Справа № 683/2166/15-ц
У Х В А Л А

29 вересня 2015 року м. Старокостянтинів

Суддя Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області Бондарчук Л.А., ознайомившись із заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 і просить стягнути з останніх солідарно 3500 грн. матеріальної шкоди та 2000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 29 березня 2015 року він придбав у ОСОБА_3 за 3500 грн. металевий вагончик. В подальшому стало відомо, що куплений у ОСОБА_3 металевий вагончик належить ОСОБА_2, а ОСОБА_3 заволодів ним шляхом обману, за що був засуджений за ч.1 ст.190 КК України.

Оскільки він є добросовісним набувачем, тому відповідачі повинні відшкодувати йому вартість купленого ним вагончика та моральну шкоду, яку він зазнав через втрату вагончика.

Ухвалою судді Старокостянтинівського районного суду від 08 вересня 2015 року по даній справі відкрито провадження.

28 вересня 2015 року ОСОБА_1 подав заяву про забезпечення вищезазначеного позову шляхом заборони Старокостянтинівському РВ УМВС України в Хмельницькій області передавати металевий вагончик розміром 3х3х2,5м, що перебуває на території штраф-майданчику даної установи для ОСОБА_2 та для ОСОБА_3 на час повного вирішення спору стосовно даного вагончика у суді.

Заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п.2 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема забороною вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

Відповідно до роз»ясень, даних у п.1, п.4 та у п.7 постанови пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч.4 ст.151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи). Суд (суддя) при розгляді заяви про забезпечення позову має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом позову є відшкодування позивачеві грошових коштів, які він витратив на придбання металевого вагончика в особи, якій цей вагончик не належав, а також відшкодування в зв»язку із цим моральної шкоди.

Заходи забезпечення позову, про які просить позивач заборонити Старокостянтинівському РВ УМВС України в Хмельницькій області передавати металевий вагончик, що перебуває на території штраф-майданчику даної установи для відповідачів, не відповідають предмету позову та є неспівмірними із заявленими позовними вимогами.

Крім того, із доданих позивачем до позовної заяви документів вбачається, що постановою старшого слідчого СВ Старокостянтинівського РВ УМВС України в Хмельницькій області ОСОБА_4 від 20 травня 2015 року металевий вагончик повернуто потерпілому ОСОБА_2 для забезпечення належного зберігання.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153, 293 ч.1 п.2 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: