Справа № 199/9368/15-ц
24 грудня 2015 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м.Дніпропетровська у складі:
Головуючий-суддя Богун О.О.
При секретарі Рибак К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності за набувальною давністю, -
Позивач звернулась до суду із позовом заявою до ОСОБА_1 міської ради, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності за набувальною давністю, зазначивши, що 11 грудня 2012 року помер її батько ОСОБА_3. 02 серпня 2012 року ОСОБА_3 було складено заповіт, за яким все своє майно він заповідав своїй доньці ОСОБА_2
При перевірці факту родинних стосунків спадкодавця зі спадкоємцем у свідоцтві про народження ОСОБА_2 батьком записано ОСОБА_3. Проте у свідоцтві про смерть спадкодавця прізвище його зазначено як «Бондар».
У звязку з тим, що неможливо перевірити факт родинних відносин спадкодавця та спадкоємця, а також факт належності спадкодавцю ? частини домоволодіння на підставі поданого правовстановлюючого документа, питання встановлення факту родинних відносин між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, а також належності спадкового майна ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 14 квітня 1981 року вирішувалося у судовому порядку.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року було встановлено факт родинних відносин, а саме що ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3, який помер 11 грудня 2012 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській м. Дніпропетровську, який належав померлому ОСОБА_4 на підставі договору дарування, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою 14.04.1981 та зареєстрованого в реєстрі під № 2-795.

15 січня 2013 року позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька ОСОБА_3

Однак постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем ОСОБА_2 не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме договір дарування від 14.04.1981, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою та згідно довідки КП «ДМБТІ» від 17.06.2015 станом на 31.12.2012 інша ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську не перереєстровано, та згідно даних спадкової справи залишено відкритою для іншого спадкоємця.

Таким чином у позивача виникла необхідність у зверненні до суду з заявою про встановлення факту, належності правовстановлюючого документу, оскільки у договорі дарування від 14 квітня 1981 році прізвище спадкодавця зазначено як «Бондарь», тоді як правильним є «Бондар».

У звязку з тим, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину та реалізувати свої спадкові права, вона звернулася до суду про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

З відповіді КП «ДМБТІ» на запит нотаріуса від 17.06.2015 вбачається, що інша ? частина житлового будинку №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську залишилася відкритою після смерті прадіда ОСОБА_6, який помер 03.01.1974 року та з цього часу спадщину після його смерті ніхто не прийняв.

Однак, ОСОБА_3 фактично вступив у володіння та користування спадковим майном, а саме ? частиною домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, яке залишилося після смерті прадіда ОСОБА_7, який помер 03.01.1974 році.

Позивач починаючи з 11 грудня 2012 року добросовісно, відкрито та безперервно володіла та користувалася ? частиною зазначеного домоволодіння, після смерті свого батька ОСОБА_3.

На підставі зазначеного позивач просить встановити факт належності правовстановлюючого документу Договору дарування від 14 квітня 1981 року на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську Бондар ОСОБА_8; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_3, який помер 11 грудня 2012 року; визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську.

В судове засідання позивач не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначивши про підтримання заявлених позовних вимог.

Представник відповідача ОСОБА_1 міської ради у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлені належним чином.

Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлені належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши докази в їх сукупності приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування від 14 квітня 1981 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_9 та зареєстрованого у реєстрі під №2-795 ОСОБА_3 належить ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську.

11 грудня 2012 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого 13 листопада 2015 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ОСОБА_1 міського управління юстиції.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді ? частини домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській м. Дніпропетровську.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, яким заповідав усе належні йому майно де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що йому буде належать на день смерті, і на що він за законом матиме право своїй доньці - ОСОБА_2.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251-1252 цього Кодексу.

Після його смерті позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини, за місцем проживання померлого. Однак постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 від 10 вересня 2015 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, оскільки спадкоємцем ОСОБА_2 не надано правовстановлюючий документ на спадкове майно, а саме договір дарування від 14.04.1981, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою та згідно довідки КП «ДМБТІ» від 17.06.2015 станом на 31.12.2012 інша ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську не перереєстровано, та згідно даних спадкової справи залишено відкритою для іншого спадкоємця.

Крім того, нотаріусом були виявлені розбіжності, а саме: заповіт, посвідчено від імені ОСОБА_3, і свідоцтво про смерть видано на імя ОСОБА_3, а правовстановлюючий документ договір дарування ? частини домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, посвідчений Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 14.04.1981 та зареєстрований під № 2-795 зареєстровано за ОСОБА_3.

Для встановлення факту належності правовстановлюючого документа ОСОБА_3 позивачка звернулася до суду.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20 жовтня 2015 року заяву ОСОБА_2, заінтересована особа: державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_5 про встановлення факту родинних відносин та належності правовстановлюючого документу задоволено частково встановлено факт родинних відносин, а саме те, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є донькою ОСОБА_3, який помер 11 грудня 2012 року. В іншій частині заяви відмовлено.

Таким чином позивачу необхідно встановити факт належності правовстановлюючого документу, а саме договору дарування від 14.04.1981, посвідченого Четвертою дніпропетровською нотаріальною конторою, оскільки цей факт має для позивача юридичне значення, оскільки надає їй можливість реалізувати свої спадкові права після померлого ОСОБА_3

За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті.

Як встановлено судом, ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську належить ОСОБА_3 на підставі Договору дарування від 14 квітня 1981 року на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську. ОСОБА_3 помер 11 грудня 2012 року.

Інша ? частина домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську належить ОСОБА_6 на підставі свідоцтва про право власності від 24.01.1962, виданого відділом комунального господарства АНД району м. Дніпропетровська, зареєстрованого в реєстраційній книзі №129 за реєстрованим номером 49.

ОСОБА_6 помер 01.01.1974 року.

Оскільки спадщина після смерті ОСОБА_6, відкрилася 01.01.1974, тобто до 1 січня 2004 року, до правовідносин зі спадкування майна ОСОБА_6 застосовується Цивільний кодекс Української РСР від 18 липня 1963 року.

Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Зміст юридичної процедури встановлення факту прийняття спадщини однією особою від фізичної особи, яка померла, полягає у наданні права особі-спадкоємцю у передбаченому законом порядку реалізувати набуті нею спадкові права.

За змістом ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Судом встановлено, що спадкоємцем після померлого ОСОБА_6 є його онук ОСОБА_3, який фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав в домоволодінні №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, користувався ним, однак з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 до нотаріальної контори не звертався, спадкова справа не відкривалась, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

11 грудня 2012 року ОСОБА_3 помер.

Після смерті ОСОБА_3 його донька ОСОБА_2 постійно проживала в домоволодінні №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську, користувалася ним, сплачувала комунальні та інші послуги, що підтверджується матеріалами справи.

Факт володіння з 2012 року позивачем нерухомим майном, а саме в цілому домоволодінням №77 по вулиці Петрозаводській в м.Дніпропетровську підтверджується наданими документами, долученими в матеріали справи, які свідчить саме про те, що з 2012 року володіння нерухомим майном позивачем є відкритим, очевидним для третіх осіб, та безперервним.

За ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

За таких обставин, позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме слід встановити факт належності правовстановлюючого документу Договору дарування від 14 квітня 1981 року на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську Бондар ОСОБА_8; визнати за позивачем право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську після смерті ОСОБА_3, який помер 11 грудня 2012 року; визнати за позивачем право власності за набувальною давністю на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську.

Керуючись ст.ст.256, 259, 214, 215, 222 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом та визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.

Встановити факт належності правовстановлюючого документу Договору дарування від 14 квітня 1981 року посвідчений Четвертою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 14.04.1981 та зареєстрований під № 2-795 на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську - ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м. Дніпропетровську після смерті ОСОБА_3, який помер 11 грудня 2012 року.

Визнати за ОСОБА_2 право власності за набувальною давністю на ? частину домоволодіння №77 по вулиці Петрозаводській у м.Дніпропетровську.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста ОСОБА_1. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: