Справа № 226/3725/15-ц
Провадження № 2/226/1668/2015
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2015 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області в складі:

головуючого судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 міської ради

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 міської ради про визнання права власності на спадщину і в обґрунтування позову зазначила, що 27 грудня 2003 р. померла її бабуся ОСОБА_4, з якою позивач проживала однією сімєю за адресою: Донецька обл., м.Димитрова, вул. Краснофлотська, буд.73, з 2002 року. Після смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, яка складається із права власності на буд. 73 по вул. Краснофлотська м.Димитров. Батько позивача ОСОБА_5, син спадкодавця, помер 19.08.2002 р. Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_4С, інших спадкоємців не має. Після смерті ОСОБА_4 позивач продовжила проживати у спадковому будинку, вела в ньому господарство та підтримувала будинок у належному стані, відмову про прийняття спадщини не заявляла, фактично вступивши у шестимісячний строк в управління та володіння спадковим майном, розпорядившись речами звичайної домашньої обстановки та вжитку та таким чином прийняла спадщину у вигляді будинку. Однак звернувшись до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину позивач отримала відмову через те, що сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини та через відсутність правовстановлюючих документів щодо належності нерухомого майна спадкодавцеві. Крім того, нотаріусу не було надано оригіналу свідоцтва про право на спадщину за законом зареєстрованого у БТІ. Свідоцтво про право на спадщину за законом відсутнє у позивача через його втрату. Можливості встановити факт прийняття спадщини після смерті спадкодавця та отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, окрім судового розгляду зазначеного питання у позивача не має, що змушує позивача звернутися до суду з позовною заявою. Просила встановити факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 та визнати за нею право власності на будинок № 73 по вул.Краснофлотській в м.Димитров Донецької області.

Сторони та їх представники до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, від позивача та її представника надійшли заяви з проханням розглянути справу без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягали. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, не заперечує проти задоволення позовних вимог.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не зявилися до суду.

Судом встановлено, що будинок номер 73 по вулиці Краснофлотській в місті Димитров Донецької області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Красноармійською державною нотаріальною конторою 02.07.1995 року, належить ОСОБА_4, реєстр 2-1724 (а.с. 13,14).

27 грудня 2003 року ОСОБА_4 померла (а.с. 6).

Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з жилого будинку номер 73 по вулиці Краснофлотській в місті Димитров Донецької області. Згідно з технічним паспортом на будинок, його загальна площа становить 56,9 кв.м., житлова площа становить 39,4 кв.м., до господарських будівель віднесено літню кухню, сарай, вбиральня, водопровід, які позначені літерами: Б-1 літня кухня, Д-1, Г-1 - сараї, Е-1 вбиральня, І водопровід (а.с. 10-12).

Син ОСОБА_4 ОСОБА_5, який доводиться позивачу батьком, помер раніше своєї матері 19 серпня 2002 року (а.с. 7).

За даними ОСОБА_3 державної нотаріальної контори, наданими станом на 24 грудня 2015 року, після смерті ОСОБА_4, спадкова справа не відкривалась, заповіти від її імені не посвідчувалися (а.с. 37, 38, 39).

У видачі свідоцтва про право на спадщину, позивачу ОСОБА_1 відмовлено з причини пропуску шестимісячного строку для подачі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину та ненадання правовстановлюючого документу на спірний будинок (а.с. 18, 19).

Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до приписів ст.524 Цивільного кодексу Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Відповідно до статті 529 ЦК УРСР, в редакції 1963р., що діяв на час відкриття спадщини, спадкоємцями першої черги за законом є діти спадкодавця та той з подружжя, який його пережив в рівних частинах. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

За змістом ст.549 ЦК УРСР, в редакції 1963р., визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майно протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з довідкою та актом виконавчого комітету ОСОБА_3 міської ради від 03.12.2015 року, ОСОБА_4 була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та мешкала там разом з ОСОБА_1 з 2002 року до 27.12.2013 року (а.с. 20, 21, 22).

Крім того, факт проживання позивача зі спадкодавцем на момент її смерті в судовому засіданні підтвердили свідки.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що за адресою: м.Димитров вул.Краснофлотська, 73 мешкала бабуся ОСОБА_4. Позивач є її ріднею, вони вели господарство разом. У перші півроку після смерті, позивач доглядала за цим будинком, мешкала в ньому після смерті бабусі.

Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що позивача знає як сусідку. Також знала померлу бабусю. Після смерті ОСОБА_8 позивач у перші півроку доглядала за будинком померлої, поралася по господарству. Вона це бачила, оскільки їх земельні ділянки розташовані поруч, позивач там мешкала.

Свідок ОСОБА_9 пояснила суду, що вона на цій вулиці квартальна. Позивач мешкала разом з бабусею та продовжила проживати після смерті бабусі, доглядала за будинком.

Відповідно до ст.392 ЦК України - власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно з ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З урахуванням того, що позивач фактично прийняла спадщину то згідно ст. 549 ЦК УРСР, в редакції 1963р., визнається, що спадщина належить їй з моменту відкриття спадщини.

Згідно з п.3.3. листа ВССУ від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13 право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 1299 ЦК України право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Таким чином, право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця після державної реєстрації такого майна.

З огляду та не, що право власності ОСОБА_4 на буд. 73 по вул. Краснофлотська м.Димитров Донецької обл., зареєстровано у відповідному реєстрі прав власності, що підтверджується інформацією БТІ м.Димитров, яке здійснювало відповідну реєтрацію, суд вважає, що вимоги позивача про визнання права власності на спірний будинок підлягають задоволенню.

Представник відповідача ОСОБА_3 міської ради позов визнав. Відповідно до частини четвертої статті 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд ухвалює рішення про задоволення позову за наявності для того законних підстав.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, ст.ст. 328, 392, 1299, керуючись ст.ст.11, 57, 208, 209, 174, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності, задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , яка померла 27.12.2003р.

Визнати за ОСОБА_1 28.12.1977р.н. право власності на будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул.Краснофлотська, 73, м.Димитров Донецької області.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін