АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/1962/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1881/К/15 суддя Літвіненко Н.А.
Категорія № 27 (I) Доповідач Братіщева Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.,

суддів: Грищенко Н.М., Чорнобука В.І.,

секретар: Петренко К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення грошових коштів, розміщених на банківському строковому вкладі «Класік» від 26.11.2014 року, -

ВСТАНОВИЛА:

В травні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» (надалі ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») про стягнення грошових коштів, розміщених на банківському строковому вкладі «Класік» від 26.11.2014 року. В обґрунтування позову зазначив, що 26 листопада 2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» укладено договір-заяву банківського строкового вкладу (депозит) «Класік» на 1 міс. в національній валюті № 305835/40732/1-14. Згідно Договору ним був внесений на вкладний рахунок № 2630.0008322.003 грошові кошти в сумі 80000 грн. на строк з 26.11.2014 року по 26.12.2015 року, відповідно до меморіального ордера № 39111771 від 26.11.2014 року. Відповідно до п. 5 Договору, вкладник має право повернути вклад по спливу строку розміщення банківського вкладу, а також достроково повернути вклад.

Для повернення суми вкладу, відповідно до умов договору, він 02.03.2015 року звернувся із заявою до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про повернення банківського вкладу. Однак відповідач зобовязання за договором не виконав та не повернув належні йому грошові кошти.

Просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на свою користь заборгованість за договором-заявою банківського строкового вкладу (депозит) «Класік» № 305835/40732/1-14 від 26.11.2014 року в розмірі 80000 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» задоволено.

Стягнуто з Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь ОСОБА_2 80000 грн. за депозитним вкладом від 26.11.2014 року № 305835/40732/1-14.

Стягнуто з Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь держави судовий збір у розмірі 800 гривень.

В апеляційній скарзі представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, поставив питання про скасування оскаржуваного рішення та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги представник відповідача зазначив, що судом першої інстанції на адресу Банку не була надіслана копія ухвали про відкриття провадження з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, у звязку з чим відповідач не був обізнаний щодо змісту позовних вимог ОСОБА_2 Також вважає, що суд не врахував, що, відповідно до п. 5.2 Основних умов, письмову вимогу про повернення вкладу позивач подав не в день закінчення строку розміщення вкладу, а лише у квітні 2015 року до Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в той час як йому слід було звернутись до відділення № 9, де було відкрито депозитний вклад.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення суду відповідає.

Факт внесення відповідної суми грошових коштів позивачем ОСОБА_2 на депозитний рахунок Банку підтверджується матеріалами справи та не заперечується відповідачем.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався на те, що Банк повинен повернути йому внесені на депозитний рахунок кошти.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції керувався ст.ст. 525, 526, 1058 ЦК України та дійшов висновку, що Банком порушені умови договору депозитного вкладу та безпідставно не повернуті грошові кошти вкладнику за його заявою.

Колегія суддів погоджується із даним висновком суду, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, однією із засад цивільного законодавства є свобода договору.

Статтею 627 ЦК України визначено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно приписів чинних правових положень (ч. 1 ст. 1058 та ч.1 ст. 1060 ЦК, абзац 1.2 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами) за договором банківського вкладу з фізичною особою банк зобов'язаний повернути вклад на умовах, передбачених договором (на вимогу, зі спливом встановленого договором строку або на інших умовах повернення), та в будь-якому випадку вклад або його частина повинні бути видані на першу вимогу вкладника.

Грошові кошти повертаються банками готівкою або у безготівковій формі на зазначений у договорі рахунок вкладника для повернення коштів чи за заявою вкладника на інший його рахунок (п.3.2 гл. 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, п. 10.12 гл. 10 Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах).

З аналізу вищезазначених норм закону вбачається, що зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника у ньому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак ненадання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним (постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-140цс 13).

Відповідно до статті 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність», вклад (депозит) це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору.

Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-247цс14 від 28 січня 2015 року, яка в силу ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Пунктом 3.3 Глави 3 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Національного банку України № 516 від 03 грудня 2003 року передбачено, що за договором банківського вкладу (депозиту) незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, розміщених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором.

Матеріалами справи встановлено, що 26 листопада 2014 року між позивачем та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір-заява про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» (надалі Договір) на 1міс. в національній валюті № № 305835/40732/1-14 (а.с. 6).

Згідно Договору позивач передав Банку відповідачеві 80000 грн., що підтверджується меморіальним ордером № 39111771 від 26.11.2014 із штампом банку (а.с. 10).

Позивач ОСОБА_2 забажав повернути свій вклад по закінченню строку передбаченого п. 5 Договору та 02 березня 2015 року звернувся до Банку з заявою про повернення депозитного вкладу у сумі 80000 грн. З аналогічними заявами позивач звертався до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 08 квітня 2015 року, 21 квітня 2015 року та просив видати грошові кошти готівкою (а.с. 7-9). Однак, на вказані заяви позивач не отримав будь-якої відповіді з приводу свого звернення, грошові кошти в порушення умов вказаного договору повернуті позивачу не були.

Відповідно до п. 6 Договору-заяви, після закінчення строку, визначеного п. 1 цього Договору-заяви, Вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах передбачених положеннями п. 5.2 Основних умов.

Згідно п. 5.2 Основних умов, у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, та умовами якого передбачена можливість продовження строку розміщення строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у договорі-заяві, Вкладник у випадку його бажання не продовжувати подальше розміщення Вкладу, отримати кошти з Строкового вкладного рахунку шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний/ картковий рахунок або інший вкладний рахунок, а дію договору припинити, зобовязаний надати Банку письмову вимогу не пізніше дати закінчення строку Строкового вкладу, визначеного договором-заявою. В разі ж, коли Вкладник не надав Банку зазначену письмову вимогу та не вимагає повернення Вкладу після закінчення строку, визначеного Договором-заявою, строк розміщення Строкового вкладу вважається продовженим з наступного дня, після закінчення строку, визначеного Договором-заявою, на строк, що дорівнює початковому строку розміщення Строкового вкладу. Після закінчення кожного строку, на який було продовжено розміщення Строкового вкладу, кошти зі Строкового вкладного рахунку можуть бути повернуті Вкладникові за його письмовою вимогою на умовах, визначених у абзаці першому цього пункту Основних умов, а дія Договору припиняється.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення позивачем порядку дострокового повернення вкладу, а саме те, що письмову вимогу про повернення вкладу позивач подав не в день закінчення строку розміщення вкладу, а лише у квітні 2015 року до Криворізької філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», в той час як йому слід було звернутись до відділення № 9, де було відкрито депозитний вклад, колегія суддів не приймає до уваги, з наступних підстав.

Європейський суд з прав людини у справі «ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ» зазначив, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом. У цьому ж рішенні Європейський суд з прав людини нагадав, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції і є одним з основоположних елементів правової держави (NejdetSahin і PerihanSahin проти Туреччини, № 13279/05, § 56, 20 жовтня 2011 року).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності ОСОБА_2, ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Посилання в апеляційній скарзі про не надіслання Банку ухвали про відкриття провадження по справі, не приймаються до уваги колегією суду, у звязку з тим, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач був обізнаний про дату призначення справи до розгляду, визначену ухвалою про відкриття провадження, копія якої, разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів була надіслана на адресу Банку.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Л.А. Братіщева

Судді: Н.М. Грищенко

ОСОБА_3