Справа №638/8212/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2015 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарі Рижикової (Зайцевої) В.Г.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харковi цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Федорiвни, ОСОБА_3 про визнання правовідношення за договором іпотеки нерухомого майна таким, що припинилось, -

в с т а н о в и в:

18.05.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив визнати таким, що припинилось, правовідношення за договором іпотеки (житлового будинку з надвірними будівлями) від 01.02.2006 між ОСОБА_4 i ОСОБА_2 з 30.05.2006 р.; визнати договір іпотеки від 01.02.2006 р., укладений між ОСОБА_4 i ОСОБА_2, зареєстрванний в реєстрі №146, посвідчений нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3, таким, що припинився 30.05.2006 р.

В обгрунтування своїх вимог вказав, що відповідно до договору позики від 01.02.2006 р., укладеного ОСОБА_5 та ОСОБА_2, позикодавець передав у власність позичальника, а позичальник прийняв валютні цінності в вигляді в натурі та на суму 16500 дол. США. Позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві 16500 дол. США не пізніше 01.05.2006 р.

В той же день, вказує позивач, в якостi забезпечення зобов'язання за договором позики, було укладено договір іпотеки. Іпотекодавцем виступив ОСОБА_4, а іпотекодержателем ОСОБА_2 У відповідності до договору іпотеки, ОСОБА_4 передав, а ОСОБА_2 прийняла будинок з надвірними будівлями №17-А, що по вул. Дергачівській в м. Харкові, який розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м. Згідно з цим договором іпотекодавець повинен повернути іпотекодержателеві валютні цінності в сумі 16500 дол. США не пізніше 01.05.2006 р. Предмет застави належить іпотекодавцеві на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом. Вказане свiдоцтво, а також технічний паспорт на предмет іпотеки Іпотекодавець передав іпотекодержателеві на відповідальне зберігання.

Позивач зазначає, що 30.05.2006 р., не отримавши згоди ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 уклали додаткову угоду до договору позики, якою змінили п. 1 договору, збiльшивши суму позики до 17250 дол. СІІІА. Позичальник зобов'язався повернути позикодавцеві валютні цінності у вигляді в натурі та на суму 17250 дол. США не пізніше 01.07.2006 р.

ОСОБА_1 вважає, що іпотека є видом інституту поруки; оскільки позивачем ОСОБА_4 передано в іпотеку ОСОБА_2 належне йому на праві власності нерухоме майно в забезпечення виконання зобов'язань іншої особи боржника ОСОБА_5М, то ОСОБА_4 в даному договорі виступає в якості майнового поручителя.

Позивач вказує, що оскільки договір іпотеки, укладений між ним та ОСОБА_2 містить елементи різних договорів, тобто є змішаним, до нього мають бути засновані не тільки норми цивільного законодавства, які встановлюють умови іпотеки, але й норми, які визначають порядок укладення та припинення договору поруки.

ОСОБА_4 зазначає, що за іпотечним договором вiн зобов'язався відповідати в повному обсязі за виконання зобов'язань ОСОБА_6 за договором позики. Однак, з укладенням без його вiдома додаткової угоди, збільшився обсяг відповідальності позивача за іпотечним договором.

Позивач зазначає, що iпотечний договір не містить пунктів, в яких би була передбачена можливість зміни розміру зобов'язання майнового поручителя за договором без попереднього погодження з ним. За таких обставин позивач вважає позовнi вимоги обгрунтованими, правовідношення за договором іпотеки (житлового будинку з надвірними будівлями) від 01.02.2006 року таким, що припинилося.

Представник ОСОБА_2 подав до суду клопотання, в якому просив до позовних вимог ОСОБА_1 про визнання правовiдносин за договором iпотеки нерухомого майна таким, що припинилось, застосувати наслiдки пропуску ним без поважних причин трирiчного строку позовної давностi. В обгрунтування цієї вимоги вказав, що договiр iпотеки, про визнання правовiдношення за яким позивач просить суд визнати таким, що припинилось, був укладений мiж ОСОБА_1 i ОСОБА_2 01.02.2006 р. Отже, позивач мав право пред'явити заявленi ним вимоги не пiзнiше 01.02.2009 р.

В судовому засiданнi ОСОБА_1, а також його представник позовнi вимоги пiдтримали, просили їх задовольнити.

Вiдповiдачка ОСОБА_2, а також її представник в судове засiдання не з'явились. Представником вiдповiдачки до суду було подано заяву про проведення судового засiдання за його вiдсутностi.

Вiдповiдач ОСОБА_3 в судове засiдання не зявився, причину неявки суду не повiдомив.

Кiрнос О.М. в судове засiдання не зявився, причину неявки суду не повiдомив.

Заслухавши учасникiв судового засiдання, дослiдивши матерiали справи, суд вважає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог, і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Вiдповiдно до договору позики вiд 01.02.2006 р., укладеного мiж Кiрнос О.М. i ОСОБА_2, посвiдченого нотарiусом ХМНО ОСОБА_3 i зареєстрованого в реєстрi за №144, ОСОБА_2 передала у власнiсть Кiрнос О.М., а Кiрнос О.М. прийняв валютнi цiнностi у виглядi в натурi та на суму 16500 доларiв США. Кiрнос О.М. зобов'язався повернути ОСОБА_2 зазначенi валютнi цiнностi не пiзнiше 01.05.2006 р.

01.02.2006 р. мiж ОСОБА_1 i ОСОБА_2 в якостi забезпечення виконання зобов'язань за договором позики, посвiдченим 01.02.2006 р. ОСОБА_3, приватним нотарiусом ХМНО, за реєстровим №144, було укладено договiр iпотеки, посвiдчений нотарiусом ХМНО ОСОБА_3 i зареєстрований в реєстрi за №146. Вiдповiдно до умов договору iпотеки, ОСОБА_1 вiддав, а ОСОБА_2 прийняла пiд житловий будинок з надвiрними будiвлями за №17-а, що по вул. Дергачiвськiй в м. Харковi, що розташований на земельнiй дiлянцi площею 600 кв.м. Предмет застави належить ОСОБА_1 на пiдставi свiдоцтва про право на спадщину за законом, посвiдченого 24.01.2006 р. ОСОБА_7 державним нотарiусом Шостої Харкiвської державної нотарiальної контори, за реєстровим №2-122, зареєстрованого 27.01.2006 р. КП «ХМ БТI» в книзi №1, № запису 29218, №за РПВНМ 13617812№ витяг №9679598 вiд 27.01.2006 р.

Вiдповiдно до п. 3 зазначеного договору iпотеки, вказаною заставою забезпечується виконання ОСОБА_1 зобов'язань Кiрноса О.М. за договором позики, який посвiдчено 01.02.2006 р. приватним нотарiусом ХМНО ОСОБА_3 за реєстровим №144. Згiдно з цим договором, ОСОБА_1 повинен повернути ОСОБА_2 валютнi цiнностi у сумi 16500 доларiв США не пiзнiше 01.05.2006 р.

30.05.2006 р. мiж Кiрнос О.М. i ОСОБА_2 була укладена додаткова угода до договору позики, посвiдченого 01.02.2006 р. ОСОБА_3, приватним нотарiусом ХМНО, за реєстровим №144. Додаткова угода була посвiдчена нотарiусом ХМНО ОСОБА_3, зареєстрована в реєстрi за №934.

Додатковою угодою внесено змiни до п. 1 договору позики, а саме збiльшено суму позики до 17250 доларiв США. Вiдповiдно до внесених змiн, Кiрнос О.М. зобов'язався повернути ОСОБА_2 валютнi цiнностi у виглядi в натурi та на суму 17250 доларiв США не пiзнiше 01.07.2006 р.

Обгрунтовуючи свої позовнi вимоги ОСОБА_1 посилається на те, що додаткову угоду мiж Кiрнос О.М. i ОСОБА_2 було укладено без погодження з iпотекодавцем ОСОБА_1, а також на те, що договiр iпотеки, укладений мiж ним i ОСОБА_2, є змiшаним, а тому до нього мають бути застосованi не тiльки норми цивiльного законодавства України, якi встановлюють умови iпотеки, а й норми, якi визначають порядок укладання та припинення поруки. Суд вважає зазначенi посилання позивача необгрунтованими, виходячи з наступного.

В ст. 1 ЗУ «Про iпотеку» данi визначення, зокрема, поняттям «iпотека», «iпотекодавець», «майновий поручитель». Так, іпотека це вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Iпотекодавець особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання власного зобов'язання або зобов'язання іншої особи перед іпотекодержателем. Іпотекодавцем може бути боржник або майновий поручитель.

Майновий поручитель особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов'язання іншої особи-боржника.

Статтею 575 ЦК України визначенi окремi види застав. Так, iпотека є окремим видом застави нерухомого майна, що залишається у володiннi заставодавця або третьої особи.

Отже, вбачається, що ОСОБА_1 є iпотекодавцем i майновим поручителем.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 154 ЦК України, в разi порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник i поручитель вiдповiдають перед кредитором як солiдарнi боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Правовою пiдставою для виникнення правовiдносин поруки є укладання договору поруки.

Передання в iпотеку нерухомого майна для забезпечення виконання зобов'язання iншої особи нiж iпотекодавець, не породжує виникнення правовiдносин поруки.

Суду позивачем не було надано жодних доказiв, якi б свiдчили про укладення мiж ОСОБА_1 i ОСОБА_2 договору поруки в забезпечення виконання зобов'язань Кiрнос О.М. з повернення позичених ним коштiв.

Факт не укладання мiж ОСОБА_1 i ОСОБА_2 договору поруки пiдтверджується i ухвалою апеляцiйного суду Харкiвської областi вiд 18.02.2014 р. за апеляцiйною скаргою ОСОБА_1 на рiшення Дзержинського районного суду м. Харкова вiд 27.02.2013 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотарiуса ХМНО ОСОБА_8 про скасування та залишення без виконання виконавчого напису нотарiуса, з якої вбачається, що в судовому засiданнi встановлено, i це не заперечувалось сторонами, що мiж ОСОБА_1 i ОСОБА_2 договору поруки в забезпечення виконання зобов'язань Кiрнос О.М. з повернення позичених ним коштiв не укладалось.

Вiдповiдно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Вiдповiдно до ст. 17 ЗУ «Про iпотеку», iпотека припиняється в разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Отже, змiна розмiру основного зобов'язання без згоди iпотекодавця не є пiдставою для припинення iпотеки.

Вiдповiдно до п. 23 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ №5 вiд 30.03.2012 р. «Про практику застосування судами законодавства при вирiшеннi спорiв, що виникають iз кредитних правовiдносин», при вирішенні спорів за участю майнових поручителів суди мають виходити з того, що відповідно до ст. 11 ЗУ «Про заставу», ст.ст. 1, 11 ЗУ «Про іпотеку», майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем. Відповідно до ст. 546 ЦК, застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення, тому норми, що регулюють поруку (ст.ст. 553-559 ЦК), не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед заставо/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов'язання винятково в межах вартості предмета застави/іпотеки.

Отже, суд вважає доведеним, що мiж ОСОБА_1 i ОСОБА_2 було укладено саме договiр iпотеки, а отже до нього мають бути застосованi норми цивiльного законодавства України, якi встановлюють умови iпотеки. Вказаними ж нормами не передбачено припинення договору iпотеки, в разi змiни обсягу зобов'язань.

Таким чином, виходячи з викладеного, суд вважає позовнi вимоги ОСОБА_1 про визнання правовiдношення за договором iпотеки нерухомого майна таким, що припинилось, безпiдставними i необгрунтованими, i вiдмовляє в їх задоволеннi в повному обсязi.

На пiдставi викладеного, керуючись ст.ст. 6, 8, 10, 60, 61, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 154, 553, 575 ЦК України, ст.ст. 1, 17 ЗУ «Про iпотеку», суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 Федорiвни, ОСОБА_3 про визнання правовідношення за договором іпотеки нерухомого майна таким, що припинилось вiдмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції.

Головуючий: