіпенка І.С.,

Пшенічної Л.В.,

за участю секретаря - Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа - Красноградська міська рада Харківської області, про поновлення порушеного права,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що вона є співвласницею 1/6 частини житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину від 29.08.2000 року. Вказана частина житлового будинку з надвірними будівлями належала її матері, ОСОБА_5, яка з 1953 року володіла, користувалась та розпоряджалась своїм майном та померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

ОСОБА_2 зазначає, що співвласниками вказаного житлового будинку є ОСОБА_6, якій належить ? частина вказаного будинку та ОСОБА_7, якому належить 1/3 частина будинку з надвірними будівлями.

Посилаючись на те, що відповідачі чинять їй перешкоди у користуванні входом/виходом, в»їздом/виїздом на вулицю Шевченка в м. Красноград Харківської області, просила зобов»язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не перешкоджати їй в облаштуванні своєї хвіртки на АДРЕСА_1. Стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 243,60 грн.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставиться питання про скасування вказаного рішення суду першої інстанції та ухвалення нового, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, вирішити питання про судові витрати. Посилається на порушення удом норм матеріального та процесуального права.

Перевіряючи законність і обгрунтованість судового рішення відповідно до вимог ч.1 ст.303 ЦПК України - у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія не знаходить підстав для задоволення апеляційної скарги.

Приймаючи рішення про відмову у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що позивчка не надала доказів на підтвердження своїх вимог, зокрема, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 порушують право користування ОСОБА_2 входом на АДРЕСА_1

Судова колегія погоджується з такими висновками суду першої інстанції за таких підстав.

Судом встановлено, що співвласниками житлового будинку по АДРЕСА_1 у м. Красноград Харківської області є позивачка, якій належить 1/ 6 частина домоволодіння, ОСОБА_3 та ОСОБА_7, яким належить відповідно 1/2 та 1/3 частини вказаного будинку.

В період з 1953 р. склався певний порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, в м. Красноград.

Рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 19 березня 1992 року було встановлено порядок користування земельною ділянкою за вказаною адресою і зазначено, що станом на 19.03.1992 року всі співвласники користуються відокремленими, обгородженими один від одного частинами земельної ділянки, розсадили на них дерева та чагарники. Тому був закріплений порядок користування даною земельною ділянкою між співвласниками з врахуванням фактично сформованого між ними порядком користування.

Також за рішенням суду було виділено в користування земельну ділянку площею 293,37 кв.м зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_2 в м. Красноград, ОСОБА_8 370,97 кв.м зі сторони домоволодіння по АДРЕСА_2 в м. Красноград, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 682,3 кв.м зі сторони фабрики «Україна» в м. Красноград (яка знаходиться на АДРЕСА_1). В подальшому, на виконання рішення Сахновщинського районного суду судовим виконавцем Красноградського райсуду в присутності мешканців будинку було виділено земельні ділянки в натурі та забиті кілки. Як пояснили сторони та свідок ОСОБА_7, саме з врахуванням розташування даних кілків мешканцями будинку були замінені деревяні забори на металеву сітку без облаштування хвірток між собою.

Зазначене підтверджуються копією викопіювання плану домоволодіння по АДРЕСА_1 в м. Красноград відповідно до якої земельну ділянку розподілено на три частини із зазначенням фактичних меж, які існували на той час і в подальшому були закріплені рішенням суду. Згідно з даним викопіюванням кожна земельна ділянка обладнана окремим виходом на вулицю.

Отже, вказаним рішенням суду було закріплено існуючий порядок користування, визначено розміри земельних ділянок та зазначено з боку яких вулиць останні закріплені за співвласниками. Покійна мати позивача весь час з дня проголошення рішення і до самої смерті користувалась земельною ділянкою яка була виділена їй та облаштувала вихід саме на вулицю Горького.

Згідно п.22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 16.04.2004 р №7 (зі змінами від 19.03.2010 р. №2) «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» передбачено, що якщо при вирішенні спору про встановлення порядку користування земельною ділянкою суд установить, що співвласники визначили порядок користування й розпорядження земельною ділянкою, для зміни якого підстав немає, він ухвалює рішення про встановлення саме такого порядку. У резолютивній частині рішення в такій справі суд залежно від її обставин повинен вказати розміри й межі тих ділянок, які має використовувати кожна зі сторін, і тих, які виділено для спільного користування, а також зазначити, як сторони мають проходити до будинку, будівель, споруд та на вулицю.

Відповідно до п.22-1 вищевказаної Постанови, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що право користування земельною ділянкою перейшло до позивачки в тих самих розмірах, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача, тобто у її матері, ОСОБА_8 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Крім того, із акту обстеження прилеглої території домоволодіння по АДРЕСА_1 у м. Краснограді від 26 серпня 2015 року вбачається, що саме ОСОБА_2 самвільно замінита замок на вході домоволодіння ОСОБА_3, чим спричинила незручності заявниці. ( а.с. 8)

Суд повно та всебічно з»ясував обставини по справі, наданим доказам дав належну оцінку і постановив законне рішення.

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 16 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді: