У х в а л а

іменем україни

10 грудня 2015 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Кузнєцова В.О.,

Наумчука М.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Гамаліївської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про встановлення меж присадибної земельної ділянки, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила зобов'язати Гамаліївську сільську раду відновити її порушене право у користуванні присадибною земельною ділянкою і встановити межі її земельної ділянки в с. Гамаліївка Пустомитівського району в таких розмірах: шириною 18 м 20 см від сільської дороги, а з урахуванням межі стежки до ріки - 18 м 50 см, шириною зі сторони ріки 26 м, а з урахуванням межі стежки до ріки - 26 м 50 см, довжиною - 73 м.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що 24 січня 2002 року згідно із договором дарування стала власником будинковолодіння АДРЕСА_1. Згідно із довідкою Гамаліївської сільської ради від 03 серпня 2007 року № 319 за будинковолодінням рахується 0,23 га присадибної земельної ділянки. У натурі є 0,2343 га шириною зі сторони дороги 16, 0 м, зі сторони пасовища - 23 м, довжиною 119, 4 м. З таким периметром присадибної земельної ділянки позивач не погоджується, оскільки він суперечить первісним письмовим документам про розміри і периметри земельної ділянки, виділеної її дідусеві ОСОБА_5 під забудову в 1957 році. Вважала, що Гамаліївська сільська рада допустила бездіяльність при розгляді звернень з приводу встановлення меж присадибної земельної ділянки в периметрах, визначених дозволом від 1957 року № 121 на будівництво житлового будинку її дідусем ОСОБА_5

Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року, в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

ОСОБА_2 заявлено вимоги про встановлення меж присадибної земельної ділянки.

Судами встановлено, що земельна ділянка позивача межує із земельною ділянкою ОСОБА_4 (третьої особи), яка належить останній на праві приватної власності.

Відповідно до ст. 158 ЗК України земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються: земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, вирішує земельні спори щодо меж земельних ділянок за межами населених пунктів , розташування обмежень у використанні земель та земельних сервітутів. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів спір вирішується судом.

Отже суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян-заявників, лише, коли такі не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу влади з питань земельних ресурсів.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій, встановивши, що позивачем не надано доказів на підтвердження тієї обставини, що земельна ділянка, на якій розташований її будинок, належить їй на праві власності, а не перебуває у користуванні, сусідня земельна ділянка є об'єктом приватної власності третьої особи ОСОБА_4, тому відповідно до ч. 3 ст. 158 ЗК України земельний спір щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян у межах населеного пункту Гамаліївка, підлягає вирішенню органом місцевого самоврядування, і лише після вирішення такого спору органом місцевого самоврядування, особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права на землю, оскільки позивачем не надано доказів такого звернення за вирішенням земельного спору, який виник між нею і сусідніми: землекористувачем (ОСОБА_3.) і власником (ОСОБА_4.), орган місцевого самоврядування за результатами вирішення земельного спору про узгодження меж приймав рішення, з яким позивач не погоджується, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову є правильними.

З огляду на викладене, висновок судів попередніх інстанцій є правильним, а тому підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Пустомитівського районного суду Львівської області від 30 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 03 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: В.О. Кузнєцов

М.І. Наумчук