АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/8214/15 Головуючий 1 інстанціїРибальченко І.Г.
Справа № 2014/2-225/11 Доповідач: Коваленко І.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2015 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Коваленко І.П

суддів Бездітко В.М.,ОвсянніковоїА.І.,

при секретарі Чабан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 на рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

В вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до Красноградського районного суду з позовом до ОСОБА_3 Миколаївнипро стягнення заборгованості за договором б/н від 28.02.2011 року, у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору.

В обґрунтування вимог зазначала, що відповідно до укладеного договором б/н від 28.02.2011 року ОСОБА_3 отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Правилами користування платіжною карткою складає між нею та Банком кредитний Договір підтверджується підписом у заяві. При укладанні Договору сторонни керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, наддав заяву, в якій позовні вимоги підтримав, згоден на розгляд справи в його відсутності.

Відповідач в судове засідання не прибула, наддала заперечення, в яких позовні вимоги не визнала.

Рішенням Красноградського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ІІриватБанк" заборгованість 2906, 39 грн., а також судовий збір в сумі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2просить рішення суду скасувати та у задоволенні позову ПАТ КБ «Приват Банк» відмовити, посилаючись на незаконність, необґрунтованість рішення, ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши суддю доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обов'язків , встановлених договором позики, щодо забезпечення повернення позики, а також у разі втрати забезпечення виконання зобов'язання або погіршення його умов за обставин, за які позикодавець не несе відповідальності, позикодавець має право вимагати від позичальника достроково повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Із матеріалів справи вбачається, що відповідно до анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приват Банку ОСОБА_3 28.02.2011 року відкрила дебетову особисту карту (а.с.6).

01.03.2011 року вона підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки "Універсальна" (а.с.7).

На цій підставі їй було надано кредит у сумі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Згідно копії свідоцтва про шлюб ОСОБА_3 08 листопада 2011 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_4, і її прізвище змінилося на "Шевченко".

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором.

Згідно п.2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісії.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 30 червня 2015 року за період з 01 березня 2011 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 2906,39 грн., яка складається з: 898,88 грн. - заборгованість за кредитом; 1392,92 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 614,59 грн. - судові штрафи.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник банку надав витяг з особового рахунку відповідачки та інформацію по картці, з якого вбачається, що строк дії картки 01.2014 року, останній платіж був здійснений в серпні 2012 року.

Враховуючи вищенаведене колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги стосовно пропуску строку позовної давності обґрунтовано не прийняті судом першої інстанції та не приймаються колегією суддів.

Посилання представника відповідачки на те, що інформація по картці, яка надана представником позивача в судовому засіданні апеляційної інстанції не відноситься до вищезазначеного договору колегією суддів не приймаються, оскільки представник банку пояснив, що дата відкриття картки зазначена 27.01.2010 року, т.я. це дата виготовлення картки, а відповідно до витягу з особового рахунку відповідачки, використовуватись вона почала саме з часу укладення договору з 28.02.2011 року.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду законне і обґрунтоване, постановлено з дотриманням вимог матеріального в процесуального права і підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

На підставі наведеного та керуючись п.1ч.1 ст.307, 308, 313, п.1 ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі її представника ОСОБА_2 Віталіївни- відхилити.

Рішення Красноградського районного суду Харківської області від 26 жовтня 2015 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -