Справа №666/4777/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2015 року Дніпровський районний суд міста Херсона у складі:

головуючого судді Решетов В.В.,

за участю секретаря Кліментовська О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання права спільної сумісної власності, визнання права власності на частку в майні,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому зазначила, що вона з метою створення сім'ї почала проживати з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах з січня 2007 року. З цього часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Позивач також зазначає, що всі їх знайомі та родичі сприймали їх як сім'ю, разом запрошували на свята, вітали зі святами та днями народження.

З метою створення власної оселі в 2008 році вони вирішили побудувати власний будинок по АДРЕСА_1, проте, оскільки земельна ділянка, на якій проектувалося будівництво житлового будинку належала відповідачу на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, всі дозвільні та технічні документи видавались та виготовлялись на ім'я відповідача.

Рішенням виконкому Дніпровської районної у місті Херсоні ради відповідачу було дозволено будівництво одноповерхового житлового будинку на земельній ділянці у АДРЕСА_1. Також Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області було видано Сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, яким було засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта - житлового будинку садибного типу, одноповерхового, загальною площею 69,1 кв.м з господарськими спорудами і будівлями.

На ім'я відповідача виконкомом Дніпровської районної у місті Херсоні ради на підставі рішення, було видано свідоцтво про право власності на домобудівлю, яка складається з житлового будинку і гаражу, та розташована у АДРЕСА_1.

Разом з цим позивач зазначає, що будинок вони будували за спільні кошти, мали єдиний бюджет, в інтересах сім'ї, оскільки власного житла не мали, будівельні матеріали купувалися за спільні кошти (за пенсії та зарплати). Коли частина будинку була придатна для житла, вони стали проживати там, одночасно продовжуючи будівництво.

З 2008 року позивач, як дружина відповідача, проживала з ним за адресою АДРЕСА_1. А тому позивач вважає, що між ними існували фактичні шлюбні відносини, тобто проживання чоловіка та жінки однією сім'єю, які породжують ті самі юридичні наслідки майнового характеру, що і перебування у зареєстрованому шлюбі. Зокрема все майно, набуте фактичним подружжям, належить їм на праві спільної сумісної власності, частки фактичного подружжя у разі поділу їхнього спільного майна вважаються рівними, вони мають рівні права щодо користування, володіння та розпорядження спільним майном. У зв'язку з чим позивач звернулась до суду із даним позовом та просить суд встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2007 року по дату звернення до суду; визнати домоволодіння АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 614 кв.м, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали, просили з підстав викладених їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення та просили відмовити в повному обсязі.

Вислухавши позивача, представника позивача, відповідача, представника відповідача, допитавши свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Статтею 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у тому разі коли є спір про право він розглядається в порядку позовного провадження.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 своєї Постанови від 21.12.2007 р. N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при застосуванні ст.74 Сімейного кодексу України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено згідно витягу з рішення №160 від 14.03.2008 року Виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради Про індивідуальне будівництво за адресою: АДРЕСА_1, вирішено дозволити будівництво одноповерхового житлового будинку розміром 10,50х11,90 на земельній ділянці у АДРЕСА_1, ОСОБА_2.

Згідно Сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстраційний номер НОМЕР_1 виданого 28.01.2010 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Херсонській області засвідчено відповідність закінченого будівництва об'єкту - житлового будинку садибного типу, одноповерхового, загальною площею 69,1 кв.м, з господарськими спорудами і будівлями відповідно до технічного паспорту, державним стандартам, будівельним нормам та правилам, за адресою: АДРЕСА_1. Забудовник об'єкта - ОСОБА_2.

Відповідно Свідоцтва про право власності на домобудівлю від 15.02.2010 року Виконавчим комітетом Дніпровської районної у м.Херсоні ради засвідчено, що домобудівля АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2.

Також згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно Херсонського державного бюро технічної інвентаризації №25395695 від 23.02.2010 року житловий будинок АДРЕСА_1 1/1 частина належить ОСОБА_2.

Відповідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 26.06.2007 року виданого Херсонським міським управлінням земельних ресурсів ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,0614 га у межах згідно з планом за адресою: АДРЕСА_1. Цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Згідно Свідоцтва НОМЕР_3 про право власності на житло від 02.10.2001 року Фондом комунального майна м.Херсона посвідчено, що квартира АДРЕСА_2, дійсно належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 та членам його сім'ї ОСОБА_3, ОСОБА_4.

Також згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.05.2013 року ОСОБА_2 продав земельну ділянку площею 0,0544 гектар за адресою: АДРЕСА_3.

Відповідно до Довідки №7 від 17.08.2015 року виданої головою органу самоорганізації населення - квартального комітету №15 ОСОБА_2, згідно якої він проживає за адресою: АДРЕСА_1. Склад сім'ї - ОСОБА_1, 1956 р.н.- дружина з 2008 року.

Крім цього згідно Довідки №15 від 16.09.2015 року виданої головою органу самоорганізації населення - квартального комітету №15 ОСОБА_2, який проживає за адресою: АДРЕСА_1, в тому, що він та його співмешканка - ОСОБА_1, 1956 р.н., проживають за даною адресою з осені 2013 року, так як раніше не було газу.

Крім цього відповідно Довідки №3439 виданої 04.12.2015 року ТОВ КК «Шумен» ОСОБА_2, він зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Інші члени сім'ї не вказані.

Згідно Довідки про доходи ОСОБА_2, наданої КВНЗ «Херсонське музичне училище» 14.09.2015 року, доходи відповідача, який займає посаду викладача - методиста за період з 2007-2015 роки склали: за 2007 рік - 19787,68 гривень, 2008 рік - 30752,15 гривень, за 2009 рік - 31543,70 гривень, за 2010 рік -36205,13 гривень, за 2011 року - 48004,00 гривень, за 2012 рік - 58622,63 гривень, за 2013 рік - 66832,82 гривень, за 2014 рік - 67301,08 гривень, за 2015 рік - 37381,77 гривень.

Крім цього згідно Довідки вих.№102 від 14.09.2015 року виданої Дитячою музичною школою №3 Херсонської міської ради ОСОБА_2, який працював на посаді викладача сумісника, сума виплаченої йому заробітної плати за 2007-2013 роки складає 61511,89 гривень.

Відповідно свідоцтва про одруження, серія НОМЕР_4 виданого Палацом одружень м.Одеси, 28.06.1968 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, про що в книзі записів актів громадянського стану про одруження зроблено відповідний запис за №1803. Після реєстрації одруження дружині присвоєно прізвище - ОСОБА_3.

Згідно свідоцтва про смерть, серія НОМЕР_5 виданого Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції, ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в Книзі реєстрації смертей зроблено відповідний актовий запис за №458.

Також згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, серія НОМЕР_6 виданого 26.10.2006 року, Комсомольським відділом реєстрації актів цивільного стану Херсонського міського управління юстиції, 26 жовтня 2006 року розірвано шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_1. Після реєстрації шлюбу їй присвоєно прізвище - ОСОБА_1.

Відповідно Довідки виданої Головним управлінням Пенсійного фонду в Херсонській області ОСОБА_1 отримує пенсію за віком при повному стажі за вересень 2015 року - 1049,00 гривень.

Також згідно Довідки про доходи виданої 14 вересня 2015 року КВНЗ «Херсонське музичне училище» Херсонської обласної ради ОСОБА_1 займає посаду чергового студентського гуртожитку, загальна сума доходу за період з 01.01.2015 року по 31.08.2015 року становить 14701,86 гривень.

Суд критично відноситься до наданих позивачем товарних чеків, квитанцій та товарних накладних, оскільки на всіх відсутнє прізвище покупця, а тому неможливо встановити, що саме позивач придбала зазначені в них будівельні матеріали.

Також наданими позивачем та відповідачем довідками про їх доходи спростовуються покази позивача, надані в судовому засіданні щодо того, що вона за власні кошти допомагала відповідачу будувати спірний будинок АДРЕСА_1, оскільки її дохід був значно меншим ніж у відповідача та дорівнює прожитковому мінімуму.

Суд також критично відноситься до наданих позивачем світлин, на яких зображений один відповідач під час будівництва будинку, а також до світлин із зображенням позивача та відповідача під час спільного подорожування та перебування на святах, оскільки із вказаних світлин не вбачається факт спільного проживання позивача з відповідачем як чоловіка та дружини, а також ведення ними господарства.

Крім того із наданих позивачем віршів, автором яких є відповідач ОСОБА_2, які присвячені ОСОБА_1, також не вбачається факт їх спільного проживання однієї сім'єю.

Разом з цим судом прийнято до уваги Договір про користування електричною енергією від 22.12.2010 року, Акт про приймання закінченого будівництва об'єкта системи газопостачання від 22.01.2014 року, Акт про прийняття до експлуатації та періодичної перевірки на герметичність вигрібної ями від 12.11.2009 року, а також копії із абонентських книжок по рахункам за електроенергію, центральне опалення і гаряче водопостачання, воду та каналізацію, житлово-комунальні послуги та природний газ, в яких вказано прізвище відповідача - ОСОБА_2, як єдиного власника домоволодіння АДРЕСА_1, та від імені якого здійснювались платежі за комунальні послуги.

Крім того судом враховано, що на медичній книжці ОСОБА_1, 1956 року народження, вказано дві адреси проживання: АДРЕСА_4, та АДРЕСА_1, однак з цього неможливо встановити з якого саме часу позивач проживає за спірною адресою.

Разом з цим із наданих позивачем копій конвертів направлених на її адресу: АДРЕСА_1, від Херсонської обласної державної адміністрації, «bonprix», та річних абонементів на газету датованих 2014 та 2015 роками, а також із вищезазначених довідок №7 та №15 Органу самоорганізації населення - квартального комітету №15 про склад сім'ї дійсно вбачається факт її проживання з відповідачем за спірною адресою, однак з 2013 року, а не з 2007 року, як зазначено позивачем в позовній заяві.

Допитані в судовому засіданні свідки, заявлені позивачем ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 підтверджували факт спільного проживання позивача та відповідача з 2006 року по теперішній час разом як за адресою: АДРЕСА_1 так і в квартирі АДРЕСА_2, а також вказували, що сторони будували спірний будинок разом.

Допитані в судовому засіданні свідки, заявлені відповідачем ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 в судовому засідання стверджували, що позивач та відповідач з 2013 року зустрічався з позивачем, однак сталих стосунків як чоловіка та дружини вони не мали. Також свідки вказували, що відповідач будував спірний будинок сам та за власні кошти.

Покази свідків позивача та відповідача спростовують один одного.

Згідно ст.3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

Згідно ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Згідно частин 1, 2 статті 21 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч.1 ст.36 Сімейного кодексу України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

Статтею 60 Сімейного кодексу України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюється положення глави 8 цього Кодексу.

З урахуванням того, що ст.74 Сімейного кодексу України поширюється на правовідносини між чоловіком та жінкою, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, і для визнання майна, придбаного під час фактичних шлюбних відносин, спільною сумісною власністю необхідні докази, а саме: ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання іншого майна в інтересах сім'ї. Тоді як ст.60 Сімейного кодексу України презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності.

Також відповідно до ч.2 п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спального майна подружжя», не належить до спільної сумісної власності майно одного з подружжя, набуте особою до шлюбу; набуте за час шлюбу, але за кошти, які належали одному з подружжя особисто.

Судом враховано, що позивачем та її представником не надано суду належних та допустимих доказів ведення сторонами спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат в інтересах сім'ї, в тому числі спрямованих на будівництво спірного домоволодіння АДРЕСА_1.

А тому в судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_2 за власні кошти та власними зусиллями здійснював будівництво спірного домоволодіння АДРЕСА_1, а також з урахуванням того, що земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_2 одержав, шляхом приватизації, вона є його особистою приватною власністю та не підлягає розподілу як спільна сумісна власність подружжя.

А відтак, суд дійшов переконання, що заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги про встановлення факту проживання однією сім'єю та визнання за нею права власності на майно задоволенню не підлягають в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3,60,69,70,74 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212 - 215, 218, 256 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з січня 2007 року по дату звернення до суду; про визнання домоволодіння АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2; про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину домоволодіння АДРЕСА_1 та про визнання за ОСОБА_1 права власності на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 614 кв.м., що розташована за адресою: АДРЕСА_1 - відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення Апеляційному суду Херсонської області до Дніпровського районного суду м. Херсона.

Суддя В.В.Решетов