Провадження № 2/161/3661/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2015 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої судді Плахтій І.Б.,

з участю секретаря Стецюка Р.В.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Луцька цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно за законом, --

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 Луцької державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. Позов мотивує тим, що в жовтні 1988 року помер її брат ОСОБА_5 За життя, Луцькою міською радою йому було виділено квартиру по вул. Данила Галицького, 7/4 в м. Луцьку. Однак належним чином право власності на майно він не оформив. Рішенням Луцької міської ради вищевказана квартира була передана дружині померлого ОСОБА_6, яка в подальшому приватизувала її. Після смерті брата, позивач проживала з його дружиною, оскільки остання, зважаючи на її похилий вік та відсутність близьких родичів, потребувала догляду. 10.11.2014 року ОСОБА_6 померла. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй майно, в тому числі, на квартиру за адресою: м. Луцьк, вул. Данила Галицького, 4/7. Зазначає, що вона є спадкоємцем четвертої черги за законом як така, що проживала із спадкодавцем однією сімєю не менш, як пять ороків до часу відкриття спадщини, інших спадкоємців немає. Зверталася до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини, однак, через відсутність заповіту та родинних відносин з спадкодавцем не може оформити спадкові права, в установленому законом порядку.

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно квартиру АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_6.

Ухвалою суду від 25.08.2015 року у справі було замінено неналежного відповідача ОСОБА_4 луцьку державну нотаріальну контору на відповідача ОСОБА_3

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Просила позов задовольнити з підстав викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ст. ст. 74-76 ЦПК України.

В судовому засіданні 19.10.2015 року відповідач та його представник заявляли про те, що мають намір звернутися з зустрічним позовом. Однак, жодних заяв, пояснень чи заперечень по суті позову суду не надали.

Заслухавши пояснення представника позивача, пояснення свідка, дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 померла 10 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕГ № 163425 (а.с. 5).

З свідоцтва про право власності на житло від 08.09.2005 року вбачається, що ОСОБА_6 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 8).

Отже, після смерті спадкодавця ОСОБА_6 відкрилась спадщина, яка складається з квартири АДРЕСА_2.

Заповіт на спадкове майно померла ОСОБА_6 не складала. А тому, в даному випадку спадкування здійснюється за законом.

Спадкоємців1-3 черг у спадкодавця немає.

З матеріалів спадкової справи, заведеної до майна померлої ОСОБА_6 вбачається, що в установлений законом строк до ОСОБА_4 Луцької державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав звернулися позивач ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Однак, жоден з них не отримав свідоцтва про право на спадщину.

У видачі свідоцтва позивачу ОСОБА_2 було відмовлено у звязку з відсутністю заповіту та родинних відносин з ОСОБА_6 Закією, про що нотаріусом було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 14).

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні з пояснень свідка ОСОБА_7 (сусідка спадкодавця), встановлено, що позивач ОСОБА_2 є рідною сестрою чоловіка померлої ОСОБА_6. Після смерті ОСОБА_5, з середини 2008 року позивач залишилася жити у ОСОБА_6, допомагала по господарству, жили як сестри. Похорон організувала позивач. Інших родичів, крім позивача та її дітей у померлої не було, і про існування таких ОСОБА_6 ніколи на казала.

Тобто, позивач ОСОБА_2 є спадкоємцем четвертої черги за законом після смерті ОСОБА_6, як така, що проживала зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 прийняла спадщину шляхом звернення до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст. 1269 ЦК України.

Стороною відповідача, якій було відомо про даний спір, не надано суду жодного доказу належності до кола спадкоємців після смерті ОСОБА_6

Проаналізувавши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про те, що за позивачем слід визнати право власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6, яка померла 10 листопада 2014 року, а саме на квартиру АДРЕСА_3.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 256 ЦПК України, на підставі ст.ст. 328, 1220, 1222, 1258, 1264, 1269 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на спадкове майно за законом, що залишилось після смерті ОСОБА_6, яка померла 10 листопада 2014 року, а саме на:

- квартиру АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій