Справа № 752/2063/15-ц
Провадження по справі № 2/752/2557/15
У Х В А Л А

06.02.2015 року Голосіївський районний суд м. Києва в складі головуючого судді - Калініченко Л.С., при секретарі Хмарук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМТОРГ» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Будінвест» про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних в частині вимог про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в :

до Голосіївського районного суду м.Києва надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМТОРГ» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Будінвест» про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав №12/01-15/17 від 12.01.2015 року.

У позові позивач просить забезпечити позов шляхом заборони органам Державної реєстраційної служби та її територіальним підрозділам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо Приватного підприємства «Фонд Помощи Правоохранительным органам «Отечество».

В обґрунтування заяви позивач зазначає, що 09.01.2015 року між ТОВ «Транс-Будінвест» та ТОВ «МДМТОРГ» укладено договір позики грошових коштів.

У забезпечення зобов»язання за договором позики між Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Будінвест» та Товариством з обмеженою відповідальністю «МДМТОРГ» укладено договір застави корпоративних прав.

Відповідно до п.2 Договору застава, майном, що передається у заставу за даним Договором, є частка в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Приватного підприємства «Фонд Помощи Правоохранительнім органам «Отечество» у розмірі 100% з усіма майновими правами та обов'язками учасника Товариства відповідно до його Статуту та чинного законодавства України.

Крім того, 12.01.2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Транс-Будінвест» укладено договір купівлі-продажу корпоративних прав.

Відповідно до п.1.1 Договору купівлі-продажу Продавець зобов'язується передати у власність Покупцю частку в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю Приватного підприємства «Фонд Помощи Правоохранительнім органам «Отечество» у розмірі 100% з усіма майновими правами та обов'язками учасника Товариства відповідно до його Статуту та чинного законодавства України, а покупець зобов'язується прийняти цю Частку та сплатити за неї грошову суму відповідно до умов цього Договору.

Пунктами 1.4.1 та 1.4.2 Договору купівлі-продажу передбачено, що право власності на Частку, яка відчужується за цим Договором, переходить до Покупця з моменту проведення державної реєстрації змін до установчих документів Товариства.

Позивач зазначає, що у разі проведення державної реєстрації змін до установчих документів та у випадку невиконання своїх зобов'язань за Договором позики, Позивач буде позбавлений можливості скористатися своїм правом на звернення стягнення на предмет застави, що є прямим порушенням його прав та інтересів.

У зв'язку з наведеним позивач просить забезпечити позов шляхом заборони органам Державної реєстраційної служби вчиняти будь-які реєстраційні дії, а саме вносити зміни до ЄДРПОУ, оскільки вважає, що існує загроза можливості неповернення коштів за договором позики, крім того, позивач буде позбавлений можливості скористатися правом звернення стягнення на предмет застави.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст поданої заяви про забезпечення позову, суд приходить до висновку, що заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Законом передбачено, що забезпечення позову можливе лише в разі достатньо обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов'язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, за якої може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Свою заяву про забезпечення позову представник позивача обґрунтовує можливістю проведення державної реєстрації змін до установчих документів та у випадку невиконання своїх зобов'язань за Договором позики, на думку позивача, останній буде позбавлений можливості скористатися своїм правом на звернення стягнення на предмет застави, що є прямим порушенням його прав та інтересів.

Крім того, враховуючи положення Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" вважає за необхідне зазначити, що матеріали позовної заяви не дають суду підстав для висновку про дійсне існування спору між сторонами.

Оскільки ч.3 ст.151 ЦПК України передбачає, що забезпечення позову допускається виключно у разі якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а зазначене в заяві позивача обґрунтування не надає суду підстав для такого висновку, суд вважає, що в задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 151, 153, 293 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МДМТОРГ» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Транс-Будінвест» про визнання недійсним договору купівлі-продажу корпоративних прав - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя