Ухвала

іменем україни

28 грудня 2015 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гончар В.П., перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує допомоги,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є особою похилого віку і потребує матеріальної допомоги, перебуває на пенсії за віком з 14 вересня 1994 року, має статус дитини війни. Відповідач є її донькою, має дохід, але не надає матеріальну допомогу на її утримання, яку вона потребує. Позивач не має достатніх коштів на придбання ліків, оплату комунальних послуг. Інших дітей вона не має, також як і не має близьких родичів, які б могли надавати їй допомогу.

Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на її утримання у розмірі 400 грн щомісячно.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі 1/6 частки всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 30 жовтня 2014 року до моменту смерті ОСОБА_2 Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права, порушення норм процесуального права

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі необхідно відмовити з таких підстав.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_3

Позивач є непрацездатною особою та з 14 вересня 1994 року є пенсіонером за віком, має хронічні захворювання кішківника, періодично проходить курси стаціонарного лікування в медичних закладах та потребує періодичного оперативного втручання, що зумовлює витрати коштів. Іншого доходу окрім пенсії вона не має.

Відповідач є працездатною особою, з 2012 року працює у закладі громадського харчування ФОП ОСОБА_4 роздавальником, за період з червня 2014 року по листопад 2014 року розмір її заробітної плати склав 7 320 грн (з урахуванням податків - 6 472 грн. 92 коп.), тобто середньомісячний заробіток складає 1 220 грн.

Відповідач також має заборгованість зі сплати за комунальні послуги у розмірі 261 грн 83 коп.

Згідно із ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Відповідно до вимог п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, вірно виходив і з того, що відповідач є працездатною особою і як донька зобов'язана утримувати матір, яка є непрацездатною і потребує матеріальної допомоги, врахував розмір отримуваного позивачем доходу у вигляді пенсії, стан її здоров'я, а також матеріальний та сімейний стан відповідача, та можливість її надавати таке утримання, задовольнив позов частково, стягнувши аліменти на утримання позивача розмір у 1/6 частки.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду.

Обставини, на які посилається заявник, не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

На підставі наведеного та керуючись ч. 2 ст. 324, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує допомоги, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 вересня 2015 року.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.П.Гончар